Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» в особі свого представника звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18.12.2017 року між позивачем та ПП «ВІП-Рент» укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700/18-AVIS, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] . 14.12.2018 року о 11:30 год. у м.Херсоні на перехресті вул. І.Кулика та вул. Чорноморська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Toyota Starlet д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина відповідача у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2019 року. На момент настання ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача не була застрахована. У зв`язку з чим позивачем сплачено на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 132026,57 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 17.12.2018 року. Позивачем 27.12.2019 року на адресу відповідача направлено претензію з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, яку відповідач залишив без задоволення. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 13.12.2024 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву згідно якого зазначає про завищення заявленої позивачем суми відшкодування та необхідність призначення у справі судової авто товарознавчої експертизи, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 17.12.2024 року представником позивача надано відповідь на відзив згідно якої просить відмовити в призначенні автотоварознавчої експертизи та задовольнити позовні вимоги. 12.02.2025 року представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, згідно яких просить відмовити представнику позивача у задоволенні позовних вимог. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та його представника, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12,81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). За вимогами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як регламентовано ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У силу положень ст.ст.979, 990 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. До страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України). Відповідно до пункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст.ст.28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин). Згідно зі ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» (закон у редакції на час виникнення спірних правовідносин). Як унормовано такими приписами закону, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (суброгація). У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 910/12500/17 сформульовано правову позицію про те, що у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Як вбачається з постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15 обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (постанова Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19). Судом встановлено, Постановою ХВП ГУНП в Херсонській області від 24.12.2018 року кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля Toyota д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. З постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2019 року вбачається, що 14.12.2018 року близько 11-30 годині [PERSON] керуючи транспортним засобом Toyota реєстраційний номер [NUMBER] в м.Херсоні на перехресті вул. І.Куліка та Чорноморська, здійснив рух на заборонений сигнал світлофору (червоний) виїхавши на перехрестя де здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford Focus реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив вимоги п. 8.7.3е, 16.5 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] та [PERSON] тілесні ушкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2019 року, справа №766/1347/19, визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00грн. Відповідно до ч. 6.\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На момент настання ДТП відповідач не мав договору страхування цивільно-правової відповідальності, його відповідальність не була застрахована. Власником автомобіля «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 18.12.2017 року між позивачем та ПП «ВІП-Рент» укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700/18-AVIS, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що визнана страховим випадком, автомобілю марки «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] завдано технічних пошкоджень та за заявою страхувальника ПП «ВІП-РЕНТ» згідно із страховим актом № СТОКА-8018 від 05 березня 2019 року визначено та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 132026,57 грн. Указане підтверджується: заявами про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, актом огляду пошкодженого транспортного засобу, актом виконаних робіт, страховим актом та розрахунком суми страхового відшкодування, платіжним дорученням, долучених до позовної заяви. Підстав для призначення експертизи у справі судом не встановлено, Посилання у відзиві на позовну заяву, про необхідність призначення у справі судової авто товарознавчої експертизи не є обґрунтованим і зводиться до припущень позивача, який в цілому не згоден із заявленим позовом. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачем доведені та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в порядку суброгації сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 132026,57 грн. Крім того, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2270,00 грн. Повний текст рішення виготовлено 17.02.2025 року.

Outcome: approved