Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно за законом, який в подальшому уточнила у спосіб подання уточненої позовної заяви. Посилається на те, що вона з 31.12.1958 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вказує, що 12.04.2002 року її чоловік [PERSON] (у державному акті по батькові зазначено [PERSON] ) отримав у власність земельну ділянку загальною площею 0,66 га (в тому числі земельну ділянку № [NUMBER] розміром 0,4900 га та земельну ділянку № [NUMBER] розміром 0,1699 га), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Ропча Ропчанської сільської ради Чернівецького (колишнього Сторожинецького) району Чернівецької області на підставі Державного акту серії ІІ-ЧВ №016229 від 12.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №372. Також вказує, що [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало йому на праві приватної власності на час його смерті, в тому числі і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,66 га, що складається з: земельної ділянки № [NUMBER] розміром 0,4900 га та земельної ділянки № [NUMBER] розміром 0,1699 га. Крім того вказує, що на вищевказані земельні ділянки вона після смерті чоловіка виготовила кадастрові номери, а саме: земельній ділянці № [NUMBER] розміром 0,4900 га привласнено кадастровий номер 732588000:02:004:0543, земельній ділянці № [NUMBER] розміром 0,1699 га привласнено кадастровий номер 7324588000:02:001:0350. На даний час земельні ділянки не відчуджені та на них не накладена заборона. Зазначає, що вона, будучи спадкоємцем за законом першої черги майна, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] , спадщину прийняла, оскільки на момент його смерті постійно проживала разом з ним. Також зазначає, що крім неї спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] - відповідач по справі, який на спадщину не претендує та відмовляється від її прийняття на користь позивача. Зазначає, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки оригінал Державного акту на право власності на спадкову земельну ділянку втрачено, крім того, в Державному акті по батькові власника зазначено як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » як вказано у свідоцтві про його смерть. Просить встановити факт, що Державний акт серії ІІ-ЧВ №016229 від 12.04.2002 року, що виданий на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] , а також визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,66 га, яка складається з: земельної ділянки № [NUMBER] розміром 0,4900 га (кадастровий номер 732588000:02:004:0543) та земельної ділянки № [NUMBER] розміром 0,1699 га (кадастровий номер 7324588000:02:001:0350), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Ропча на території Ропчанської сільської ради Чернівецького (колишнього Сторожинецького) району Чернівецької області, яка належала на [PERSON] на підставі Державного акту серії ІІ-ЧВ №016229 від 12.04.2002 року. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Гринчук С.Д. надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги вони підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Неявка сторін в підготовче судове засідання з огляду на подачу ними заяв про розгляд справи у їх відсутності, з врахуванням положень ст.198 ЦПК України не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову, і таке визнання на думку суду не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 31.12.1958 року уклали шлюб, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З листа Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №29-24-0.21-4041/2-24 від 11.12.2024 року вбачається, що за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 0,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Ропча Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, право власності на земельну ділянку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ №016229 від 12.04.2002 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №372. З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ №016229 від 12.04.2002 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,66 га, яка складається з: земельної ділянки № [NUMBER] розміром 0,4900 га (кадастровий номер 732588000:02:004:0543) та земельної ділянки № [NUMBER] розміром 0,1699 га (кадастровий номер 7324588000:02:001:0350), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території с. Ропча Ропчанської сільської ради Чернівецького (колишнього Сторожинецького) району Чернівецької області, що також підтверджується копіями витягів з земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6100922832024від 29.11.2024 року та НВ-2600860352024 від 06.12.2024 року. Факт втрати оригіналу Державного акту підтверджується розміщенням оголошення про втрату в газеті «Рідний край» від 19.12.2024 року №51 (9017). [INFO] в с. Ропча, у віці 72 роки помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З копії витягу зі Спадкового реєстру №79649576 від 07.01.2025 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не відкривалась. З довідки, виданої Ропчанським старостинським округом Сторожинецької міської ради 03.09.2024 року №997 вбачається, що [PERSON] постійно проживала разом з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS] . З довідки, виданої Ропчанським старостинським округом Сторожинецької міської ради 19.12.2024 року №1343 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] одна й та ж особа. Відповідно до ч.1,2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`ясень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Часом відкриття спадщини згідно ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно роз`яснень абзацу 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 23 зазначеної постанови роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт належності [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ №016229 від 12.04.2002 виданого на ім`я [PERSON] , а тому позовні вимоги в частині встановлення данного факту слід задовольнити. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , будучи дружиною спадкодавця та спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки постійно проживала з ним на день його смерті та фактично вступила у володіння спадковим майном. Також встановлено, що відповідач [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Суд вважає, що така відмова відповідає змісту права власності, яке включає в себе право вчинення власником будь-яких дій щодо свого майна, в тому числі відмови від права власності на користь іншої особи, і такі дії не суперечать закону (ст.ст.316,317,319,346 ЦК України). Частиною 1 та 3 ст.12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Судом не встановлено обставин які б свідчили, що відповідачем чи іншими особами заперечувалося право позивача щодо предмета позову. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що звернення з даним позовом до суду є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача. За таких встановлених обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і їх слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст.ст.12, 15, 16, 1216, 1223, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved