Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

У вересні 2024 року адвокат Тимошенко Наталія Миколаївна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, який 13.03.2014 року рішенням Народицького районного суду Житомирської області розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 03.11.2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання\~малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення, Києво-Святошинським районним ВДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження. Посилається на зміну сімейного стану, а саме на те, добровільно сплачує аліменти на утримання сина - [PERSON] та відповідно до судового наказу від 17.09.2021 року виданого Ірпінським міським судом Київської області стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В зв`язку з чим просить суд змінити розмір аліментів визначений рішенням Миронівського районного суду Київської області по справі №371/1719/15-ц з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін. Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року справу розглядом відкладено з зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 22 січня 2025 року справу розглядом відкладено з зв`язку з неявкою відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи в суді була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення. Суд заслухавши думку позивача, який не заперечував проти розгляду справи без участі відповідачки, вважає за можливе розглянути справу без її участі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Змінити розмір аліментів визначений рішенням Миронівського районного суду Київської області по справі №371/1719/15-ц з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинсього району Київської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 13.03.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням суду (а.с. 13). Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 03.11.2015 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15). [INFO] народився [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] . В графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 17). [INFO] народився [PERSON] , про що Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про народження. В графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16). З [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що підтверджується копією судового наказу від 17.09.2021 року (а.с. 18). [PERSON] , працює у Головному управлінні Національної поліції в Київській області, загальна сума доходу за період з 12 грудня 2017 року по 31 травня 2024 року без урахування податків та аліментів становить 1\~976 867, 30 грн, що підтверджується копією довідки про доходи (а.с. 19). Заборгованість зі сплаті аліментів за виконавчим листом №371/1719/15-ц виданий 04.12.2015 Миронівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на 01.05.2024 року відсутня. Залишок штрафу становить 85\~214, 10 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості від 10.05.2024 (а.с. 20-21). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Позивач зазначає, що при народжені дітей від різних матерів, діти яких мають рівні права на отримання аліментів сумарно складають 1/3 (33%) доходу платника аліментів та діляться порівну на двох дітей, тобто по 16,5% на кожну дитину. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] зазначав, що у його сімейному стані сталися зміни, а саме сплачує добровільно аліменти на утримання сина [PERSON] та сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] (судовий наказ №367/6584/21 від 17.09.2021 року, виданий Ірпінським міським судом Київської області). Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що він сплачує аліменти за судовими рішенням та не має заборгованості зі сплати аліментів. Подана позивачем довідка про доходи не є підставою для задоволення позову про зміну розміру аліментів. Доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині у розмірі, визначеному судом, позивачем суду також не надано. Разом з тим, суд зазначає, що сама наявність судового наказу про стягнення аліментів ще на [PERSON] , який видано після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на [PERSON] , не може бути безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки позивачем навіть не зазначено та не надано доказів щодо реального виконання такого судового наказу. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed