Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

За поданим до суду позовом позивач просить суд: «Стягнути з [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (ЄДРПОУ 39992082, адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, рахунок: IBAN [NUMBER] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Код Банку 322001) суму заборгованості в розмірі 318322,95 грн., яка складається з: Договором № Р24.00405.005416487 від 26.06.2019 року - заборгованості за основним боргом - 79091,05 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 5060,87 грн.; - заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями 105553,36 грн. Договором № P51.13013.005776572 від 04.10.2019 року - заборгованості за основним боргом 47385,85 грн.; -заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 29658,60 грн.; - заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями 51573,22 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 4774,84 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн». Ухвалою суду від \~31 жовтня 2024 року вирішено: «Відкрити провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та призначити справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Визначити дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання». \~ \~ \~ \~В грудні 2024 року сторона відповідача подала відзив на позов, де зазначила про необґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення комісії, а тому просила відмовити в позовних вимогах в частині стягнення комісій в розмірі 157\~126,58 грн (сумарно за два договори). \~ \~ \~ \~В грудні 2024 року сторона позивача подала відповідь відзив на позов, в якому наполягла на задоволенні заявлених позовних вимогах у повному обсязі, посилаючись на умови укладених відповідачем договорів. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 31.01.2025 року вирішено: \~ \~ \~ \~«Закрити підготовче провадження та призначити вищевказану справу до судового розгляду по суті». Неявка сторін не перешкодила судовому розгляду справи. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.06.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - Банк, Кредитодавець) та [PERSON] (надалі - Відповідач, Позичальник, Боржник, Клієнт) укладено Договір кредиту та страхування № Р24.00405.005416487 (надалі - Договір кредиту 1). Відповідно до умов Договору кредиту № Р24.00405.005416487 від 26.06.2019 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 85600,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуго з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту 1 за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти розмірі 1,99% річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту 2 за обслуговування кредиту Банком Позичальни сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 85600,0 грн строком до 26.06.2024 року, а а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншим платежами (відповідно до п. 5 додатку №1 до Договору кредиту 1) згідно з умовами цього Договору. Як йдеться по тексту Договору кредиту, Позичальник погоджується, що Договір комплексно банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБОФО), Тарифи та Паспорт споживчого кредит є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови, а також підтверджу що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами, в тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділен Банку або Кредитного посередника (п.п. 3 до Договору кредиту 1). В п. 4 додатку доДоговору кредиту 1 наведено «Графік щомісячних платежів за кредитни договором». Банк свої зобов`язання за Договором кредиту 1 виконав у повному обсязі надавши кредитні кошти в розмірі 85600,00 грн в строки визначені умовами Договору 1. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Також 04.10.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - Ба Кредитодавець) та [PERSON] (надалі Відповідач, Позичальник, Боржник, Клієн укладено Договір кредиту та страхування № Р51.13013.005776572 (надалі Договір кредиту 2). Відповідно до умов Договору кредиту № Р51.13013.005776572 від 04.10.2019 року, Банк нада Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 49120,00 грн, включаючи витрати страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути йо разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послу з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту 2 за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти розмірі 19,5% річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту 2 за обслуговування кредиту Банком Позичальни сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 49120 грн строком на 04.10.2023 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до п. 5 додатку №1 до Договору кредиту 2) згідно з умовами цього Договору. Як йдеться по тексту Договору кредиту, Позичальник погоджується, що Договір комплексно банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБОФО), Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови, а також підтверджу що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами, в тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділений Банку або Кредитного посередника (п.п. 3 до Договору кредиту 2). В п. 4 додатку доДоговору кредиту 2 наведено «Графік щомісячних платежів за кредитния договором». Банк свої зобов`язання за Договором кредиту 2 виконав у повному обсязі надавши Позичальниц кредитні кошти в розмірі 49120,00 грн. в строки визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Як наполягає позивач, у зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідок-розрахунків заборгованостей [PERSON] має заборгованість: за Договором № Р24.00405.005416487 від 26.06.2019 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 189705,28 грн, яка складається з: - заборгованості за основним боргом - 79091,05 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 5060,87 грн. - заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями 105553,36 гри. за Договором № Р51.13013.005776572 від 04.10.2019 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 128617,67 гри, яка складається 3: - заборгованості за основним боргом 47385,85 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 29658,60 грн.; - заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями 51573,22 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 19.12.2023 року між акціонерне товариство «Ідея Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (далі ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» / Фактор) укладено договір факторингу № 19/12-2023 (далі Договір факторингу 1). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ПРФЙМБ ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитним договором № P24.00405.005416487 від 26.06.2019 року, № Р51.13013.005776572 від 04.10.2019 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить 11776112,00 грн. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11776112,00 грн., та відповідно були - здійснено передачі реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами та угодами № P24.00405.005416487 від 26.06.2019 року, № Р51.13013.005776572 від 04.10.2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження заборгованості за відсотками позивачем надано довідки-розрахунки заборгованості, які не оспорювалися стороною відповідача, власного контр-розрахунку останнім не надавалося суду. Також, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, проте позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, з огляду на таке. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 740/4328/14. Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. З урахуванням вимог ст.ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд прийшов до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Таким чином, судв приходить до висновку, що оскільки банком у кредитному договорі була встановлена плата послуги (кредитне обслуговування), які повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі: за Договором № Р24.00405.005416487 від 26.06.2019 року - 105553,36 грн., за Договором № P51.13013.005776572 від 04.10.2019 року - 51573,22 грн. Відповідно до ч. 1 цієї статті,\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України\~\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову. Щодо правничої допомоги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16). Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. У постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Відповідно до постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 530/1731/16-ц у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи,

Outcome: partial