Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

В провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа № 134/2294/23 за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства, прокуратури та суду. Рішенням суду від 27 січня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] 450 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Під час ухвалення рішення у даній справі не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Представником позивачки - адвокатом Тетевою-Родюк І.О. до закінчення судових дебатів зроблено заяву про те, що стороною позивача буде подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тому у рішенні вказано про призначення судового засідання для вирішення цього питання на 14 лютого 2025 року о 13 год. 10 хв. та встановлено позивачці строк для подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 31 січня 2025 року від представника позивачки - адвоката Тетевої-Родюк І.О. через систему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 134/2294/23, яким стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви представник позивачки вказує, що при поданні позовної заяви до суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка очікувала понести в зв`язку із розглядом справи, що згідно ч. 3 ст. 134 ЦПК України не обмежує сторону позивача у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Розмір оплачених позивачкою [PERSON] витрат на правничу допомогу становить 56 100,00 грн., що є співмірним із обсягом наданих послуг і складністю справи, а також підтверджується наступними документами: договором про надання правової допомоги від 18 жовтня 2023 року; додатковою угодою № 1 від 08 жовтня 2024 року про продовження дії договору про надання правової допомоги від 18.10.20213 року; детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; платіжними інструкціями про сплату адвокату гонорару на вказану суму. 11 лютого 2025 року представник співвідповідача - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області у Вінницькій області - Дмитрук Ю.Д. через систему «Електронний суд» подала клопотання, у якому просить відмовити у задоволенні заяві представника позивачки або зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Своє клопотання представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області у Вінницькій області мотивує тим, що заявлені позивачкою витрати на правничу допомогу є явно завищеними та недоцільними, а її представником не надано підтверджень неминучості таких витрат. Так, у позовній заяві орієнтовною сумою витрат на правничу допомогу зазначено 13 200,00 грн. Згідно п. 3.1 договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачкою [PERSON] та адвокатом Тетевою-Родюк І.О. 18 жовтня 2023 року, вартість послуг за надання правової допомоги складає 22 000,00 грн. із розрахунку 2200 грн. на одну годину роботи адвоката, що сплачується клієнтом протягом 180-ти календарних днів з дня укладення даного договору. Додатковою угодою до цього договору сторони змінили вартість послуг адвоката, вказавши суму 44 000,00 грн., хоча самим договором передбачено право сторін лише продовжувати термін його дії, про можливість змінювати вартість послуг у жодному пункті договору не йдеться. Крім того, представник позивачки включила до обсягу наданих послуг написання відзиву на апеляційну скаргу та прийняття участі в судових засіданнях у Вінницькому апеляційному суді, хоча договором про надання правової допомоги не передбачено надання такої допомоги у суді апеляційної інстанції. До заяви про ухвалення додаткового рішення не долучено акта приймання-передачі наданих послуг та доказів понесення судових витрат саме позивачкою. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування цих витрат. Також 11 лютого 2025 року до суду від представника співвідповідача - Вінницької обласної прокуратури - Колівошко С.М. надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якому вона вказує, що з урахуванням складності справи, предмету доказування, необхідності збору доказів, складності застосування норм права, беручи до уваги участь адвоката у судових засіданнях в режимі відеоконференції, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 56 100 грн. є значно завищеними, неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Крім того, враховуючи часткове задоволення позову (83 % від заявлених вимог), на користь позивачки може бути стягнуто не більше 46 563 грн. витрат на правничу допомогу. За договором про надання правової допомоги від 18 жовтня 2023 року адвокат Тетева-Родюк І.О. уповноважена представляти позивачку [PERSON] лише в Крижопільському районному суді Вінницької області, тому вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу в частині витрат, пов`язаних з підготовкою відзиву на апеляційну скаргу та участі в судових засіданнях у Вінницькому апеляційному суді, є безпідставними. Як вбачається з позовної заяви, орієнтовна сума витрат на правничу допомогу складає 13 200 грн., відтак заявлена до стягнення сума таких витрат у розмірі 56 100 грн. є істотним перевищенням орієнтовної суми витрат (у 4,5 рази). При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Тетева-Родюк І.О. підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 56 100 грн., посилаючись на те, що позивачка понесла ці витрати у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції. Зазначила, що вказаний в позові орієнтовний розмір витрат є значно меншим, ніж фактично понесені позивачкою витрати на правничу допомогу, оскільки сторона позивача не могла передбачити такого обсягу надання правової допомоги та тривалості розгляду справи (з грудня 2023 року), кількості судових засідань, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про призначення експертизи. Таким чином, збільшення обсягу правничої допомоги було зумовлено фактичними обставинами розгляду справи, передусім діями співвідповідачів, необхідністю подавати відповіді на відзиви, відзив на апеляційну скаргу, відзив на письмові пояснення щодо висновку експерта. Заявлені до стягнення витрати позивачки були необхідними та виправданими, підтверджуються платіжними інструкціями. Представник співвідповідача - Вінницької обласної прокуратури - прокурор Євчен Д.В. вказав, що заявлений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, значно перевищує зазначений у позовній заяві орієнтовний розмір таких витрат. Укладеним сторонами договором про надання правової допомоги не передбачено надання правової допомоги під час розгляду справи у Вінницькому апеляційному суду. Також просить врахувати, що позов було задоволено частково, тому витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник співвідповідача - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - Дмитрук Ю.Д., посилаючись на аналогічні підстави, просила відмовити у задоволенні заяви або ж зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Співвідповідач - Державна казначейська служба України в судове засідання свого представника не направила, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом поряду, будь-яких клопотань щодо заяви представника позивачки про ухвалення додаткового рішення у справі до суду не подавала. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно положень статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Усталена практика Верховного Суду орієнтує суди, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивачки [PERSON] під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання правової допомоги від 18 жовтня 2023 року, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 08 жовтня 2024 року до цього договору, та ордеру серії АВ № 1105260 від 16 грудня 2023 року здійснювала адвокат Тетева-Родюк І.О. У п. 3.1 даного договору сторони передбачили, що вартість послуг за надання правової допомоги складає 22 000,00 грн. із розрахунку 2200,00 грн. на 1 годину роботи адвоката, що сплачується клієнтом адвокатові протягом 180-ти календарних днів з дня укладення даного договору. Згідно п. 3.2 договору, у разі збільшення обсягу наданих послуг (понад 10 годин роботи адвоката) клієнт сплачує адвокатові гонорар в сумі 2200,00 грн. за кожну додаткову годину роботи адвоката. Клієнт має право сплачувати гонорар частинами (п. 3.3 договору). Відповідно до п. 4.1 договору, він набуває чинності з дати його підписання і діє до 18 жовтня 2024 року включно. Сторони мають право укласти додаткову угоду про продовження дії даного договору. Додатковою угодою № 1 від 08 жовтня 2024 року сторони домовилися змінити пункт 3.1 договору про надання правової допомоги від 18 жовтня 2023 року, виклавши його в наступній редакції: «Вартість послуг за надання правової допомоги відповідно до п. 1.1 даного договору складає 44 000,00 грн. без ПДВ із розрахунку 2200,00 грн. на 1 годину роботи адвоката, що сплачується клієнтом адвокатові протягом строку дії даного договору». Також цією угодою змінено п. 4.1 договору про надання правової допомоги від 18 жовтня 2023 року шляхом викладення його в наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 18 жовтня 2025 року включно. Сторони мають право укласти додаткову угоду про продовження дії даного договору». Згідно п. 3 додаткової угоди інші умови договору про надання правової допомоги від 18 жовтня 2023 року продовжують свою дію та залишаються без змін. З детального опису робіт (наданих послуг) вбачається, що адвокатом Тетевою-Родюк І.О. надано позивачці [PERSON] наступні послуги: підготовка позовної заяви з доказами у справі - 6 год., відповідь на відзив від 11.01.2024 року - 3 год., клопотання про призначення експертизи - 1,5 год., відповідь на відзив від 18.01.2024 року - 3 год., відзив на апеляційну скаргу - 4 год., заява про збільшення позовних вимог - 2 год., відзив на письмові пояснення щодо висновку експерта - 3 год., прийняття участі у судових засіданнях в Крижопільському районному суді та Вінницькому апеляційному суді - 3 год. Загальна кількість годин, витрачених на надання правничої допомоги, складає 25,5 годин. За умовами договору про надання правової допомоги вартість 1 години роботи адвоката становить 2200 грн. Таким чином, загальна вартість наданих послуг правничої допомоги становить 56 100 грн. [PERSON] оплатила адвокату Тетевій-Родюк І.О. надані послуги правової допомоги, про що свідчать подані нею копії платіжних інструкцій № 07/11/2023 від 07.11.2023 на суму 3 300,00 грн., № 44045835SB від 07.12.2023 на суму 3 300,00 грн., № 44760689SB від 09.01.2024 на суму 3 300,00 грн., № @2PL931061 від 01.02.2024 на суму 3 300,00 грн., № 45487796SB від 08.02.2024 на суму 3 300,00 грн., № @2PL626653 від 01.03.2024 на суму 3 300,00 грн., № 46160405SB від 07.03.2024 на суму 3 300,00 грн., № 46821549SB від 05.04.2024 на суму 3 300,00 грн., № 47506548SB від 07.05.2024 на суму 3 300,00 грн., № 48246722SB від 07.06.2024 на суму 3 300,00 грн., № 48943500SB від 09.07.2024 на суму 3 300,00 грн., № 49804396SB від 13.08.2024 на суму 3 300,00 грн., № 50504431SB від 06.09.2024 на суму 3 300,00 грн., № 451273838SB від 08.10.2024 на суму 3 300,00 грн., № 52027267SB від 07.11.2024 на суму 3 300,00 грн., № 52739191SB від 09.12.2024 на суму 3 300,00 грн., № 53333153SB від 08.01.2025 на суму 3 300,00 грн., а всього сплачено 56 100,00 грн. гонорару. Вказаний у позовній заяві орієнтовний розмір судових витрат, які позивачка очікувала понести в зв`язку з розглядом справи, в сумі 13 200 грн. в силу ч. 3 ст. 134 ЦПК України не обмежує її у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Що стосується акта виконаних робіт, то його складення не передбачено умовами договору про надання правової допомоги, а оплата позивачкою наданих адвокатом послуг свідчить про їх прийняття. Доводи щодо відсутності доказів про те, що саме позивачка понесла витрати на правничу допомогу суд не може взяти до уваги, оскільки відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може слугувати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу (постанова Верховного Суду від 01.11.2022 року по справі № 757/24445/21-ц). До того ж, у вищевказаних платіжних інструкціях в графі призначення платежу вказано «згідно з договором про надання правової допомоги від 18.10.2023 року, [PERSON] ». За час перебування даної справи в провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області співвідповідачем Вінницькою обласною прокуратурою оскаржувалася ухвала Крижопільського районного суду від 18 січня 2024 року про призначення судової психологічної експертизи, яку постановою Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року залишено без змін. Представник позивачки - адвокат Тетева-Родюк І.О. подала відзив на апеляційну скаргу та брала участь в судовому засіданні під час її розгляду, відтак пов`язані з цим витрати також підлягають відшкодуванню, оскільки адвокат здійснювала представництво інтересів позивачки на підставі договору про надання правової допомоги під час оскарження до апеляційного суду процесуального рішення суду першої інстанції. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial