Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Заявник [PERSON] в особі представника адвоката Скочко І.Я. звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження, зазначив, що [PERSON] народився [INFO] у місцях спец поселеннях його батьків в м. Прокоп"євськ Кемеровської області російської федерації в сім`ї [PERSON] , 1932 р.н., та [PERSON] , 1933 р.н. Згідно архівних довідок виданих Головним управлінням міністерства внутрішніх справ у Львівській області. Батьки заявника були виселені на спец поселення в Кемеровську область по політичних мотивах, звідки звільнені [INFO] . Реєстрація народження заявника відбулася за місцем проживання батьків в м. Прокоп"євськ Кемеровської області російської федерації. У паспорті місце народження заявника та дата його народження зазначено - м. Прокоп"євськ Кемеровської області російської федерації , [INFO] . На підставі наявних у нього документів заявнику 02 червня 1998 року було видано паспорт громадянина України [NUMBER] , в якому дата та місце його народження зазначена - [INFO] , м. Прокоп"євськ Кемеровської області російської федерації. У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся із заявою до Золочівського відділу ДРАЦС про видачу повторного свідоцтва про народження. Листом від 29.10. 2024 року Золочівський відділ ДРАЦС повідомив про неможливість видачі повторного свідоцтва про народження, оскільки Указом президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на тлі розв`язання російською федерацією повномасштабної війни проти України всі дипломатичні відносини з країною агресором були припинені, а тому витребувати повторне свідоцтво про народження немає можливості. Відділ ДРАЦС рекомендував заявнику звернутися до суду про встановлення факту народження. Тому, зважаючи на те, що витребувати повторне свідоцтво про народження немає можливості, орган ДРАЦС відмовив заявнику у видачі документу, який посвідчує факт його народження, заявник в особі його представника просив встановити факт народження заявника в судовому порядку. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, його представник до суду подав письмову заяву, згідно якої просив судовий розгляд провести без їх участі, заяву підтримав, просив її задоволити. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, направив письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задоволити заяву за наведених у ній підстав, які суд вважає доведеними, через те, що вони у повному обсязі підтверджуються доданими доказами, які були досліджені судом у судовому засіданні. Згідно вимог ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Аналогічні вимоги містяться в п.2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮ України №52/5 від 18 жовтня 2000 року Факт народження [PERSON] підтверджується копією паспорта громадянина України [NUMBER] , копією картки платника податків від 09.09.1996 року в яких місце народження заявника та дата його народження зазначено - м. Прокоп"євськ Кемеровської області російської федерації , [INFO] . Згідно 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту вказаних статей, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на вказане та враховуючи, що встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved