Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

04.12.2024 року позивач Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради в особі представника звернулося до суду з позовом до відповідача , в якому просить стягнути з відповідача 5000 грн. повторно виплачених їй бюджетних коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та понесені позивачем судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 12.08.2022 року [PERSON] через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатку Порталу Дія зареєструвалися з дочкою [PERSON] як внутрішньо переміщені особи в департаменті соціальної політики Чернівецької міської ради (далі - Департамент), що вбачається з витягу з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та копій відривних талонів до довідок ВПО від 12.08.2022. 08.09.2022 року [PERSON] подала до Департаменту письмову заяву про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій вказала, що разом із нею перемістився її дочка [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Департаменту про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 21.09.2022 року [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , призначено допомогу з 01.09.2022 по 30.09.2022 року в розмірі: їй 2000грн. її дочці 3000грн. Загальна сума допомоги на двох осіб - 5000грн Під час перевірки 05.01.2024р. відомостей щодо виплати допомоги встановлено, що згідно з даними бази ЄІССС (єдина інформаційна система соціальної сфери) по особовому рахунку № [NUMBER] , на банківський рахунок відповідачки [NUMBER] , повторно зараховано за жовтень 2022р. 5000гнр., відомості № 5744 та № 1061. У зв`язку з подвійною виплатою відповідачці допомоги 08.01.2024р., виведено обсяг повторно (надміру) отриманих коштів, який складає 5000грн Таким чином, відповідачці повторно виплачено допомогу за жовтень 2022 року в сумі 5000грн. Оскільки, кошти в розмірі 5000,00грн. виплачені відповідачці повторно то вони підлягають безумовному поверненню позивачу, як набуті без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.12.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Так, від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 16 грудня 2024 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява , в якій вона зазначає , що згодна повернути переплачені кошти в розмірі 5000 грн, також просить суд переглянути питання про сплату судових витрат, оскільки жожних вимог від Департаменту про повернення коштів до неї не надходило, вона була згодна вирішити це питання в позасудовому порядку добровільно. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ч.1 статті 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом досліджено матеріали справи , з яких вбачається ,що 12.08.2022 року [PERSON] через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатку Порталу Дія зареєструвалися з дочкою [PERSON] як внутрішньо переміщені особи в департаменті соціальної політики Чернівецької міської ради (далі - Департамент), що вбачається з витягу з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та копій відривних талонів до довідок ВПО від 12.08.2022 року. З матеріалів справи вбачається , що 08.09.2022 року [PERSON] подала до Департаменту письмову заяву про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій вказала, що разом із нею перемістився її дочка [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено , що 08.09.2022 року, відповідачка звернулася до Департаменту з письмовою заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі допомога) в якій зазначила, що задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки вона перемістилася: [ADDRESS] , адреса куди перемістилася: [ADDRESS] матеріалів справи вбачається , що рішенням Департаменту про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 21.09.2022 року [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , призначено допомогу з 01.09.2022 по 30.09.2022 року в розмірі: їй 2000грн. її дочці 3000грн. Загальна сума допомоги на двох осіб - 5000грн. Виплату допомоги надалі було продовжено в автоматичному режимі централізовано. Під час перевірки 05.01.2024р. відомостей щодо виплати допомоги встановлено, що згідно з даними бази ЄІССС (єдина інформаційна система соціальної сфери) по особовому рахунку № [NUMBER] , на банківський рахунок відповідачки повторно зараховано за жовтень 2022р. 5000гнр., відомості № 5744 та № 1061. Судом досліджено довідку , з якої вбачається , що у зв`язку з подвійною виплатою відповідачці допомоги 08.01.2024р., виведено обсяг повторно (надміру) отриманих коштів, який складає 5000грн. що вбачається з довідки про переплату по особовому рахунку № [NUMBER] . Судом встановлено, що 31.01.2023 року відповідачка з дочкою знялася з обліку ВПО в Департаменті. Згідно пункту 2 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов?язкове соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «Підтримка», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. №204. Відповідно до п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення та виплачуєтьсящомісяця одномуз членівсім`ї (далі-уповноважена особа)у такомурозмірі: дляосіб зінвалідністю тадітей -3000гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв?язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв?язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Згідно п.29 Порядку №332 у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи(за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Згідно з частиною чотори статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, досліджуючи представлені суду докази, а також те , що відповідач визнав позов в повному обсязі , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved