Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

08 січня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, в якому просив суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь позивача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказав, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 червня 2023 року. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Відповідач свідомо самоусунувся від участі в утриманні та матеріальному забезпеченні родини. В зв`язку з чим, позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 14 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін. В ухвалі про відкриття провадження від 14 січня 2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачами, відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~при розгляді справи, ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людиниу справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 22 червня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №316. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.06.2023 року. [INFO] народилася [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 20 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис №763. Батьками [PERSON] зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] яке видане повторно від 21.11.2023 року. За змістом частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивач зазначає, що проживає з донькою окремо від відповідача, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2023/009837064 від 30.11.2023 року та №2023/007164016 від 07.09.2023 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання, хоча має до того матеріальну можливість, так як є працездатною особою. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із статті 84 СК України закріплено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема дітей віком до 6 років - 2563 гривні , працездатних осіб - 3028 гривні Відповідно до частини четвертої статті 84\~СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, у дружини право на отримання аліментів виникає за обов`язкової умови такого юридичного факту, як наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Тобто, на відміну від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який є безумовним, право дружини, з якою проживає дитина, на утримання до досягнення дитиною трьох років обумовлюється можливістю чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини другої статті 83 ЦПК України передбачається, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно частини четвертої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий разом із позовною заявою з об`єктивних причин, позивач повинен про це письмово повідомити суд та зазначивши: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Тоді як,\~до позовної\~заяви представником\~позивача долучено\~лише свідоцтва\~про народження\~дитини,\~довідка на\~підтвердження факту\~спільного проживання\~разом з\~малолітньою донькою.\~Тобто,\~в порушення\~вказаних вище\~вимог позивачка\~ [PERSON] \~не надала\~суду жодного\~доказу,\~який підтверджує\~той факт,\~що відповідач\~має фінансову\~можливість надавати\~їй матеріальну\~допомогу на\~її утримання.\~У позовній\~заяві відсутні\~відомості про\~те,\~що позивач\~з об`єктивних\~причин не\~може надати\~суду певні\~докази та\~з яких\~причин. Викладення у позовній заяві того, що відповідач має реальну можливість надавати позивачці [PERSON] матеріальну допомогу, оскільки працює та маю стабільний дохід, жодними доказами не підтверджуються. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що відповідач має інших утриманців або інших аліментних зобов`язань суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Наведеними доказами підтверджується, що позивачка має право на утримання від відповідача, а останній може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки зворотного відповідачем не доведено. Суд враховує відсутність доказів фінансової неспроможності відповідача надавати допомогу дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає можливим задовольнити вимоги частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення їх сином трьох років. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved