Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

29 серпня 2024 року до Володарського районного суду Київської області надійшла вказана цивільна справа за позовом [PERSON] в якій зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого земельну ділянку площею 3,2717 га. з кадастровим номером 3221683200:04:005:001, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володарської селищної ради Білоцерківського району (колишньої Косівської сільської ради Володарського району) Київської області, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право на земельну ділянку серії ЯД №660841, виданого Володарською райдержадміністрацією 13.02.2007 року, заповіла [PERSON] . Позивач вказує, що дізнавшись про наявність заповіту 10.02.2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Полєжаєвої Г.М. про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на що йому було повідомлено, що спадкова після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , заведена четвертою Полтавською державною нотаріальною конторою. Позивач письмово надіслав заяву про прийняття спадщини, та видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом, на адресу четвертої Полтавської державної нотаріальної контори. 22.02.2023 року державним нотаріусом четвертої державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В., було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, спадкоємець пропустив строк у шість місяців для прийняття спадщини, який встановлено статею 1270 Цивільного кодексу України, та запропоновано позивачу звернутися до суду для захисту своїх прав. Позивач зазначає, що йому не було відомо про наявність заповіту, тому він не мав можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини по заповіту та отримання свідоцтва на право на спадщину за заповітом. Посилаючись на викладені обставини, вважаючи їх поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просив визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] .. Ухвалою судді Володарського районного суду Київської області від 21.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.11.2024 року. 18.11.2024 року підготовче судове засідання відкладено на 13.01.2025 року. 13.01.2025 року ухвалою судді Володарського районного суду справу призначено до судового розгляду на 05.02.2025 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, якою просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Володарської селищної ради Київської області подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без представника Володарської селищної ради. Треті особи,\~на\~стороні\~відповідача,\~що\~не\~заявляють самостійних\~вимог\~щодо\~предмету спору: [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6), після смерті [PERSON] залишила заповіт (а.с. 9), відповідно до якого земельну ділянку площею 3,2717 га. з кадастровим номером 3221683200:04:005:001, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володарської селищної ради Білоцерківського району (колишньої Косівської сільської ради Володарського району) Київської області, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право на земельну ділянку серії ЯД №660841, виданого Володарською райдержадміністрацією 13.02.2007 року (а.с. 11), заповіла [PERSON] . Позивач вказує, що дізнавшись про наявність заповіту 10.02.2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Полєжаєвої Г.М. про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на що йому було повідомлено, що спадкова після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , заведена четвертою Полтавською державною нотаріальною конторою. Позивач письмово надіслав заяву про прийняття спадщини, та видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом, на адресу четвертої Полтавської державної нотаріальної контори. 22.02.2023 року державним нотаріусом четвертої державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В., було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, спадкоємець пропустив строк у шість місяців для прийняття спадщини, який встановлено статею 1270 Цивільного кодексу України, та запропоновано позивачу звернутися до суду для захисту своїх прав (а.с. 10). Позивач зазначає, що йому не було відомо про наявність заповіту, тому він не мав можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини по заповіту та отримання свідоцтва на право на спадщину за заповітом, тому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. 08.10.2024 року від другої Полтавської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа №201 за 2022 рік до майна померлої [INFO] [PERSON] та Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру згідно якої, в спадщину за законом вступили [PERSON] , [PERSON] . Земельна ділянка площею 3,2717 га. з кадастровим номером 3221683200:04:005:001, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володарської селищної ради Білоцерківського району (колишньої Косівської сільської ради Володарського району) Київської області, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право на земельну ділянку серії ЯД №660841, виданого Володарською райдержадміністрацією 13.02.2007 року (а.с. 11), не успадкована спадкоємцями. У відповідності\~ до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1\~ ЦК України\~ визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після\~ відкриття\~ спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України\~ спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, строк для прийняття спадщини закінчився. Позивач звернувся до державного нотаріуса четвертої державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В., з приводу прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на що йому було відмовлено, оскільки він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, який встановлено в ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску\~звернення позивача\~із заявою\~до нотаріуса\~у встановлений\~законом строк\~стали причини,\~що позивач\~на момент\~коли було\~потрібно звернутися\~до нотаріуса\~з приводу\~прийняття спадщини йому не було відомо про наявність заповіту, тому він не мав можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини по заповіту та отримання свідоцтва на право на спадщину за заповітом. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій,\~ також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; нормативно-правовий акт № 20/5 від 03.03.2004» наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Встановивши, що [PERSON] не мав змоги вчасно звернутися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини так як, йому не було відомо про наявність заповіту, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Таким чином, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved