Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У грудні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (далі ТОВ "ФП") звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачкою зобов`язань щодо повернення коштів за договором кредитної лінії № 555188772257 від 18.05.2023, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська торгово-інвестиційна компанія" та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 17986,50 грн, з яких 8100,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 9886,50 грн сума заборгованості за нарахованими процентами. Позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 із ТОВ\~"Київська торгово-інвестиційна компанія". Крім того позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу 9000,00\~грн і 2422,40 грн судового збору. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 09.12.2024 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів надіслання відповідачці [PERSON] позовної заяви з копіями доданих до неї документів листом з описом вкладення на її належну адресу проживання зареєстроване місце проживання та надано позивачеві строк для усунення даних недоліків (а.с. 55). До суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, а саме - опис вкладення до цінного листа АТ "Укрпошта" № 0505217655549 від 17.12.2024, яким позивач ТОВ "Факторинг Партнерс" надіслав на адресу відповідачки [PERSON] : [ADDRESS] ., копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (в новій редакції) (а.с.57-65). Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 25.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі після усунення позивачем недоліків позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15\~днів з дня вручення судової повістки і копії ухвали суду від 25.12.2024. Судове засідання призначено на 12.02.2025 на 13 год. 05 хв. (а.с. 66). Представник позивача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 5). Відповідачка [PERSON] копію ухвали суду, судову повістку отримала особисто 18.01.2025 за своїм зареєстрованим місцем проживання (а.с. 74), що є належним врученням відповідачу судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання згідно із п. 1 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 12.02.2025 у судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала повністю. Підтверджує факт отримання відповідного інтернет-кредиту і те, що не повертала його. Причиною не сплати коштів є те, що вона є одинокою матір`ю і має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей. Усі\~кошти соціальної допомоги витрачає на дітей. Наразі перебуває у декретній відпустці. Заперечує про витрат на правничу допомогу у сумі 9000,00 грн, вважає цю суму надмірною. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини 18.05.2023 між ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 555188772257. Укладенням цього Договору Сторони домовились про відкриття Позичальнику Кредитної лінії у межах якої Кредитодавець надає Позичальнику Кредит з Лімітом у розмірі не більше 8100 грн. Тип кредиту кредит. Мета отримання кредиту для задоволення особистих потреби. Датою повернення кредиту є 01.07.2023. Строк кредитування складає 45\~календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику, відповідно до п. 3.2 цього Договору. Заявлений строк кредитування складає 15 календарних днів з 18.05.2023 по 01.06.2023. За користування Кредитом понад Заявлений строк протягом наступних 30 календарних днів користування Кредитом з 02.06.2023 і до 01.07.2023 останнього дня Строку кредитування за стандартною процентною ставкою 990,00% річних(2,71 % в день) (а.с. 19, 20). Вказаний договір про надання кредиту № 555188772257 від 18.05.2023, графік платежів, який є додатком № 1 до Договору підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором (СМС-код) Л.А.Конончук 6074 (а.с. 27,28). Вказаний договір про надання кредиту № 555188772257 від 18.05.2023, розрахунок вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту, довідка про ідентифікацію по договору, які є додатком № 2 до Договору підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором (СМС-код) Л.А.Конончук 6074 (а.с. 29-35). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності\~правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так,\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним засадам. Волевиявлення учасника\~правочину має\~бути вільним\~і відповідати\~його внутрішній\~волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про\~електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак суд\~робить висновок\~про належне\~укладення договору про надання кредитної лінії № 555188772257 від 18.05.2023 про отримання відповідачкою [PERSON] кредиту у ТОВ\~"Київська торгово-інвестиційна компанія". За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а\~позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.\~2 ст.\~10561 ЦК). Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно довідки № 3162_240202214950 від 02.02.2024 ТОВ\~"Київська торгово-інвестиційна компанія", ТОВ "Універсальні платіжні рішення" надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесе в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №\~342 від 02.10.2012) та отримало Лиценцію НБУ № 3 від 11.11.2023. Між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-21/04-22 від 2021-04-14. Відповідно до зазначеного договору було упішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 18.05.2023 15:59:25 на суму 8100,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua-239518379, призначення платежу: зарахування 8100 грн на карту [NUMBER] (а.с. 33, 34). Згідно п. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або\~його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги (ст. 1080 ЦК). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а\~клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст.\~1084\~ЦК). 18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ\~"ФП" укладено договір факторингу № 18/12-2023. Згідно з витягом первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги від\~\~ [PERSON] коштів в сумі 17986,50 грн, право одержання яких належить первісному кредитору на підставі кредитного договору кредитної лінії №555188772257, що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу\~8100 грн, суми заборгованості за відсотками за період з 18.05.2023 по 01.07.2023(45 днів)\~9886,50 грн (а.с. 36-39). Заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії №\~555188772257 від 18.05.2023 не погашена та складається з заборгованості із 8100,00 грн суми заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 9886,50 грн суми заборгованості за нарахованими процентами, сума заборгованості всього 17986,50 грн (а.с. 35). Отже позивач\~правомірно\~набув\~право грошової\~вимоги до відповідачки [PERSON] за договором кредитної лінії № 555188772257 від 18.05.2023. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Відповідачка позов визнає повністю. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачкою порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за договором кредитної лінії №555188772257 від 18.05.2023 відповідачка має загальну заборгованість перед позивачем за вказаним договором і позов підлягає повному задоволенню. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив 2422,40 грн судового збору (а.с. 6). Отже оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2422,40 грн судового збору, а відповідачка визнала позов повністю, то позивачеві, згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 1211,20 грн (2422,40 50 %), а решту 1211,20\~грн стягнути з відповідачки на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу Згідно договору про надання юридичної допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 ТОВ\~"Факторинг Партнерс" правову допомогу надало Адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс" (а.с. 17, 18). Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 75 від 11.10.2024 та витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.11.2024 ТОВ\~"Факторинг Партнерс" за надання правової допомоги сплатило АО "Лігал Ассістанс" 9000,00\~грн (а.с. 18). Відповідачка заперечує проти такого розміру витрат через їх надмірність. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для\~цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 19.02.2020,\~справа №\~755/9215/15-ц,\~зазначила,\~що ЦПК\~передбачено такі\~критерії визначення\~та розподілу\~судових витрат:\~1)\~їх дійсність;\~2)\~необхідність;\~3)\~розумність\~їхрозміру, з урахуванням складності\~справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved