Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

АТ "СГ\~"ТАС"(приватне) звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що було укладено Договір добровільного комплексного страхування майна та відповідальності №FO-01220592. Предметом Договору страхування є квартира за адресою: [ADDRESS] . 15.12.2021 внаслідок ліквідації пожежі у квартирі [ADDRESS] , було затоплення квартири [ADDRESS] . Враховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого застрахованого майна звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) з заявою про настання події з застрахованим майном. На виконання умов договору страхування здійснено огляд пошкодженого застрахованого майна, про що складено акт огляду пошкодженого майна № 21/830/1 від 16.12.2021 та отримано звіт № 01/527 про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку завданого об`єкту оцінки, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до звіту розмір матеріального збитку завданий об`єкту оцінки, що розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.12.2021, становить 18460 грн без урахування ПДВ та 22152 грн з врахуванням ПДВ. У зв`язку із зазначеним та зібраними документами АТ «СГ «ТАС» (приватне) складено страховий акт № 00132/02/522 від 17.02.2022 на суму 17960 грн, яку було виплачено. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, а також те, що розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 17960 грн, то розмір збитку, що підлягає стягненню з відповідача, складає 17960 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь 17960 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації та судові витрати. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.01.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] ухвалу про відкриття провадження отримав 17.01.2025, що стверджується довідкою про доставку електронного документа від 17.01.2025. 27.01.2025 відповідач подав до суду відзив, у якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки в позовній заяві та в додатках до неї зазначено, що страховий випадок настав 15.12.2021, 16.12.2021 складено акт огляду пошкодженого майна № 21/830/1, отримано звіт № 01/527 про незалежну оцінку. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України він не несе відповідальність за шкоду, заподіяну майну, оскільки на момент настання страхового випадку він не був власником квартири [ADDRESS] та ніякого відношення до вказаних у позовній заяві подій не має. Відповідно до договору купівлі-продажу квартира придбана ним 18.02.2022 у [PERSON] , тобто більше ніж через 2 місяці після настання страхового випадку, про що представнику позивача було відомо. Відзив на позов позивач та його представник отримали 27.01.2025, що стверджується довідками про доставку електронного документа від 27.01.2025, правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 25.11.2021 між АТ "СГ "ТАС" та [PERSON] укладено договір добровільного комплексного страхування майна та відповідальності № FO-01220592, предметом договору страхування є страхування квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.31зворот). 15.12.2021 внаслідок ліквідації пожежі у квартирі [ADDRESS] , відбулось затоплення квартири [ADDRESS] , що стверджується актом про залиття квартири, який затверджено головним інженером МКП "УК "Господар Люкс" від 24.12.2021 (а.с.32). Власник пошкодженого застрахованого майна [PERSON] звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) з заявою про настання події з застрахованим майном № 2611 від 17.12.2021 (а.с.7-8). Відповідно до огляду пошкодженого застрахованого майна, складено акт огляду пошкодженого майна № 21/830/1 від 16.12.2021 (а.с.12) та отримано звіт про незалежну оцінку № 01/527 (а.с.13-26). Відповідно до звіту, розмір матеріального збитку завданий об`єкту оцінки, що розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.12.2021 становить 18460 грн без урахування ПДВ та 22152 грн з врахуванням ПДВ. АТ «СГ «ТАС» (приватне) складено страховий акт № 00132/02/522 від 17.02.2022 (а.с.9) на суму 17960 грн, яку було виплачено власнику пошкодженого застрахованого майна [PERSON] , що стверджується платіжною інструкцією № 253211 від 21.02.2022 (а.с.27). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 405231624 сформованої 25.11.2024, щодо об`єкта нерухомого майна власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] (а.с.11). Крім того, відповідачем [PERSON] долучено до матеріалів справи договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 18.02.2022, який зареєстровано в реєстрі за № 218 (а.с.51-52) та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 300237155, сформованого 18.02.2022 (а.с.53), з яких вбачається, що відповідач [PERSON] набув права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] - 18.02.2022, тобто після настання страхового випадку, який відбувся - 15.12.2021. Отже, вимоги позивача стосуються періоду 15.12.2021, дня настання страхового випадку, коли власником квартири була інша особа, а не [PERSON] . З цих причин суд дійшов висновку, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі. Суд зазначає, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не може вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Водночас позивач згідно з вимогами ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належними відповідачем, або залучення у справі як співвідповідача, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити такі процесуальні дії. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до [PERSON] , який є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, а тому наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed