Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] , про що Василівською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області було складено відповідний актовий запис. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . 22.12.1990 року за життя [PERSON] , склала заповіт, згідно якого все своє майно де б воно не було і чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла йому [PERSON] . Для отримання\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом у\~відповідності до\~законодавства України\~позивач звернувся\~до нотаріальної\~контори, а саме до приватного нотаріуса Совсун О.М., із заявою про видачу свідоцтва на спадщину. Однак, нотаріус відмовила йому в видачі свідоцтв на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що ним не було надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за померлою, а тому у нього виникла необхідність у зверненні до суду. Позивач вважає, що обґрунтовано має право на визнання за ним права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.12.2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкову справу. Відповідач у встановлений судом строк своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Позивач та його представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначав про визнання позовних вимог, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог \~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2004 року, виданого Василівською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області (а.с.15). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини (ст.1220,1221 ЦК України). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 22 грудня 1990 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] , зазначений заповіт посвідчений головою виконкому Василівської сільської ради народних депутатів Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрований за № 36. (а.с. 16). 13.09.2016 року [PERSON] , змінив прізвище на « [PERSON] », що стверджено копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи які є живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1\~ст.1269 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог\~статті 68 Закону України «Про нотаріат»\~при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. 04.10.2024 року [PERSON] , через свого представника звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є такою особою, що прийняв спадщину в порядку визначеному ч.1\~ст.1269 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Водночас, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2024 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Совсун О.М. відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу який би підтвердив право власності спадкодавця на житловий будинок. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В матеріалах справи відсутні докази того, що право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстроване. Статтею 328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства,що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1958 році, що підтверджується довідкою характеристикою будівлі та споруди від 24.10.2024 року за №286. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від\~04\~жовтня 1991\~року №7\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства,\~що регулює\~право приватної\~власності громадян\~на жилий\~будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно дост.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43Постанови КМУ\~від 25\~грудня 2015\~року №1127\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. З копії виписки з погосподарської книги, наданої виконавчим органом сільської ради ( а.с.20 зворот) вбачається, що на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та № [NUMBER] за земельно-кадастровою книгою і вона є членом домогосподарства [ADDRESS] . Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] був побудований за життя [PERSON] , відповідно до діючого на час його будівництва законодавства. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] , за життя набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , однак, враховуючи, що правовстановлюючі документи відсутні, спадкоємець - [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через органи нотаріату, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Outcome: approved