Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить поділити спільне майно подружжя, посилаючись на те, що під час шлюбу з [PERSON] було придбано за спільні кошти рухоме майно, а саме: мотоцикл марки YAMAHA YZF-R3, № шасі [NUMBER] , 2015 р.в.; автомобіль марки BMW 328І, № куз. [NUMBER] , 2013 р.в., д/н [NUMBER] ; автомобіль марки Ford Focus, № куз. [NUMBER] , 2016 р.в., які є спільною сумісною власністю подружжя, а тому із посиланням на ст.\~60-71,\~104,105,110,112,180-184\~СК України,\~ст.368,372\~ЦК України,\~постанову Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~позивачка звернулась\~до суду\~з даним\~позовом та\~просить стягнути\~з відповідача грошову компенсацію половини (1/2 частини) вартості зазначеного рухомого майна. 20.06.2023\~до суду\~надійшов відзив\~представника відповідача\~ адвоката\~Євценко Р.І.\~ в\~якому він\~просив позовну\~заяву [PERSON] \~залишити без\~задоволення. 06.09.2023 року від представника позивача - адвоката Юшинської І.Є. надійшла відповідь на відзив. Представник позивача -\~адвокат Юшинська І.Є. до судового зсідання надала заяву з проханням слухати справу у відсутність позивача та його представника, наполягала на розгляді через тривале перебування справи у суді, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник \~адвокат Євценко\~Р.І.\~до судового\~засідання не\~з`явилися,\~повідомлялися,\~представник відповідача\~подав до\~суду клопотання\~про відкладення\~розгляду справи\~через участь\~в іншому\~судовому засідання.\~Суд наголошує\~на тому,\~що розгляд\~справи неодноразово\~відкладався за\~клопотаннями представника\~відповідача ічергове відкладення розгляду справи, провадження по якої триває понад розумних строків, буде порушувати права сторін, на своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, що є основоположними завданнями цивільного судочинству, і передбачено у ст. 2 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача та його представника на підставі наявних у справі даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб (актовий запис №12\~відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області), який рішенням Київського районного суду м. Одеса від 24 травня 2021 року, розірвано. Постановою Одеського апеляційного суду від 21.02.2023 рішення Київського районного суду м.Одеси від 24.05.2021 змінено, виключено з мотивувальної частини встановлення обставин про те, що «На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини понад рік тому…». В період перебування у шлюбі подружжям був придбаний мотоцикл марки YAMAHA YZF-R3, № шасі [NUMBER] , 2015 р.в., право власності на який було зареєстровано 10 червня 2020 року на [PERSON] , автомобіль марки BMW 328І, № куз. [NUMBER] , 2013 р.в., д/н [NUMBER] , який було зареєстровано 30 грудня 2020 року на [PERSON] , автомобіль Ford Focus, № куз. [NUMBER] , 2016 р.в., який придбаний 12.03.2021 року та оформлений на [PERSON] . Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення містить і в статті 368 Цивільного кодексу України. Випадки, коли набуте за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, встановлені статтею 57 СК України. Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 зазначеної норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, виходячи з того, що в Україні діє загальний режим спільності майна подружжя, згідно з яким майно, набуте в шлюбі, вважається таким, що належить подружжю, то у зв`язку з цим речі, набуті за час шлюбу, автоматично підпадають під режим спільного майна подружжя. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що спірне рухоме майно, а саме мотоцикл марки YAMAHA\~YZF-R3,\~автомобілі марок\~BMW\~328І та Ford\~Focus придбано за грошові кошти, які він позичав у своєї матері, [PERSON] та у свого товариша [PERSON] . В подальшому в зв`язку із неможливістю повернути матері гроші [PERSON] \~здійснив перереєстрацію\~транспортного засобу\~марки BMW\~328І,\~№ куз.\~ [NUMBER] ,\~2013\~р.в.\~та автомобіля\~Ford\~Focus,\~№ куз. [NUMBER] ,\~2016\~року на [PERSON] . Однак, суд критично відноситься до вказаних тверджень відповідача, оскільки договори позики між [PERSON] і [PERSON] , які оформлені розписками, та на які посилається відповідач суду не надано, а тому дослідити умови таких договорів неможливо, також з відповіді сервісного центру МВС від 09.01.2023 року №31/18АЗ-432-2023, вбачається, що 21.07.2020 року [PERSON] відчужив автомобіль марки FORD FOCUS, № куз. [NUMBER] , 2015 р.в., а отже мав можливість повернути запозичені грошові кошти у разі такого запозичення. Крім того, суд звертає увагу на те, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування транспортного засобу Ford Focus, № куз. [NUMBER] , 2016 року - 20 жовтня 2021 року, тобто фактично відразу після ухвалення Київським районним судом м.Одеси рішення про розірвання шлюбу. З урахуванням наведених вище обставин суд вважає, що відповідач відчужував автомобіль марки BMW 328І, № куз. [NUMBER] , 2013 р.в. та автомобіль Ford Focus, № куз. [NUMBER] , 2016 року задля уникнення від можливого майбутнього поділу спірного рухомого майна. Щодо тверджень про запозичення грошових коштів у [PERSON] , суд також ставиться критично, оскільки відповідач не надав розписки про передачу позикодавцем та отримання позичальником таких коштів, а оскільки врешті автомобіль марки BMW 328І оформлений на [PERSON] , суд вважає, що дійсним покупцем виступав саме відповідач. Заперечуючи проти\~задоволення позову,\~відповідач також\~посилався на\~те,\~що сторони\~по справі\~зареєстровані за\~різними адресами,\~а після\~погіршення стосунків,\~шлюбні відносини\~та ведення\~спільного господарства\~між сторонами\~було припинено\~у березні\~2020\~року,\~однак зазначені\~обставини спростовуються\~матеріалами справи, а також матеріалами адміністративної справи №521/14287/21 відносно [PERSON] , клопотання про витребування яких заявлялось представником відповідача. Згідно із статей 12,81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності майна подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує. На майно, набуте дружиною, чоловіком у період шлюбу, але за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. Тому у разі виникнення спору щодо цього майна спростувати вказану презумпцію має та сторона, яка вважає це майно особистою приватною власністю (Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2024 року у справі №753/7242/21). Висновок суду про віднесення майна до спільної сумісної власності подружжя (не спростування відповідної презумпції спільності майна) є підставою для вирішення питання про його поділ (Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.01.2024 року у справі №755/12204/18). Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. У справі, яка розглядається, презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована. Оскільки судом не встановлено переконливості тверджень відповідача про те, що транспортні засоби набуті у власність відповідачем суто за його особисті кошти, то суд вважає ці твердження відповідача не доведеними матеріалами справи, а тому це майно вважається об`єктом спільної сумісної власності подружжя, придбаним в інтересах сім`ї. Таким чином, транспортні засоби, а саме мотоцикл марки YAMAHA YZF-R3, № шасі [NUMBER] , 2015 р.в., право власності на який було зареєстровано 10 червня 2020 року на [PERSON] , автомобіль марки BMW 328І, № куз. [NUMBER] , 2013 р.в., д.р.н. [NUMBER] , який було зареєстровано 30 грудня 2020 року на [PERSON] , автомобіль Ford Focus, № куз. [NUMBER] , 2016 р.в., який придбаний 12.03.2021 року та оформлений на [PERSON] , набуті відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому до вказаних транспортних засобів застосовується презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст.71 Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбаченихст.365 Цивільного кодексу України, за умови звернення подружжя (кожного з них) до суду з таким позовом (ст.11 Цивільного кодексу України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у Постанові від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якої саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі №210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19). Враховуючи, що під час шлюбу сторін спірний мотоцикл та автомобілі були придбані та зареєстровані на ім`я [PERSON] , він фактично ними користувався і відчужив їх без відома [PERSON] , цілком логічним є стягнення з нього на користь [PERSON] компенсації частини вартості рухомого майна, що на думку суду призведе до збереження балансу майнових прав сторін. При визначенні розміру компенсації суд виходить з вартості транспортних засобів, оцінки вартості яких було зазначено в договорах купівлі-продажу та дарування, які подані відповідачем до суду. Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.03.2021 та договору комісії №7466/21/026223 від 04.03.2021 року оціночна вартість автомобіля марки BMW 328І, № куз. [NUMBER] , 2013 р.в., д.р.н. [NUMBER] становить 279\~500, 00 грн. (двісті сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот гривень). Таким чином, розмір компенсації за частку спірного транспортного засобу становить 139\~750, 00 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень) (279\~500, 00/2), яку [PERSON] повинен компенсувати [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №7466/21/029152 від 11.06.2021 року оціночна вартість мотоцикла марки YAMAHA YZF-R3, № шасі [NUMBER] , 2015 р.в., становить 40 000, 00 грн. (сорок тисяч гривень). Таким чином, розмір компенсації за частку спірного транспортного засобу становить 20\~000, 00 грн. (двадцять тисяч гривень) (40 000, 00 / 2), яку [PERSON] повинен компенсувати [PERSON] . Відповідно до договору дарування від 20.10.2021 року оціночна вартість автомобіля марки Ford Focus, № куз. [NUMBER] , 2016 року випуску, д.р.н. [NUMBER] становить 258\~895, 00 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень). Таким чином, розмір компенсації за частку спірного транспортного засобу становить 129\~447, 50 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч чотириста сорок сім гривень, 50 коп.) (258\~895, 00/2), яку [PERSON] повинен компенсувати [PERSON] . При таких обставинах суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню. Суд також приймає до уваги Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1, 2ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки у відшкодування понесених останньою судових витрат підлягає стягненню сума 3428,80 гривень\~оплата судового збору.

Outcome: partial