Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , у якому просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2016 року. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу дочка проживає разом з позивачем, який повністю її забезпечує, опікується нею, забезпечує дитині гідне життя. До початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України відповідач по справі інколи приїздила до дочки, телефонувала, після чого просто зникла із життя сім`ї, не телефонує, не відповідає на дзвінки, не пише, не надає жодної матеріальної допомоги своїй дочці. Наразі дочка знаходиться на повному утриманні позивача. Фактично відповідачка не цікавиться життям своєї дочки, не бажає покращити якість її життя, не надає коштів на її виховання, не спілкується з дитиною, не надає їй материнської уваги. Позивач вважає, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому є наявність очевидної, винної її поведінки щодо невиконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дочки, мати не цікавиться життям дитини, не бере жодної участі в її належному вихованні та не виконує покладених на неї батьківських обов`язків. З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з даним позовом. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, у відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] , адвокат Велегура М. І. вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Звертає увагу, що у позовній заяві не вказано, що у сторін по справі є ще інша дочка [PERSON] , 2011 року народження. Заперечив проти тих доводів, що позивач самостійно виховує та утримує дочку [PERSON] з 2016 року, оскільки у період часу з 31.08.2015 по 09.08.2019 [PERSON] навчалася в Надеждівській гімназії в с. Надежнівка Новопільської сільської ради. Відповідач [PERSON] завжди цікавилася навчанням дитини, завжди відвідувала батьківські збори, шкільні свята, була активним учасником батьківського комітету. Після чого сім`я у 2019 році переїхала до м. Бровари Київської області, де обидві дочки [PERSON] та [PERSON] з 2019 по 2022 роки навчалися в Броварському ліцеї № 9, де відповідач [PERSON] була головою батьківського комітету класу, де навчалася [PERSON] . [PERSON] багато часу приділяла не лише вихованню дітей, а й громадській діяльності під час навчального процесу, завжди цікавилася успіхами та досягненнями дочки, підтримувала її та заохочувала до навчання. У вересні 2022 року у зв`язку з військовими діями на території України відповідачка вирішила тимчасово виїхати з дітьми до Ізраїлю. Спочатку позивач не заперечував проти виїзду дітей за кордон, але потім змінив свою думку, тому [PERSON] змогла виїхати тільки з молодшою дочкою [PERSON] . Після виїзду [PERSON] не припинила свого спілкування з дочкою, постійно телефонувала та надавала матеріальну допомогу, переказуючи власні кошти на банківська картку позивача. Залишатися за кордоном [PERSON] не збирається та при нагоді повернеться з молодшою дочкою до України. Звертає увагу, що позивач раніше був одружений та має дитину від першого шлюбу, але був позбавлений батьківських прав. У задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі (а. с. 71 - 72). Ухвалою від 22 травня 2023 року (суддя Прасолов В. М.) позовну заяву залишено без руху (а. с. 23). Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 07 червня 2023 року (суддя Прасолов В. М.) прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а. с. 30). Ухвалою від 07 вересня 2023 року (суддя Прасолов В. М.) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 60). У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду матеріали цивільної справи передано в провадження судді Сіденку С. І., який своєю ухвалою від 29 травня 2024 року прийняв до розгляду цивільну справу, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судовий розгляд справи по суті (а. с. 100). Позивач у судове засідання не з`явився. Під час розгляду справи у судовому засіданні представник позивача, адвокат Ліфшиць З. О. позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Велегура М. І. заперечив проти задоволення позовних вимог. Представник Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду заяві просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, при вирішення справи покладається на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини, врахувавши попередньо наданий органом опіки та піклування висновок щодо вирішення спору. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що сторони по справі мають двох дочок [PERSON] та [PERSON] . Їх сім`я спочатку проживала в м. Кривому Розі, потім у м. Києві. З початком війни знову повернулись до Кривого Рогу, були розлучені. Відповідачка поїхала в Ізраїль разом з меншою дочкою, а старша дитина залишилась з позивачем. Мати з [PERSON] не спілкується, лише іноді надсилає текстові повідомлення неприйнятного характеру, повідомляє, що дочка її зрадила. Батько до дітей відноситься добре, створив нову сім`ю, офіційно одружився. Свідок також повідомила, що відповідачка [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде розгульний спосіб життя. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] проживає з батьком біля трьох років, мати дитини виїхала за кордон, з дочкою не спілкується, веде поганий спосіб життя, зловживає алкоголем, про що йому повідомив позивач. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона займається з дітьми у будинку культури на позакласних заняттях. Діти сторін по справі відвідували гурток біля трьох років. Свідок охарактеризувала дітей позитивно, до своїх батьків відносяться з любов`ю. Батько дітей був зайнятий заробітком грошей, будинок культури відвідував вкрай рідко, в той час як мати багато уваги та часу приділяла дітям, вникала у всі моменти їх життя, переживала за них, була небайдужою, забирала дітей на автомобілі після занять. У судове засідання, призначене на 17.02.2025 учасники справи не з`явилися. За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України подальше фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження дітей (а. с. 9, 77) Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2007 року, який рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2016 року розірвано (а. с. 10). З долученої позивачем до позовної заяви характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої в. о. директора Криворізької загальноосвітньої школи № 31 вбачається, що [PERSON] характеризується позитивно, батько дитини приділяє належну увагу дочці, постійно підтримує зв`язок із школою та класним керівником, завжди відвідує батьківські збори, цікавиться та переймається навчанням дочки. Мати дитини [PERSON] зі школою та класним керівником зв`язок не підтримує, навчанням дитини не цікавиться, батьківські збори жодного разу не відвідувала (а. с. 11). Позивач [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON] , [INFO] з 2020 року, мати дитини разом з ними не проживає, що вбачається з наданих позивачем відповідних актів (а. с. 11, 12). Разом з тим, з долученої представником відповідача до відзиву на позовну заяву характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої директором Броварського ліцею № 9 слідує, що [PERSON] характеризується позитивно, її мати [PERSON] була головою батьківського комітету класу, приділяла багато часу не лише вихованню дочки, а й громадській діяльності під час навчального освітнього процесу, завжди цікавилася успіхами та досягненнями дочки, підтримувала її та заохочувала до навчання (а. с. 73). [PERSON] , [INFO] навчалась у Броварському ліцеї № 9 з 02 вересня 2019 року по 31 серпня 2022 року, що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу (а. с. 74). Також відповідно до спільної характеристики [PERSON] та її дочки [PERSON] , [INFO] слідує, що [PERSON] характеризується позитивно, тактична, терпляча, вміє знаходити компроміснів рішення, дотримується демократичного стилю у спілкуванні, активно займається вихованням дітей, стежила за успішністю дівчат, за їх побутовими умовами, харчуванням, одягом, активно цікавиться життям дітей, та їх навчанням, допомагала їм з заняттями, з концертами та виступами на сцені, виконувала функцію голови батьківського комітету, та притримувалась моральної підтримки членів студії Modern Art Studio «Grace Space». Діти [PERSON] завжди відгукувались про неї з ніжністю та повагою, охайно виглядали, неконфліктні, врівноважені, ніколи не запізнювались на заняття та мали високі досягнення у співочно-танцювальній діяльності (а. c. 73-А). Відповідно до довідки Надеждивської гімназії Новопільської сільської ради № 367 від 22.09.2023 [PERSON] , [INFO] навчалась у гімназії з 31 серпня 2015 року по 09 серпня 2019 року. Зі слів класного керівника [PERSON] завжди цікавилася навчанням дитини, постійно відвідувала батьківські збори, шкільні свята, була активним учасником батьківського комітету (а. с. 76). Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради суду надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] з якого слідує, крім іншого, що відповідно до інформації наданої комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Криворізької міської ради неповнолітня [PERSON] не має діючої декларації.24.07.2023 було здійснено медичний патронтаж, однак двері ніхто не відчинив, зі слів сусідки в квартирі ніхто не мешкає протягом шести місяців. Працівниками відділення поліції № 4 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області вдалося встановити місце знаходження [PERSON] разом з дочкою, який повідомив, що на даний час він з [PERSON] проживає в Івано-Франківській області, с. Яблуниця. Батько дитини повідомив працівникам поліції, що мати не приймає ніякої участі у житті дочки більше року та не спілкується з нею. Додатково повідомив, що місце перебування колишньої дружини йому не відоме. Виконком Саксаганської районної у місті ради при вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дочки [PERSON] , [INFO] покладається на розсуд суду (а. с. 47 - 48). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Зокрема, састиною першою статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Згідно з пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - постанови Пленуму ВСУ) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення мати спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вже зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, на переконання суду, позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність його застосування, оскільки судом не встановлено, обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України, зокрема, що мати систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків, як і не встановлено, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дитини, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав. Інших доказів позивачем не подано. На думку суду, надані позивачем докази, не є достатніми на підставі яких можна дійти до беззаперечного висновку про те, що відповідачка злісно ухиляється від участі у вихованні дитини. Розлучення батьків, чи окреме проживання когось із батьків від дитини не є підставою для позбавлення батьківських прав відносно такої дитини за відсутності винної поведінки, яка б свідчила про умисне ухилення від обов`язків по вихованню дитини. Отже, позивачем не доведено обставин свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, навмисного нехтування ними, необхідність застосування крайнього заходу втручання в права дитини на підтримання зав`язків з матір`ю, неможливість застосування альтернативних, менш суворих заходів, відповідність такого заходу якнайкращим інтересам дитини та його виправданість. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що мотиви, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки як для матері, так і для дітей. За встановлених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З врахуванням викладеного, у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів слід відмовити, оскільки така є похідною від вимоги про позбавлення батьківських прав, яка до задоволення не підлягає. Крім того, представником відповідача під час розгляду справи надано докази того, що мати надає матеріальну допомого своїй дочці [PERSON] , [INFO] та судом надано їм правову оцінку. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову в повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню відповідачем не здійснюються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed