Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Кредит - капітал" звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22 липня 2023 року між ТОВ "Стар файненс груп" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №02827-07/2023, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов"язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариство свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеним умовами кредитного договору. Відповідач. у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. Станом на дату звернення до суду з пзовною заявою заборгованість відповідача перед позивачсем становить 45 891 грн. а саме 8 000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 37 891 гн. заборгованості за відсотками. 29 січня 2024 року ТОВ "Стар файненс груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит - капітал" уклали договір факторингу №29012024-1, згідно умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит - капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "Стар файненс груп", включно і до [PERSON] за кредитним договором №02827-07/2023 від 22.07.2023 року. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №02827-07/2023 від 22.07.2023 року у розмірі 45 891 грн. та 2 422,40 грн. судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. 15 січня 2025 року відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому товариством розмірі, а також доказів користування кредитними коштами, тому відсутні підстави для їх стягнення. Відповідач зазначає, що позивачем через партнера ТОВ "Універсальні платіжні рішення", з яким було укладено договір на переказ коштів №ФК-П-2022/-2/3, було видано відповідачу кошти на картковий рахунок за номером картки [NUMBER] . Проте позивачем не надано до позовної заяви доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та ТОВ "Стар Файненс Груп", яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача, а саме договору №ФК--2022/02-3. Також в матеріалах справи відсутній доказ перерахування коштів відповідачу згідно договору. Наданий документ під назвою "Докази отримання грошових коштів позичальником відповідачу" не відображає дійсної банківської операції щодо перерахування коштів ТОВ "Стар Файненс Груп" відповідачу [PERSON] , оскільки не містить відповідних реквізитів, передбачених для банківських документів. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. Судом встановлено, що 22 липня 2023 року між ТОВ "Стар файненс груп" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №02827-07/2023, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов"язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Зокрема сума кредиту - 8 000 грн., строк кредитування - 360 днів, процентна ставка - 2,50%. (а.с. 12) Відповідно до п. 2.18 зі сторони клієнта кредитний договір підписується шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України "Про електрону комерцію". Згідно п. 7.6 та п. 7.7 підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов"язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті Товариства. Клієнт підтверджує, що до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та інформацію, яка вимагається відповідно до Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до п.п. 2.25 кредитного договору після підписання кредитного договору товариство надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківську картку клієнта, зазначену клієнтом в заявці та цього договорі. На підтвердження виконання товариством зобов"язань щодо перерахування коштів за кредитним договором позивач надав повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором №02827-07/2023 від 22.07.2023 року. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Стар файненс груп" належно виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 8 000 грн., що підтверджується копією квитанції за сплату №265215288 від 22.07.2023 року. 29 січня 2024 року ТОВ "Стар файненс груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит - капітал" уклали договір факторингу №29012024-1, згідно умов якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ "Фінансова компанія "Кредит - капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "Стар файненс груп", включно і до [PERSON] за кредитним договором №02827-07/2023 від 22.07.2023 року. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 45 891 грн. а саме 8 000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 37 891 гн. заборгованості за відсотками, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Зазначена сума заборгованості відповідачем не спростована, як і не надано доказів належного виконання відповідачем договірних зобов`язань. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України, у випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору про відкриття кредитної лінії та надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Наявними в матеріалах справи доказами стверджується та обставина, що позивач повністю виконав умови кредитного договору, видавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 8 000 грн відповідно до умов укладеного кредитного договору. Суд приймає наданий позивачем розрахунок періоду і сум заборгованості, що утворилась за кредитним договором. Суд враховує, що такий розрахунок не спростовано відповідачем, а так само не надано в розпорядження суду контррозрахнку. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, як і не доведено виконання грошових зобов`язань перед товариством належним чином. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною позивача доведено неналежне виконання відповідачем умов договору, що призвело до наявності заборгованості, а відтак позовні вимоги про стягнення боргу в примусовому порядку є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 422,40 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved