Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

16.12.2024 року позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Гренджа В.Ю., звернувся до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом, який в подальшому уточнив в редакції від 20.01.2025 року, поданий до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . Пізніше, [INFO] померла його мати, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . За життя, батьку [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] належало нерухоме майно, а саме: - житловий будинок під реєстраційним номером 374 в с.Голятин Хустського району Закарпатської області, який побудований [PERSON] орієнтовно в 1960 році, та згідно погосподарської книги 1991-1995 рр.№5 особовий рахунок № [NUMBER] закріплений за [PERSON] , як за власником, згідно Виписки з погосподарської книги, виданої старостою Голятинського старостинського округу 01.08.2024 року за № 374; - земельні ділянки, розташовані на території села Голятин Хустського району Закарпатської області, загальною площею 0,56 га, з яких 0,13 га виділено для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] ; 0,43 га в урочищі «Івандилів город» - для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Рішенням Голятинської сільської ради №4 від 30.08.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок», згідно якого [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] передано у приватну власність земельні ділянки, які були у його постійному користуванні, загальною площею 0,56 га. Державний акт про право приватної власності на землю за життя його батько не отримав. На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом з ним, на день його смерті постійно проживала та була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , дружина померлого, та ніхто інший не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується Довідкою № 376 від 01.08.2024 року Голятинського старостинського округу. За життя батько [PERSON] заповітного розпорядження не залишив. За наведених підстав, відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, [PERSON] , [INFO] вважалася єдиною належною спадкоємицею за законом нерухомого майна померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , [INFO] , однак після його смерті не переоформила право власності на спадкове майно: житловий будинок, земельні ділянки на своє ім`я. Та позивач вказує, що за цих підстав, після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина на нерухоме майно: житловий будинок та земельні ділянки загальною площею 0,56 га, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , однак так і не отримала Свідоцтво про право на спадщину на це майно за життя, та відповідно не провела реєстрацію права власності на спадкове майно на своє ім`я. На час смерті, [PERSON] , [INFO] , яка була постійною мешканкою [ADDRESS] , та померла [INFO] , разом з нею, у будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується довідкою старости села Голятин за № 377 від 01.08.2024 року. Позивач [PERSON] спадщину за майном померлої матері [PERSON] прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Міжгірської державної нотаріальної контори. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, у встановлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої [PERSON] до Міжгірської державної нотаріальної контори не надходили. 30.08.2023 року Державним нотаріусом заведено спадкову справу № 74/2023 за майном [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позивач вказує, що спадкове майно [PERSON] , [INFO] не є спірним. Однак, державний нотаріус Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєва О.І. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за майном померлої [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки загальною площею 0,56 га, які знаходяться в селі Голятин Хустського району Закарпатської області, оскільки на спадкове майно відсутні правоустановчі документи, та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна, а також відсутні витяги з Державного земельного кадастру. Позивач вказує, що рішенням Голятинської сільської ради № 4 від 30.08.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок» [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] ) за життя йому було передано у приватну власність земельні ділянки, загальною площею 0,56 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку, в тому числі 0,13 га виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; 0,43 га виділена для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Івандилів город» та які були у його постійному користуванні. Після смерті матері, у встановлений законом строк позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом, до майна померлої [INFO] матері [PERSON] , [INFO] , право власності на нерухоме майно, а саме: 1) житловий будинок [ADDRESS] , в цілій частці; 2) земельні ділянки загальною площею 0,56 га, яка розташована на території села Голятин, урочище «Івандилів город» площею 0,43 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, та площею 0,13 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, зазначені в рішенні №4 Голятинської сільської ради народних депутатів шостої сесії двадцять другого скликання від 30.08.1995 «Про приватизацію земельних ділянок» про передачу у приватну власність земельних ділянок [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , який помер [INFO] , та спадкоємцем якого першої черги за законом є його дружина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.12.2024 відкрито провадження у справі №302/1810/24, за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, з викликом (повідомленням) сторін. Витребувано судом з Міжгірської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої\~ [INFO] , що мешкала за\~адресою:\~ [ADDRESS] , а також копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Гренджа В.Ю. не з`явилися, про день та час його проведення повідомлялися своєчасно та належним чином, проте на адресу суду 20.01.2025 року подано письмову заяву представника позивача [PERSON] адвоката Гренджа В.Ю., про розгляд підготовчого судового засідання без сторони позивача. Заявлені [PERSON] позовні вимоги в уточненій редакції від 20.01.2025 підтримують у повному обсязі за наведеними у позовній заяві підставами та обґрунтуваннями. Представник відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в підготовче засідання не з`явився, про день і час його проведення був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте до суду подано заяву представника відповідача Міжгірської селищної ради з проханням розглянути справу № 302/1810/24 за відсутності їх представника. Заяв, доповнень, заперечень проти позову [PERSON] не мають (а.с.45,90). Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). З врахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи обставину, що відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] , заперечень не висловив проти їх задоволення, відзив до суду не подав, і таке визнання позовних вимог відповідає Закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Дослідивши у повному обсязі матеріали справи № 302/1810/24, повно і всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цієї справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , позивач у справі, народився [INFO] , в с.Голятин Міжгірського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та відповідно до якого, його батьком вказано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.14). [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , у віці 84 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № [NUMBER] , виданим 05.08.2019 виконавчим комітетом Голятинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, за актовим записом №13, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.12). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , у віці 87 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № [NUMBER] виданим 14.07.2023 року Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, за актовим записом №227, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.13). Згідно довідки Міжгірської селищної ради за вих.№374 від 01.08.2024 року вбачається, що станом на 01.01.1992 року згідно погосподарської книги 1991-1995 років №5 особовий рахунок № [NUMBER] будинок в [ADDRESS] закріплений за [PERSON] . У відповідності до перенумерації будинків, проведеного в 2000 році у [ADDRESS] був замінений на діючий номер 374. [PERSON] дійсно був власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та який розташований на земельній ділянці площею 0.25 га в [ADDRESS] . Зазначений будинок був побудований орієнтовно у 1960 році. Свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок на ім`я [PERSON] сільською радою не видавалось (а.с.19). Згідно довідки КП «Міжгірське БТІ» за № 1 від 26.09.2024 року вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.20). Як вбачається з довідки за №376 від 01.08.2024 року, виданої Голятинським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, померлий [INFO] [PERSON] , 1935 року народження був постійним мешканцем [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті постійно проживали та були зареєстровані [PERSON] , 1936 року народження, дружина померлого (а.с.15). З довідки за №377 від 01.08.2024 року, виданої Голятинським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області вбачається, що померла [INFO] [PERSON] , 1936 року народження була постійною мешканкою [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті була зареєстрована одна (а.с.15). 16.01.2025 року на виконання ухвали суду з Міжгірської державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи № 74/2023 за майном померлої [INFO] [PERSON] (а.с.50). Згідно витребуваної судом спадкової справи № 74/2023, заведеної 19.12.2024 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвою О.І. за майном померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 30.08.2023 року до вказаного нотаріуса звернувся [PERSON] позивач у даній справі, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] та в заяві вказує, що він спадщину прийняв шляхом подання заяви нотаріусу та вказує, що на випадок смерті [PERSON] заповітів не складала (а.с.51). Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвої О.І. за № 198/02-31 від 27.11.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлої [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки загальною площею 0,56 га, які знаходяться в с.Голятин з тих підстав, що на дане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна та відсутні витяги з Державного земельного кадастру. Також у вказаній постанові нотаріуса зазначається про те, що спадщину за майном померлої [PERSON] прийняв позивач [PERSON] шляхом подання заяви до державного нотаріуса. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, у встановлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої [PERSON] , до Міжгірської державної нотаріальної контори не надходили (а.с.18). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73769231 від 30.08.2023 року вбачається, що державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвою О.І. заведена спадкова справа №74/2023 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.61,71). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за 73768301 від 30.08.2023 року заповіти на випадок своєї смерті [PERSON] не складала (а.с.60,70 Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79717338 від 15.01.2025, виданої державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвою О.І. спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилися (а.с.72). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №79717334 від 15.01.2025 року заповіти на випадок своєї смерті [PERSON] не складав (а.с.73-75). З технічного паспорту житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , який виготовленого 06.08.2024 ФОП [PERSON] вбачається, що вищевказаний об`єкт технічної інвентаризації житловий будинок садибного типу завершено будіництвом у 1960 році. Загальна площа приміщень складає 55,30 кв.м. (з яких: коридор площею 6,84 кв.м., веранда 10,08 кв.м., кладова 5,90 кв.м., житлова кімната - 16,86 кв.м., кухня 15,62 кв.м.), житлова площа складає 16,86 кв.м. та копія технічного паспорту є в матеріалах справи (а.с.23-27). Як вбачається із Звіту про оцінку вартість об`єкта нерухомості, виготовленого ПП «Експерт-Сервіс» щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] зазначено, що станом на дату оцінки 02.11.2024 року вартість вказаного об`єкту нерухомості становить 137830,00 гривні (а.с.28-33). Згідно інформації наданої Управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2024 року, Державні акти на право приватної власності на землю громадянина [PERSON] мешканця [ADDRESS] , по наявним облікам у відділі не значаться. Рішенням Голятинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області № 4 від 30.08.1995 передано у приватну власність земельні ділянки громадянам села Голятин, які були у них у постійному користуванні, зокрема: [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , передано земельна ділянка загальною площею 0,56 га, із них: 0,13 га - для будівництва та обслуговування будинку; 0,43 га - для ведення особистого підсобного господарства, та завірений витяг архівної копії вказаного рішення є в матеріалах справи (а.с.21). Оціночна вартість земельної ділянки площею 0,13 га, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку становить 500924,74 грн, що вбачається з Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 20.01.2025 року за № 201-20250120-0008975554 (а.с.86-87). Оціночна вартість земельної ділянки площею 0,43 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства становить 66339,18 грн, згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 20.01.2025 року за № 201-20250120-0008975610 (а.с.88-89). Спадкові відносини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , регулюються нормами (правилами) Цивільного Кодексу України, в ред. 2004 року. Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Частиною першою ст.1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Положеннями ст.152 ч.3 п.«а» Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013). В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань. Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст.1261,1268,1270,1272 ЦК України, на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої до Міжгірської державної нотаріальної контори Хустського району Закарпатської області [PERSON] , було заведено спадкову справу до майна померлої [PERSON] за № 74/2023 від 30.08.2023 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 73769231 від 30.08.2023 р. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, окрім [PERSON] , позивача у даній справі (а.с.17). Отже, позивач [PERSON] , син померлої [PERSON] , вважається єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину шляхом подання заяви до державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори. [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та на теперішній час у позивача відсутня можливість оформити свої спадкові права на спадковий житловий буд. [ADDRESS] та земельні ділянки, які знаходяться у селі Голятин Хустського району Закарпатської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказані об`єкти нерухомого майна, тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав та охороняємих законом інтересів, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права та при цьому, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] . Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем та ті обставини, що прийняттям спадщини позивачем, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Приймаючи ті обставини, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся лише її син [PERSON] позивач по справі, щодо спадкового майна у виді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , та земельні ділянки розташовані на території села Голятин Хустського району Закарпатської області, первинна реєстрація вказаних об`єктів нерухомого майна за померлою [PERSON] своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки відсутні. Крім того, заявлені [PERSON] позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову відповідачем не подані, інші спадкоємці не претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом постійного спільного проживання з ним за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] ,, який помер [INFO] (а.с.15), а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги про визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 7050,95 грн. (а.с.1,78). Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось за окремою заявою вимог про відшкодування понесених судових витрат за рахунок відповідача у даній справі, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved