Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

07 травня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] постійно проживають у квартирі [ADDRESS] , за цією ж адресою зареєстровані: її чоловік [PERSON] та його сестра - [PERSON] . Квартира не приватизована, ордер на вселення видавався матері чоловіка - [PERSON] , яка померла у 2014 році. [PERSON] з 2006 року за адресою реєстрації не проживає, місце її перебування наразі невідомо, її особистих речей у квартирі немає, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не бере, чим порушує права позивача, тому законна представниця [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. 10 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. У матеріалах справи є заява представниці законної представниці позивача адвоката Самборської Н.П. та третьої особи Кощеєва А.С. про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні 04 вересня 2024 року законна представниця позивача [PERSON] [PERSON] підтримала позовні вимоги та зазначені в позові обгрунтування, надала згоду на заочний розгляд справи. Також законний представник позивача повідомила, що відповідачка залишила квартиру і забрала свої речі відразу після одруження, виїхала в м.Роздільна і з того часу там проживає, однак точної адреси проживання вона не знає, жодним чином вони не спілкуються. Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним\~чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання, проте вони повернулися до суду без вручення адресату з довідками АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, в силу вимог ст.128 ЦПК України відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями до суду не зверталася, відзив на позов не надавала. Також суд враховує відсутність інформації про фактичну адресу проживання відповідачки. Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, показання свідків, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено\~у ході судового розгляду, 24 січня 1989 року на підставі ордеру № 158 серії ПР, виданого виконавчим комітетом Приморської районної Ради народних депутатів, [PERSON] був виданий ордер на зайняття житлової площі у квартирі [ADDRESS] для проживання сім`єю у складі трьох осіб: [PERSON] , її доньці [PERSON] та сину [PERSON] . Основний квартиронаймач [PERSON] [INFO] померла. Наразі у квартирі зареєстровані: з 03 лютого 1989 року її діти: [PERSON] та [PERSON] ; та з 16 жовтня 2009 року внук - [PERSON] . Факт не проживання відповідачки на спірній житловій площі підтверджується актом про не проживання за місцем реєстрації від 24 квітня 2024 року, складеним сусідами [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), підписи яких завірені генеральним директором ТОВ «КК «Клевер», згідно якого відповідачка [PERSON] з 2006 року по теперішній час не проживає у квартирі [ADDRESS] . Фактично у спірній квартирі проживає подружжя [PERSON] та [PERSON] та їхній син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] сплачує житлово-комунальні послуги, які постачаються у квартиру [ADDRESS] . Факт не проживання [PERSON] за адресою реєстрації також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] у суді пояснила, що із сім`єю [PERSON] знайома давно, бо з 1987 року переїхала в будинок, знає, що у [PERSON] є сестра, останній раз її бачила у 2007-2008 році, точно назвати не може. Коли [PERSON] одружилася, виїхала з квартири, та проживала вже в м.Роздільна . З [PERSON] свідок знайома з 2007 року, часто буває в квартирі, спілкуються. Свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] вона знайома 17 років, остання проживає разом із сином і чоловіком у квартирі [ADDRESS] , сестру чоловіка [PERSON] бачила лише до її одруження. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 1988 року вона разом з [PERSON] отримали одночасно квартири у одному будинку, у [PERSON] було двоє дітей: [PERSON] і [PERSON] , вони проживали однією сім`єю, у 2005 році [PERSON] одружилася і виїхала на постійне проживання у м. Роздільна, [PERSON] залишилася проживати разом із сином, який згодом одружився на Лілії, яка почала з ними проживати, 10 років тому [PERSON] померла, тому у квартирі залишився проживати її син зі своєю сім`єю. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів За нормами ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України. Згідно з\~ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. В силу\~ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Як зазначено в частині 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Крім того, норма ст. 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Відповідно до вимог п.7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 2077, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. За нормами п.26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, ч.6\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено і підтверджено належними доказами непроживання відповідачки на спірній житловій площі вже понад шість місяців без поважних причин. В ході розгляду справи судом також не виявлено наявності перешкод у проживанні відповідачки, вселення до квартири не відбувалося, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved