Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути із [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду. На обґрунтування вимог позивач зазначив, що із відповідачем [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON] . Протягом останніх семи років позивач самостійно виховує сина, оскільки мати дитини, відповідач [PERSON] , із січня 2017 разом із ними не проживає, її місце проживання невідоме. Дитина [PERSON] навіть не знає як виглядає мати, оскільки жодного разу у свідомому віці не бачив її. Оскільки відповідач ухиляється від виховання та утримання їх спільної дитини, позивач просить задовольнити її позов в повному обсязі. Ухвалою суду від 25.11.2024 року відкрито загальне провадження у справі за вказаним позовом. Ухвалою суду від 07.01.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не прибули. Представник позивача направив до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі та участі позивача, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.60). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, у відповідності до ст. 128 ч. 11 ЦПК України є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду та не направила суду заяви про розгляд справи без її участі. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від неї не надходило. Представник залученої до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради, у судове засідання не прибув, просив розгляд справи провести без участі представника, позовні вимоги підтримує (а.с.61). Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Неповнолітній [PERSON] проживає разом із батьком у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Хоружівського старостинського округу Недригайлівської селищної ради за №141 від 13.11.2024 (а.с.15). Заочним рішенням Недригайлівського районного суду від 25.09.2017 позивача [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] ; виключено з актового запису про народження дитини [PERSON] відомості про батька [PERSON] , громадянина України; внесено зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , де у відомостях про батька вказано батьком дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Заочним рішенням Недригайлівського районного суду від 25.11.2020 внесено зміни до актового запису №10 від 11.08.2014 про народження [INFO] дитини [PERSON] , де у відомостях про народження дитини змінено прізвище дитини [PERSON] на [PERSON] , інші відомості залишено без змін (а.с.12-13). Вищезазначені рішення суду набрали законної сили. Із характеристики, наданої Хоружівським старостинським округом Недригайлівської селищної ради №168 від 23.12.2024, та довідки про доходи , встановлено, що [PERSON] проживає із сином [PERSON] та іншими членами сім`ї; у сім`ї стосунки доброзичливі, спиртними напоями не зловживає, не притягувався до адміністративної відповідальності, скарг на нього не надходили. [PERSON] працює вантажником ТОВ «Молочна компанія «Галичина», його дохід за період з 01.08.2022 по 31.12.2024 становить 268235,27 грн (а.с.50-51). Органом опіки та піклування Недригайлівської селищної ради суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківський прав [PERSON] , який затверджено рішенням виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області №212 від 26.12.2024 (а.с.36-40), у якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , залишила дев`ятимісячного сина на утримання батька, при цьому не повідомивши в якому напрямку вона виїжджає. Після свого від`їзду з села Хоружівка, [PERSON] жодного разу не з`являлася в населеному пункті. За час проживання дитини з батьком, мати дитини не виконувала і не виконує батьківського обов`язку. Вона не цікавиться успіхами дитини в школі, здоров`ям дитини, не надає матеріальної підтримки для дитини, участі у вихованні дитини не бере. Вихованням дитини займалися [PERSON] , [INFO] , та його дружина [PERSON] , [INFO] , з якою останній уклав шлюб 25.05.2018 року. Позивач приділяє належну увагу вихованню сина. [PERSON] забезпечений всім необхідним. Зовнішній вигляд у школяра завжди охайний, доглянутий. Під час обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] та його малолітнього сина [PERSON] (акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.12.2024 року) вдалося поспілкуватися з дитиною, його батьком та дружиною батька. Нікіта не пам`ятає біологічну матір, своєю мамою вважає [PERSON] . Також у судовому засіданні представник органу опіки та піклування Сопік С.Д. підтвердила ту обставину, що [PERSON] не знає своєї біологічної матері, [PERSON] та вважає своєю матір`ю [PERSON] , дружину батька та вважала за недоцільне проводити опитування дитини в судовому засіданні для з`ясування його думки щодо позову. Представник позивача підтримав позицію представника. Оскільки малолітній [PERSON] не пам`ятає своєї біологічної матері, відповідача у справі, вважає своєю матір`ю дружину батька [PERSON] , суд дійшов висновку про недоцільність його опитування в судовому засіданні для уникнення можливого травмування дитини, що не відповідатиме його найкращим інтересам. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Приймаючи до уваги викладене, а саме, те, що відповідач [PERSON] не цікавиться своєю дитиною, не спілкується з нею, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, матеріально не забезпечує, що, на думку суду, свідчить про байдуже ставлення відповідача до сина та ухилення її від виконання своїх обов`язків по його вихованню, суд вважає, що її можливо позбавити батьківських прав стосовно сина [PERSON] , що в повній мірі буде відповідати інтересам дитини. При цьому, не зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який допускається лише тоді, коли змінити поведінку у кращу сторону неможливо, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє [PERSON] права на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Відповідач відзиву на позов до суду не надала, тому суд, на підставі наданих позивачем доказів, вважає встановленими обставини справи. Оскільки неповнолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком, відповідач є його матір`ю, працездатна, то відповідно до ст.180 СК України, суд вважає за необхідне стягувати з неї аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь держави судовий збір з відповідача у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved