Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

13 листопада 2024 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Максимова Романа Ігоровича звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Погребищенський відділ\~державної виконавчої\~служби у\~Вінницькому районі\~Вінницької області\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.04.2012 року у справі №2-1278/11 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 18.11.2011 року і до повноліття дітей. Даний виконавчий документ перебуває на виконанні Погребищенського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Внаслідок невиконання відповідачем судового рішення, згідно розрахунку заборгованості державного виконавця, утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей, яка станом на 30 вересня 2024 року складає у сумі 260632, 28 гривень. У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 18 листопада 2011 року по 30 вересня 2024 року станом на 30 вересня 2024 року у розмірі 260632, 28 гривень. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 06 січня 2025 року о 09 годині 00 хвилин, яке було відкладено на 06 лютого 2025 року о 09 годині 00 хвилин. Представник позивача в судове засідання не з`явився, своєю заявою просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак у судові засідання призначені на 06 січня 2025 року та 06 лютого 2025 року не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Третя особа своїм правом на надання письмових пояснень не скористалася. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи та наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд встановив, що за заочним рішенням Тульчинського\~районного суду\~Вінницької області\~від 03.04.2012\~року у\~справі №2-1278/11\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частки зі\~всіх видів\~заробітку відповідача,\~але не\~менше,\~ніж 30%\~прожиткового мінімуму\~на кожну\~дитину відповідного\~віку,\~починаючи з\~18\~листопада 2011\~року і до досягнення дітьми повноліття. 30 грудня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . 08 червня 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Погребищенському відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Вінницькому районі\~Вінницької області\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ) Коротун Р.П. у виконавчому провадженні №35910153, боржник [PERSON] станом на 30 вересня 2024 року має заборгованість за сплаті аліментів в сумі 260632 гривень 28 копійок. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не наведено поважності причин неналежного виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження. У разі стягнення аліментів у частці від доходу, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Так, згідно з частиною першою статті 196\~Сімейного кодексу\~України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України. Із наданого позивачем розрахунку, який перевірений судом та не спростований відповідачем вбачається, що розмір пені по аліментам станом на 30\~вересня 2024\~року за період з 18\~листопада 2011\~року по\~30\~вересня 2024\~року складає 260632, 28 гривень. Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Таким чином надані стороною позивача докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені). Враховуючи те, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів виникли з вини відповідача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог та враховуючи ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», якщо спір є майновим з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку становить 2606, 32 гривень.

Outcome: approved