Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (позивач) подало до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №Z06.00210.003684068 від 20.02.2018 у розмірі 65\~691,28 грн, та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 20.02.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z06.00210.003684068, згідно з яким банк надає позичальнику кредит у розмірі 30\~000 грн, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 48 місяці, розмір процентної ставки 22,0% річних. Підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив свою обізнаність про умови та тарифи банку. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено Договір факторингу №01.02-31/23, згідно з яким позивач набув права грошової вимоги за первинними договорами. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача. Заборгованість по Кредитному договору №Z06.00210.003684068 від 20.02.2018 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову складає: заборгованість за основним боргом 22\~992,54 грн, заборгованість за відсотками 15\~966,19 грн, заборгованість за іншими процентними платежами 26\~732,55 грн, всього заборгованість 65\~691,28 грн. Позичальником було порушено умови Договору та станом на дату складання позовної заяви несплачена заборгованість складає 65\~691,28 грн. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та часткове визнання позову, а саме: визнання позову в частині стягнення з неї заборгованості за основним боргом та заборгованості за відсотками. Заборгованість за іншими процентними платежами (заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями) не визнає, оскільки їх нарахування не відповідає закону та є нікчемним. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с.64), заяву про розгляд справи за її відсутності та часткове визнання позову (а.с.70). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.58-59). Ухвалою судового засідання від 09.01.2025 відкладено розгляд справи (а.с.65). Ухвалою судового засідання від 13.02.2025 судом постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.73). З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 20.02.2018 [PERSON] оформила заяву-анкету, у якій зазначила свої анкетні дані та іншу необхідну інформацію, а також запитувану суму кредиту 30 00,00 грн, виявила бажання акцептувати Публічну оферту ПАТ «Ідея Банк» на укладення Договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки від 16.09.2015, подала заяву на приєднання до договору добровільного страхування життя, надала доступ до своєї кредитної історії та уклала з АТ «Ідея Банк» Кредитний договір №Z06.00210.003684068, за змістом якого: банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 30\~000 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору (п.1.1 Договору); Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 48 місяці. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п.1.14 Договору (п.1.2 договору); за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану ставку в розмірі, що визначається як змінна частини ставки, збільшена на 12,48% (Маржу Банку) (п.1.3 Договору); станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржою Банку складає змінювальну процентну ставку в розмірі 21,99% (п.1.4 Договору); пунктом 1.5. договору передбачено порядок розрахунку змінної частини процентної ставки; за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахунках Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом наповнення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п.1.11 Договору); Банк відкриває Позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п.1.14 Договору). Договір містить графік щомісячних за кредитним договором, у якому зазначено суми кредиту до погашення, суми по тілу та відсоткам, розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості, а такж дати сплати цих сум (п.6.1 Договору). Договір містить реквізити сторін, зокрема позичальника, а саме: ПІБ [PERSON] , її адресу реєстрації, контактні телефони, місце основної роботи. Окрім цього, Договір містить особисті підписи сторін (а.с.7-8, 10-12). У паспорті споживчого кредиту, підписаного [PERSON] особистим підписом, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, інформація та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача (яка, окрім іншого, містить інформацію про плату за обслуговування кредитної заборгованості 2,75% щомісячно від початкової суми кредиту), порядок повернення кредиту. Додаток до Паспорта споживчого кредиту Графік щомісячних платежів за кредитним договором повністю відповідає графіку платежів щомісячних за кредитним договором, який викладений у Договорі (а.с.9, 10). Згідно з ордером-розпорядженням про видачу кредиту від 20.02.2018 [PERSON] на підставі договору №Z06.00210.003684068 від 20.02.2018 надано розпорядження на перерахування коштів у сумі 27\~397,26 грн (а.с.13). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06.00210.003684068 від 20.02.2018 її заборгованість становить 65\~691,28 грн, з яких: 22\~992,54 грн заборгованість за основним боргом, 15\~966,16 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 26\~732,55 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.14). З виписки по рахунку [PERSON] вбачається видача кредиту у сумі 30\~000,00 грн, користування кредитними коштами та періодичне здійснення погашення кредитної заборгованості (а.с.15-20). 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (яке у подальшому змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено договір факторингу №01.02-31/23, за умовами якого Клієнт передає (відступає) Фактору свої Права Вимоги, а Фактор набуває Права Вимоги Клієнта за Первинними Договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором (п.2.1 Договору). Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, у паперовому вигляді в день укладення цього Договору та надсилається Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку і захищеному паперовому файлі в день укладення цього договору. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 Договору) (а.с.21-28). Згідно з Реєстрами боржників та випискою з реєстру боржників №2 до договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z06.00210.003684068 від 20.02.2018, загальна сума заборгованості за яким становить 65\~691,28 грн (а.с.29-31, 32). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (АТ «Ідея Банк», право вимоги до боржника від якого перейшло до нового кредитора ТОВ «СВЕА ФІНАНС») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд. Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Приписами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з вимогами частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Закон України «Про споживче кредитування» (далі Закон № 1734-VIII), який прийнятий 15.11.2016 на набрав чинності 10.06.2017, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Так, споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до приписів частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». У постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі №359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21). Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено\~на підставі\~безпосередньо досліджених\~та оцінених\~наявних у\~справі доказів,\~що 20.02.2018\~між АТ\~«Ідея Банк»\~та [PERSON] \~укладено Кредитний\~договір №Z06.00210.003684068 (далі Кредитний договір), згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит у сумі 30\~000,00 грн. Відповідно до Договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 право вимоги за Кредитним договором перейшло від первісного кредитора АТ «Ідея Банк» до нового кредитора ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке, у подальшому, змінило свою назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». [PERSON] за Кредитним договором нарахована заборгованість в сумі 65\~691,28 грн, з яких: 22\~992,54 грн заборгованість за основним боргом, 15\~966,16 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 26\~732,55 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для частково задоволення позову. Надавши оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що обставини укладення Кредитного договору, отримання кредитних коштів у обумовленій Кредитним договором сумі та неналежне виконання умов цього Кредитного договору, що призвело до заборгованості за основним боргом та нарахованими і несплаченими відсотками, визнається відповідачем, а тому в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Водночас, відповідачем не визнається заборгованість за іншими процентними платежами (заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями) у сумі 26\~732,55 грн з підстави нікчемності норм Кредитного договору, які передбачали їх нарахування. Суд погоджується з цією позицією відповідача з таких підстав. Суд звертає увагу на те, що Кредитний договір укладений між сторонами на час дії Закону України «Про споживче кредитування». Хоча цим законом безпосередньо і передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак, водночас, цим же законом розмежовується оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Кредитним договором (п.1.11) встановлено плату за обслуговування кредиту (яка сплачується Позичальником щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором), що включає: надання інформації по рахунках Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом наповнення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Графіком щомісячних платежів за кредитним договором, який є частиною Кредитного договору, передбачено плату за обслуговування кредитної заборгованості (п`ята колонка графіку). У п. 4.2 Паспорту споживчого кредиту встановлено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,75% щомісячно від початкової суми кредиту. Таким чином, Кредитним договором №Z06.00210.003684068 від 20.02.2018 позивач встановив щомісячну плату за обслуговування кредиту банком (комісію). З огляду на те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд доходить переконання, що положення п.1.11 Кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно у терміни та у розмірах, визначених згідно з Графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. За наведених обставин, заборгованість за іншими процентними платежами (заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями) у сумі 26\~732,55 грн нарахована відповідачу безпідставно. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Розподіл між сторонами судових витрат. Судовий збір. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1\~436,73 грн (38\~958,73 х 100% : 65\~691,28 = 59,31%; 2\~422,40 : 100% х 59,31% = 1\~436,73). На підставі статей 11, 213, 215, 526, 598, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1046-1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статей 1, 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: partial