Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтуванні позову посилалася на те, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач. Сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Позивачка на теперішній час працює лікарем-інтерном та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, працездатний та отримує дохід, працює у Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», а тому позивачка просила суд стягнути із відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.10.2023 року, ухваленим по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, позов задоволено та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 19.09.2023 року, до досягнення дитиною дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 04.07.2024 року заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.10.2023 року, ухвалене по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, скасовано та призначено справу до розгляду. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала до суду відзив на позов, у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що матеріали справи не містять доказів того, що сторони дійсно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зазначає, що відповідач був звільнений із Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», та з 02.02.2024 року перебуває на військовій службі по теперішній час. Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2797/0/15-24 від 24.09.2024 "Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області" з 07.10.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності, про що надала до суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували та мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 02.09.2022 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №322(а.с.6). Як вказано у позові, сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають спільну малолітню дитину, на теперішній час сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо, дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Позивачка на теперішній час працює лікарем-інтерном та отримує мінімальну заробітну плату. У позовній заяві позивачка вказала, що відповідач офіційно працевлаштований у Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», однак, 04.10.2023 року [PERSON] за власним бажанням звільнився з посади машиніста гірничих виїмкових машин 5 розряду дільниці №2 відповідно до ст.38 КЗпП України, на підставі наказу №708кз від 04.10.2023 року (а.с.138). Згідно зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Відповідно до ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Частина 1 статті 80 СК України передбачає, що аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ст. 79 СК України). Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Позивачка зазначає, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працевлаштований за кордоном і має дохід. Разом із тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження спроможності відповідача надавати позивачці таку матеріальну допомогу, як і докази його працевлаштування. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Як вбачається із матеріалів справи, позивачкою не надано до суду жодних доказів відносно доходів відповідача або підтвердження факту його офіційного працевлаштування, жодних клопотань про витребування доказів до суду не заявляла. Також суд звертає увагу на те, що [PERSON] , з якою проживає малолітня дитина, на теперішній час офіційно працевлаштована, є працездатною особою та у відпустці по догляду за дитиною не перебуває, доказів розміру доходів/заробітку, доказів про інвалідність, перебування на обліку у лікаря, поганого стану здоров`я чи наявність інших істотних обставин, які б підтверджували необхідність отримання від [PERSON] матеріальної допомоги, до суду не надано. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тому, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи те, що необхідною умовою стягнення матеріальної допомоги (аліментів) на утримання дружини (матері), з якою проживає дитина, є потребування матеріальної допомоги на час догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та можливість чоловіка - батька дитини надавати таку матеріальну допомогу, що позивачкою не доведено, матеріалами справи не підтверджується, тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог п. 3 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та положень ст. 141 ЦПК України, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду.

Outcome: dismissed