Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, пов`язаних з неналежним виконанням договору купівлі-продажу. У своєму позові позивач просить суд: 1.стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 500,00 доларів США в якості повернення авансу; 2.стягнути з [PERSON] на свою користь сплачений позивачем судовий збір в сумі 968,96 грн.; 3.стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 5\~000,00 грн.. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 08 вересня 2023 року у зв`язку з раніше укладеним шлюбом 14.08.2021 року вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Наприкінці червня початку липня 2023 року вона, [PERSON] , маючи намір придбати для своєї родини чотирьохкімнатну квартиру, побачила оголошення на сайті «OLX Кам`янське» про продаж квартири за адресою: [ADDRESS] . Після чого, вона зв`язалася з автором оголошення по мобільному телефону, жінкою на ім`я [PERSON] , яка представилася матір`ю [PERSON] , та домовилась про зустріч 06.07.2023 року з метою огляду вказаної квартири, виставленої на продаж в оголошенні та знайомством з її власницею. 06.07.2023 року позивач разом з чоловіком [PERSON] та відповідач з її матір`ю [PERSON] зустрілися і оглянули квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , а також домовилися укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за ціною 25\~000 доларів США. У зв`язку з тим, що відповідач не мала повного комплекту документів на квартиру та у позивача була відсутня вся сума коштів на придбання квартири, сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , у строк до 15 жовтня 2023 року. Після чого, в цей же день 06.07.2023 року позивач та відповідач склали розписку, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] має намір продати квартиру [ADDRESS] , тому отримала від [PERSON] грошову суму 500,00 доларів США у якості авансу (завдатку) від суми продажу квартири 25\~000 доларів США, залишок становить 24500 доларів США із домовленістю оформлення нотаріальної угоди купівлі-продажу квартири за рахунок покупця. Укладення нотаріальної угоди сторонами було відкладено до середини жовтня, тобто до 15.10.2023 року. Починаючи з серпня 2023 року до теперішнього часу відповідач [PERSON] не виходить на мобільний зв`язок, не відповідає на дзвінки позивача та не повернула отримані від позивача 500 доларів США у вигляді авансу за продаж спірної квартири. При цьому як стало відомо позивачу за відомостями ЦНАП (Інформаційними довідками щодо об`єкту нерухомості) 04 жовтня 2023 року квартира за адресою: [ADDRESS] , була продана відповідачем іншим особам без попередження позивача і повернення їй авансу за квартиру. 22 січня 2024 року позивач направила на нову адресу відповідача письмову претензію з питанням повернення їй грошових коштів, отриманих від неї в якості авансу за продаж квартири [ADDRESS] , але відповідач взагалі ніяк не відреагувала та не відповідає на її телефонні дзвінки. Таким чином, на теперішній час, з вини відповідача нотаріальний договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] між сторонами так і не було укладено, вказана квартира була продана відповідачем іншим особам без попередження позивача, отримана відповідачем від позивача сума авансу не повернута. У зв`язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Юрочкін Ю.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, причини неявки до суду не повідомила. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона особисто передала гроші (завдаток) [PERSON] , при передачі був присутній її чоловік, мати та донька відповідача. Була написана розписка про отримання завдатку. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що вони з [PERSON] домовились дати завдаток, щоб в подальшому квартиру не продали. Завдаток був переданий при всіх, однак в подальшому вони дізнались, що квартира продана. Відповідач на зв`язок не виходить. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 06 травня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з розписки від 06.07.2023 року, [PERSON] , [INFO] , отримала завдаток за квартиру за адресою: [ADDRESS] , у сумі 500,00 доларів США від [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, повторно виданого 08 вересня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 11 серпня 1984 року, актовий запис №380. [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.18). Згідно до інформації № 359427757 та № 359431022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.12.2023 року вбачається, що квартира [ADDRESS] перебувала у власності [PERSON] . Речове право припинено 04.10.2023 р. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1501, виданий 04.10.2023, видавник: [PERSON] , приватний нотаріус Кам`янського РНО Дніпропетровської області. 22 січня 2024 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] письмову претензію №1/24 про повернення безпідставно набутих грошових коштів (авансу) (а.с.19-21). На даний час нотаріальний договір між сторонами про купівлюпродаж квартири не укладений. Відповідно до ч. 1 та 2\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Із\~ст. 570 ЦК України\~слідує, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Все сплачене, передане чи набуте за неукладеними правочинами підлягає поверненню як безпідставно набуте за правилами ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, гроші, передані майбутнім покупцем потенційному продавцю за усною чи, навіть, письмовою домовленістю, але до укладення основного договору, ще не є завдатком, не виконують забезпечувальної функції, а відтак їх видача не має правових наслідків для продавця. На відміну від завдатку акти цивільного законодавства не дають конкретного визначення терміну «аванс», однак положення частини другої\~ст. 570 ЦК України\~вказують на те, що авансом вважається сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, і відносно якої встановлено, що ця сума не є завдатком. Іншими словами, будь-які кошти, які не мають ознак завдатку, тобто: передані в рахунок належних з покупця майбутніх платежів, але до укладення основного договору; видані за домовленістю (правочином) неписьмової форми, - це аванс, який, за законом, не наділений забезпечувальними (штрафними) властивостями, а виконує лише одну функцію - платіжну. Факт видачі авансу не зобов`язує сторони виконувати умови попередніх домовленостей. Видавши та отримавши на стадії попередньої домовленості оплату у формі авансу сторони ще наділені правом відмовитися від укладення основного договору. При цьому сума авансу не повинна подвоюватися - у випадку вини продавця, і не може залишатися у продавця - у випадку вини покупця. Як вбачається з наведених вище положень закону, попередній договір необхідно укладати у формі, яка встановлена для основного договору, яким є договір купівлі-продажу квартири, тобто у письмовій формі з нотаріальним посвідченням. Так, [PERSON] та [PERSON] склали лише розписку, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] мала намір продати квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , тому отримала від [PERSON] грошову суму 500,00 доларів США. Верховний суд у постанові від 13.02.2018 року у справі №910/123/17 визнав, що оскільки стягнення суму авансу зводиться до сплати грошей, воно є грошовим зобов`язанням. Замовник не звільняється від обов`язку виконання грошових зобов`язань. Частина 1\~ст. 81 ЦПК України\~визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до\~ст. 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог\~статті 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. За змістом\~статті 524 ЦК України\~грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у\~статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц. Верховний Суд зазначив, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Дана правова позиція також підтримується Великою Палатою Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з [PERSON] підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд зазначає, що позивач надав копію договору №22/01/24 про надання правової допомоги від 22.01.2024р., попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат і витрат на правову допомогу, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 15.03.2024 року, рахунок-фактуру на оплату наданих послугу за договором №22/01/24 від 22.01.2024 року, квитанцію №022952 від 15 березня 2024 р. на суму 5\~000,00 грн. (найменування послуги Договір ПД №22/01/24 від 22.01.2024р.). У зв`язку з вищезазначеним, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved