Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

17.12.2024 [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 14.02.2003 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом РАГС Луцького МУЮ, актовий запис № 117. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.02.2003 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує на те, що подружні відносини між сторонами припинились більше трьох років тому, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. З того часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Неодноразово намагались налагодити стосунки, проте нічого не змінилось. За наведених вище обставин шлюб носить формальний характер, примирення з відповідачем не можливе. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на 03.02.2025 року на 09 год. 50 хв. (а.с. 18). В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 19, 20). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає (а.с. 19,21,22). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 02 лютого 2003 року, який зареєстровано зареєстрований відділом\~Відділом РАГС\~Луцького МУЮ,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 117, (а.с. 10). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стали відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Подружні відносини між сторонами припинились більше трьох років тому. З того часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Неодноразово намагались налагодити стосунки, проте нічого не змінилось. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин, з огляду на те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо, спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved