Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

29.04.2024 позивач ТзОВ «Бізнес позика» звернулись в суд з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27.09.2023 між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 476342-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 50000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.14957034 процентів за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, надав [PERSON] грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника, однак відповідач не виконала покладені обов`язки, у зв`язку з чим станом на 10.04.2024 утворилася заборгованість, яка становить у розмірі 217 145,38 грн., що складається із: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000 грн., сума прострочених платежів по процентах - 159 645,38 грн., сума прострочених платежів за комісією- 7 500 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму вказану суду заборгованості, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2605,74грн. В тексті позовної заяви представник позивача не заперечує щодо можливого розгляду справи без їх участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Також після відкриття провадження суду надавалися заяви про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.106) Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо заявлених позовних вимог з підстав та доводів викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.120-131), в якому вказує, що гроші були потрібні на лікування хворої онуки, яка є інвалідом з народження, з діагнозом вроджена вада головного мозку. З приводу лікування дівчинки [PERSON] вела переписку у WhatsApp із брокером ML-Profit [PERSON] . Він надсилав позивачу в електронному вигляді ліцензію та документи на підтвердження, що він дійсно займається цією діяльністю. [PERSON] під час переписки із [PERSON] надала доступ останньому до свого телефону через програму AnyDesk. Таким чином [PERSON] оформив кредити у чотирьох банках, кошти перераховувались через Приватбанк на картки Монобанку. Як тільки [PERSON] зрозуміла, що [PERSON] шахрайським шляхом заволодів коштами, які вона взяла в кредит, відповідач написала заяву у поліцію, на підтвердження чого надає копію витягу з ЄРДР. Також [PERSON] вказує, що намагалася опротестувати банківські операції в Монобанку, але ТОВ вже почали нараховувати відмотки. Враховуючи викладене відповідач визнає заборгованість лише в сумі тіла кредиту, яку просить реструктуризувати, враховуючи її майновий стан, пенсіонерка (надано довідку про доходи та копії медичних документів, які підтверджують діагноз онуки - а.с.126-128). 28.05.2024 представник позивача надав відповідь на відзив, в якій вказує, що у своєму відзиві відповідач [PERSON] визнала укладення кредитного договору №476342-КС-001 від 27.09.2023 та отримання кредитних коштів в сумі 50 000 грн. Кредитний договір №476342-КС-001 від 27.09.2023 було укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом підписання його електронним підписом ідентифікатором, що цілком відповідає вимога Закону України «Про електронну комерцію», а тому відсутні підстави для визнання правочину нікчемним та при його укладенні відповідач мала достатньо часу для ознайомлення з його умовами. Факт наявності кримінального провадження та внесення даних у ЄРДР свідчить лише про початок розслідування, але ніяк не може підтверджувати те, що відповідач не укладала з позивачем кредитний договір, і наразі не доведено факт шахрайських дій проти відповідача. Крім того, відповідачу [PERSON] було здійснено перерахування кредитних коштів двома платежами на її кредитну картку, номер якої вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Для повного з`ясування обставин представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів з АТ КБ «Приватбанк», а саме щодо № банківської картки, яка була видана на ім`я [PERSON] та інформації про рух коштів по цій картці (а.с.10,167). Також суду надано доказ направлення на електронну адресу відповідача Кредитного договору та Правил, адреса була надана відповідачем під час укладання кредитного договору, що підтверджується анкетою клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи). Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. 31.05.2024 відповідачем подано заперечення на відгук (а.с.174-194), в яких [PERSON] вказала, що [PERSON] сам надав їй посилання на ТОВ «Бізнес позика», вказавши, що це банківська установа. Відповідач зробила лише верифікацію своєї особи, а оформлював кредит [PERSON] , докази на підтвердження є у поліції. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано інформацію в АТ КБ «Приватбанк». 29.11.2024 на виконання ухвали суду з АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація, що на ім`я [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , та направлено на адресу суда виписку по рахунку № [NUMBER] за період 27.09.2023 по 31.10.2024 (а.с.206-212). Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Вислухавши доводи віжповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 27.09.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] (а.с.21-28) було укладено електронний Договір № 476342-КС-001 про надання кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором відповідача UA-8237 (а.с.49-57,63-66). Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти у розмірі 50 000 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, на строк 24 тижнів, терміном дії до 13.03.2024, зі стандартною процентною ставкою в день 2%, з погодженою процентною ставкою 1,14957034% фіксована в день, комісією за надання кредиту - 7500 грн., орієнтована загальна вартість наданого кредиту 129960 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9151,89 % (а.с. 37-45), що також узгоджується з паспортом споживчого кредиту (а.с.33-36). Згідно довідок № 656334294, №656334212, сформованих 27.09.2023 в системі FONDY, товариство перерахувало двічі грошові кошти по 25000 грн. [PERSON] на номер карти [NUMBER] , з призначенням платежу: перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 476342-КС-001 від 9/27/2023 без ПДВ (а.с. 67,68). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 10.04.2024 утворилася заборгованість, яка становить у розмірі 217 145,38 грн., що складається із: сума заборгованості по кредиту - 50 000 грн., сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 159 645,38грн., сума заборгованості по комісії - 7500 грн. (а.с. 17-20). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодеку України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 вищезазначеного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 вказаного Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 цього ж Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 зазначеного вище Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зазначений кредитний договір був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.57,63). Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес позика», позичальник надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає ЗУ «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону. У наданому на позовну заяву відзиві, відповідач [PERSON] підтверджує факт укладення 27.09.2024 між нею та ТОВ «Бізес позика» Договору і не заперечує отримання грошових коштів третьою особою на підставі даного договору. Крім того, відповідачу [PERSON] було здійснено перерахування кредитних коштів двома платежами на її кредитну картку № [NUMBER] , номер якої вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, як і електронна адреса позичальника, на яку надіслано умови договору кредитування (а.с.152-153), а саме в анкеті клієнта (а.с.63). Факт наявності кримінального провадження та внесення даних у ЄРДР свідчить лише про початок розслідування. Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Так, судом встановлено, що 27.09.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено Договір № 476342-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених у вказаному договорі [PERSON] надано кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, комісії та зі встановленими строками їх повернення. Мета кредиту: на задоволення потреб, не повязаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника (а.с.33). Відповідно до виписки по картці № [NUMBER] емітованої на імя [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , за період з 27.09.2023 по 31.10.2024 остання користувалася кредитними коштами (а.с. 206-210). Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про укладення Договору шахрайським шляхом, як необґрунтовані та не доведені, а сам факт внесення відомостей до ЄРДР не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Водночас, відповідач [PERSON] є дієздатною особою, яка в повній мірі має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, що будуть суперечити її інтересам, адже без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та ТОВ «Бізнес позика» не був би укладений. Крім того, підписанням за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Договору, [PERSON] підтвердила свою обізнаність та згоду із запропонованими умовами надання кредиту, що свідчить про її вільне волевиявлення, спрямоване на укладення Договору саме на тих умовах, що у ньому визначені. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків та комісії належним чином не виконала, має заборгованість, яка станом на 10.04.2024 становить 217 145,38 грн. та складається з наступних сум: 50 000 грн. - прострочений платіж за тілом кредиту, 159 645,38 грн. - заборгованість по нарахованим простроченим відсоткам за користування кредитом, та 7500 грн. - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості, з іким погоджується суд (а.с.17-20). Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, спірна заборгованість є законною та нарахована відповідно до умов Договору, а тому підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги судом задоволенні, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати у вигляді сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2605,74 грн., стягнувши їх з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст. 1, 3, 509, 625, 626, 628, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», ст. 12, 141, 178, 211 ЦПК України, та

Outcome: approved