Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

24.09.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від представника ТОВ «ФК «ЕАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕАПБ» заборгованість за кредитними договорами: № 280502 в розмірі 24405,00 грн.; № 2866982 в розмірі 56498,64 грн.; № 100520229 в розмірі 13375,00 грн., всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 94278,64 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 27.01.2022 між\~ [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладений кредитний договір № 2866982. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом у Особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. Кредитного договору. 17.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2866982 від 27.01.2022, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №17052023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 56 498,64 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 44498,64 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 2866982 від 27.01.2022 в розмірі 56 498,64 грн. 07.02.2022 між\~ [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» укладений кредитний договір № 100520229. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100520229 від 07.02.2022, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №16072024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 13 375,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 2375,00 грн. заборгованість за відсотками; 1000,00 грн. заборгованість за комісією. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 100520229 від 07.02.2022 в розмірі 13375,00 грн. 09.02.2022 між\~ [PERSON] та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладений кредитний договір № 280502. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом у Особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. Кредитного договору. 29.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29022024, у відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 280502 від 09.02.2022, укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 29.02.2024 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 280502 від 09.02.2022, в сумі 24 405,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 9405,00 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 280502 від 09.02.2022 в розмірі 24405,00 грн. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами, а також стягнути судові витрати. Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. 14.11.2024 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому позивачка зазначає, що проценти за кредитним договором № 280502 від 09.02.2022 нараховані після закінчення терміну кредитування, оскільки відповідно до умов договору проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 16 днів, тобто терміну на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 4560,00 грн. (15000,00 *1,9%*16). Щодо заборгованості з комісії за Кредитним договором № 100520229 від 07.02.2022 в розмірі 1000,00 грн., відповідач зазначає, що позивачем комісію нараховано неправомірно. Крім того відповідачка зазначає, що до матеріалів справи не надано жодних доказів, які підтверджують отримання [PERSON] кредитних коштів за кредитними договорами, матеріали справи не містять доказів від банківської установи про рух коштів (отримання коштів) по картці, та зазначає, що копія платіжного доручення не є достатнім доказом отримання відповідачем кредитних коштів. Окрім цього, в матеріалах справи містяться Витяги з Реєстру боржників до Договорів факторингу № 29022024 від 29.02.2024, № 17052023 від 17.05.2023, № 16072024 від 16.07.2024 року однак вказані Витяги містить лише підпис ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ КРЕДИТІВ». Відповідачка, зазначає, що в матеріалах справи міститься лише Розрахунки заборгованості, підготовлені працівниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ КРЕДИТІВ», у яких відсутні будь-які пояснення, щодо нарахування суми заборгованості, а також відсутні будь-які дані стосовно розрахунку заборгованості, наданого первісними кредиторами. Також відповідачка звертає увагу, що відсутні докази укладання кредитного договору в електронній формі. У зв`язку з чим просить відмовити повністю у задоволенні позову. 20.11.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить залишити відзив на позовну заяву [PERSON] без розгляду та задоволення та посилається на те, що договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) кредитодавця з урахуванням особливостей визначених індивідуальною частиною. Окрім цього зазначає, що відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. У відповідності до умов кожного укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Представник позивача\~звертає увагу\~на те,\~що позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих [PERSON] за кредитним договором на її банківську картку номер [NUMBER] не може надати жодної інформації. Представник позивача зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитними договорами є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами договору та доказами кредитної заборгованості, а нарахована заборгованість відповідає погодженим умовам за кредитом, тому Первісний кредитор нараховував % відповідно до умов погодженого договору з Відповідачем. На заперечення доводів відповідача, позивач надає документи які підтверджують перехід права вимоги до Відповідача, а також документи щодо заборгованості Відповідача за кредитними договорами. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 12.12.2024 від відповідача до суду надійшли заперечення на відзив, в яких відповідачка зазначає, що вимога про долучення доказів ТОВ «ФК «ЄАПБ», подана з порушенням норм ЦПК України та не можуть бути взяті до розгляду судом, оскільки у позовній заяві позивачем не зазначено про наявність доказів, які позивач не може подати разом з позовною заявою, не виконано обов`язку, що передбачений ч. 4 ст. 85 ЦПК України, щодо зазначення доказів, які позивач не може подати разом з позовною заявою щодо зазначення причин неможливості подання таких доказів та щодо подання доказів, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Крім того, звертає увагу на те, що позивач звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості не надав жодних доказів перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Щодо доводів представника позивача у відповіді на відзив відносно того, «що позивач не є банківською уставною, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих [PERSON] за кредитним договором на її банківську картку номер [NUMBER] ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації адже згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею», відповідачка зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не заявляло до суду відповідних клопотань про витребування доказів, а саме виписок по картці чи інформації про належність вказаної картки відповідачці. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 18.12.2024 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких представник позивача повідомляє наступне. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Позивач має змогу заявити свої вимоги у формі позову, в подальшому за умови їх не визнання збоку Відповідача надати заперечення щодо позиції останнього у формі відповіді на відзив або заперечень. ЦПК України передбачена можливість сторонам справи надати докази, які не були подані разом із позовом та/або відзивами, разом із наданням відповідей на відзиви та/або заперечення на відповіді в обґрунтування викладених у цих заявах по суті обставин. В даному випадку відтворюється основоположна засада цивільного судочинства, а саме принцип змагальність сторін при якому сторони для спростування позицій один одного надають суду відповідні заперечення та докази, які їх обґрунтовують. Адже, подаючи позов Позивач не має змоги передбачити позицію Відповідача та його заперечення (у разі наявності) щодо позовних вимог. Позивач в ході судового процесу отримуючи від Відповідача відзив на позов надає свої заперечення та докази, які їх обґрунтовують у формі відповіді на відзив або заперечень для спростування позиції останнього. Посилання Відповідача щодо неприйняття судом поданих доказів позивачем разом із Відповіддю на Відзив чи окремим клопотанням про долучення доказів для спростування позиції Відповідача порушує основоположну засаду цивільного судочинства (принцип змагальності сторін) та відповідно права Позивача на справедливий суд, що є його складовою. Представник позивача просить долучити докази, які є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику, обґрунтування розміру заборгованості відповідача за вищезазначеним договором та відповідного відступлення права вимоги, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2025 представнику позивача відмовлено у витребуванні доказів у вищезазначеній справі. Представник позивача в позові просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. \~ \~ \~ \~Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами п.1 ч.1 ст. 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наданих до суду доказів, судом встановлено, що кредитні договори: № 2866982 від 27.01.2022, № 100520229 від 07.02.2022, № 280502 від 09.02.2022 про надання споживчого кредиту укладені в електронному вигляді, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, та згідно яких, сторони погодили строки кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Підписавши кредитні договори, позичальник погодилася з усіма умовами, зокрема, щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1,6,7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За твердженням позивача 27.01.2022 між\~ [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладений кредитний договір № 2866982. (а.с. 29-37) Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом товариств з метою отримання кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно з умовами цього договору відповідач отримав кредит в сумі 12 000,00 грн., зобов`язавшись повернути його, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 360 днів, шляхом переказу коштів банківську картку № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року за №22, встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Так, п. 1.13 вказаної Інструкції зазначає, що, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження). Згідно із п. 2.14 Інструкції - банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Отже, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року за №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу. Позиція ВС/КЦС у справі за №278/2177/15-ц від 17.12.2021 року викладена наступним чином - заборгованість за кредитом та її розмір має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Позиція Верховного Суду викладена в постанові від 29.01.2020 року по справі за №755/18920/18 свідчить про те, що наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь - яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано. В даній справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру за кредитним договором № 2866982 від 27.01.2022 подав суду лише докази щодо укладення договорів. З долучених до матеріалів справи позивачем доказів в обґрунтування заявлених вимог, відсутнє відповідне платіжне доручення, чи належним чином завірені копії на підтвердження тих обставин, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перерахували відповідачу на платіжну картку кредитні кошти згідно кредитного договору № 2866982 від 27.01.2022. А відтак, посилання позивача на надання відповідачу кредитних коштів за цим кредитним договором є безпідставними та не підтверджено належними доказами. Оскільки позивачем не підтверджено належними доказами факту надання кредитних коштів первісними кредиторами відповідачу, враховуючи позицію [PERSON] про заперечення таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 2866982 від 27.01.2022 є недоведеними, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] отримала кредитні кошти відповідно до кредитних договорів № 100520229 від 07.02.2022 та № 280502 від 09.02.2022. Отже, 07.02.2022 між\~ [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» укладений кредитний договір № 100520229. (а.с. 52-57) Відповідно до п.п. 1.1. Кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цих Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2.Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Згідно з умовами цього договору відповідач отримав кредит в сумі 10 000,00 грн. Кредит надається строком на 75 днів з 07.02.2022, шляхом переказу коштів банківську картку № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.5.1 Договору Комісія за надання кредиту складає 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом складають 1875,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. (п. 1.5.2)\~(а.с.52 зворот) Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6.). Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. (а.с. 53) Відповідно до п. 6.1. Договору кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. (а.с. 56) 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100520229 від 07.02.2022, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». (а.с. 59-60) Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №16072024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 13 375,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 2375,00 грн. заборгованість за відсотками; 1000,00 грн. заборгованість за комісією. (а.с. 62) [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 100520229 від 07.02.2022 в розмірі 13 375,00 грн., з яких: - 10000,00 грн. заборгованість за основним боргом; - 2375,00 грн. заборгованість за відсотками; - 1000,00 грн. заборгованість за комісією, про що свідчить відповідний розрахунок.(а.с. 63) Отже, умовами кредитного договору № 100520229 від 07.02.2022, передбачені наступні істотні умови кредитування: Сума кредиту\~10 000,00 грн. Процентна ставка\~- 1,25 %. Комісія за надання кредиту 1000,00 грн. З умовами угоди відповідачка ознайомлена, про що свідчить її електронно-цифровий підпис. Через невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість в розмірі у розмірі 13 375,00 грн., з яких: - 10 000,00 грн. заборгованість за основним боргом; - 2375,00 грн. заборгованість за відсотками; \~ \~ \~ \~- 1000,00 грн. заборгованість за комісією. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком, складеним позивачем. В свою чергу, відповідач свого розрахунку не подав. Щодо тверджень відповідача про неправомірне нарахування заборгованості з комісії за кредитним договором № 100520229 від 27.02.2022, суд звертає увагу на наступне. За умовами кредитного договору № 100520229 від 27.02.2022 комісією за надання кредиту є одноразова винагорода, що сплачується позичальником за підготовку, організацію та надання Кредитодавцем фінансової послуги (кредиту), та встановлена в п.1.5.1 договору. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Однак, Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, та за які банком встановлена комісія за надання кредиту. Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Таким чином,\~оскільки у\~кредитному договорі\~№ 100520229\~від 27.02.2022\~не зазначено\~перелік додаткових\~та супутніх\~банківських послуг\~кредитодавця,\~які пов`язані\~з а\~підготовкою,\~організацією та\~наданням кредитодавцем\~фінансової послуги\~(кредиту),\~тому пункти\~договору,\~які передбачають\~сплату такої\~винагороди є\~нікчемними,\~у зв`язку\~з чим\~підстави для\~нарахування банком\~комісії в\~сумі 1000\~грн.\~на підставі\~нікчемних умов\~договору є\~безпідставними і\~вказані кошти\~не підлягають\~сплаті позичальником.\~Отже,\~ за\~викладених обставин\~суд дійшов\~висновку про\~відмову у\~задоволені позову\~в частині\~стягнення з\~відповідача 1000,00 грн. заборгованості за комісією. Окрім цього, 09.02.2022 між\~ [PERSON] та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладений кредитний договір № 280502 про надання споживчого кредиту, а також додаткова угода до договору від 09.02.2022. (а.с. 8-17) Відповідно до умов кредитного договору № 280502, сума кредиту складає 15 000,00 грн. Строк кредиту - 8 днів. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка 1,90% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, за стандартною ставкою 63545,74%. Орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 17 280,00 грн. Відповідно до п. 1.1. Договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача в ІТС Товариства здійснюється при в Особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом Споживача та направлений Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. При цьому, Споживач постійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Згідно з п.1.2 Договору, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання, передбачені Договором. (а.с. 8) Відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди, на часткову зміну п. 1.4 Договору та Додатку 1 до Договору, Сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту: 25.02.2022. 29.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29022024, у відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 280502 від 09.02.2022, укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». (а.с. 20-22) Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 29.02.2024 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 280502 від 09.02.2022, в сумі 24 405,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 9405,00 грн. заборгованість за відсотками. (а.с. 25) За розрахунком позивача [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 280502 від 09.02.2022 в розмірі 24 405,00 грн., з яких: - 15 000,00 грн. заборгованість за основним боргом; - 9405,00 грн. заборгованість за відсотками. Отже, умовами Договору про надання споживчого кредиту № 280502 від 09.02.2022, передбачені наступні істотні умови кредитування: Сума кредиту\~ 15 000,00 грн. Процентна ставка\~ 1,9 % на добу. З умовами угоди відповідачка ознайомлена, про що свідчить її електронно-цифровий підпис. Через невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість. Що стосується розміру заборгованості, то суд доходить таких висновків. Так, розмір заборгованості складає 15 000,00 грн. і\~сума заборгованості за основною сумою боргу сторонами не оспорюється. Стосовно заборгованості за відсотками суд приймає аргумент відповідача та доходить висновку, що відсотки слід стягнути в межах строку, на який було надано кредит, з урахуванням положень додаткової угоди, розрахувавши їх таким чином: 15 000,00 х 1,9 % (проценти на добу) х 16 (строк користування кредитом від укладання додаткової угоди) = 4560,00 грн. Нарахування банківською установою відсотків за кредитом можливе лише в межах строку кредитування. Тобто нарахування позивачем боргу з процентів поза межами строку кредитування є безпідставним. Вказані висновки узгоджуються з висновками щодо можливості нарахування процентів, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (№ 14-154цс18). Таким чином, загальна сума боргу за кредитним договором № 280502 становить 19 560,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4560,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договорів № 280502, № 100520229, відповідачка своїх зобов`язань повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договорами, не виконала, в тому числі після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача. Остання не здійснювала необхідні платежі для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора,\~внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитними договорами. Таким чином, суд приходить до висновку про достатність підстав про часткове задоволення позовних вимог в загальній сумі 31 935,00 грн., що включає в себе заборгованість за кредитним договором № 100520229 від 07.02.2022 в розмірі 12 375,00 грн. (дванадцять тисяч триста сімдесят п`ять грн. 00 коп.), з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 2375,00 грн. заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 280502 від 09.02.2022 в розмірі 19 560,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят грн. 00 коп.), з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4560,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитних договорах суму, належним чином не виконала взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь позивача. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до частковому задоволенню та стягненню з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в загальній сумі 31 935,00 грн., що включає в себе заборгованість за кредитним договором № 100520229 від 07.02.2022 в розмірі 12 375,00 грн. та за кредитним договором № 280502 від 09.02.2022 в розмірі 19 560,00 грн. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1025,68 грн., виходячи з розрахунку: 31 935,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 3 028,00 грн. (сума сплаченого судового збору) / 94 278,64 грн. (розмір заявлених позовних вимог), що є пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Outcome: partial