Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Ізюмської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком та припинення стягнення аліментів на утримання доньки. 11 жовтня 2024 року провадження у цивільній справі було відкрито, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07 листопада 2024 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області; зобов`язано Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі № 638/18940/24 на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 03 січня 2025 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . 25 грудня 2024 року до суду надійшла заява від позивача про зміну предмету позову, просив позовну вимогу про визначення місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом із ним - батьком не розглядати, так як це вже встановлено відповідною реєстрацією її місця проживання та визнано відповідачем. Натомість просив підтвердити факт самостійного утримання та виховання ним [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Ізюмського міськрайонного суду від 22.08.2018 по справі №\~623/2088/18. Ухвалою суду від 20.01.2025 позов в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , залишено без розгляду. У судове засідання призначене на 06.02.2025 з`явився позивач та відповідачка. Відповідачка у судовому засіданні визнала позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Ізюмського міськрайонного суду від 22.08.2018 по справі №\~623/2088/18. Вказала, що донька на момент розгляду справи з нею не проживає, тому підстави для стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки відсутні. Вказала, що останній раз отримувала аліменти у червні 2024 року, а вже з липня 2024 року донька перейшла жити до батька. Суд дослідивши матеріали справи встановив, що на момент її розгляду малолітня [PERSON] проживає із батьком [PERSON] , що підтверджується висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] : «Оскільки малолітня [PERSON] фактично мешкає разом з батьком, а мати не оспорює цей факт, то комісія вважає, що недоцільно розглядати питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини у зв`язку з відсутністю предмету спору». Факт постійного проживання [PERSON] із батьком також підтвердили сторони у судовому засіданні. За таких обставин стягнення з одного з батьків аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Ізюмського міськрайонного суду від 22.08.2018 по справі №\~623/2088/18, то суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому у цій справі судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved