Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Представник позивач ТОВ «Бізнес Позика» Я.В. Сімчук звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29.02.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 475842-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 29.02.2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 475842-КС-003 про надання кредиту. 29.02.2024 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №475842-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону [NUMBER] , (що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 29.02.2024 року між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] укладено Договір № 475842-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий вказано позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті) Вказує, що до теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 475842-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 475842-КС-003 позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 14.11.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 475842-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 97 080,08 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 34 899,85 грн; суми прострочених платежів по процентах - 62 180,23 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 гр На основі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 475842-КС-003 на загальну суму 97 080,08 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.11.2024, після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача по справі, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 16.12.2024, витребувано, за клопотанням представника позивача, в АТ КБ «Приватбанк» (ЄДРПОУ: 14360570, місце знаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського,1Д) інформацію, що містить банківську таємницю. (а.с.60) 09.12.2024 судом отримано відповідь з АТ КБ «Приват Банк» стосовно рахунків [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), відповідно до якої останньому в банку емітовано карту № [NUMBER] та скеровано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 29.02.2024 по 15.08.2024. 16.12.2024 сторони в судове засідання не з`явилися, справу розглядом відкладено на 27.12.2024, а згодом на 05.02.2025 у зв`язку із клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи. Представник позивача ТзОВ «Бізнес Позика» на адресу суду разом із позовною заявою скерував заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторони позивача, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 04.02.2025 повторно скерував на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи. Суд не знаходить підстав для повторного відкладення судового засідання. Так належним чином повідомлений відповідач не з`явився у судове засідання вдруге, крім того останній не позбавлений надати суду відповідні докази, в тому числі разом із відзивом у якому навести свої заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується та надати його суду до дати наступного призначеного судового засідання. Таким чином суд дійшов до висновку, що заява відповідача про відкладення судового засідання не підлягає задоволенню. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити відповідне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 29.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 475842-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». [PERSON] , через веб-сайт кредитодавця шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. ТОВ «Бізнес Позика» 29.02.2024 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 475842-КС-003 про надання кредиту (а.с.24-28). 29.02.2024 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 475842-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ( 29-33) Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA- 2301, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. 29 лютого 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір № 475842-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.24-28). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надала позичальнику грошові кошти у розмірі 40 000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами кредитного договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить стандартна % ставка - 2,00000000 в день, знижена % ставка 1,15082147 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2,3 договору встановлено строк на який надається кредит - 24 тижні, п.2.7 передбачено термін дії договору до 15.08.2024 року. Відповідно до п 3.2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п.2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням) (а.с.37). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 475842-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором № 475842-КС-003 позичальника [PERSON] , чим порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 475842-КС-003 відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, тому станом на 14.11.2024 року утворилася заборгованість на загальну суму 97 080,08 гривень (а.с.13-14). Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у останнього станом на 14 листопада 2024 року утворилась заборгованість за Договором № 475842-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 97 080,08 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 34 899,85 гривень; суми прострочених платежів по процентах 62 180,23 гривень; суми прострочених платежів за комісією 0,00 гривень. Як вбачається із наданих АТ КБ «Приват Банк» відомостей, на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , та випискою по вказаній картці встановлено отримання [PERSON] 29.02.2024 року кредитних коштів на загальну суму 40 000,00 гривень та користування вказаними кредитними коштами. (а.с.65-69) Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України) Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зі змісту договору № 475842-КС-003 про надання кредиту від 29.02.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] вбачається, що у відповідності до вимог частини 1статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки кредитний договір укладений на сайті позикодавця та [PERSON] , який підписаний його одноразовим ідентифікатором UA-2301, без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором та без здійснення входу на сайті товариства, такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Договір містить податковий номер [PERSON] , адресу, номер особистого електронного платіжного засобу, номер телефону. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору № 475842-КС-003 про надання кредиту від 29.02.2024 року та отримання [PERSON] коштів на загальну суму 40 000 гривень. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За умовами укладеного між сторонами кредитного договору встановлений строк користування кредитними коштами - 24 тижні; стандартна процентна ставка в день - 2,00000000%, знижена становить 1.15082147% за кожен день користування кредитом, термін дії договору - до 15 серпня 2024 року. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України). Таким чином за умовами договору № 475842-КС-003 про надання кредиту від 29 лютого 2024 року сторони погодили строк кредитування 24 тижні, з 29 лютого 2024 року по 15 серпня 2024 року. Обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми прострочених платежів по процентах на загальну суму 62 180,23 гривень за період дії кредитного договору. Отже, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам також є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про повне погашення заборгованості у добровільному порядку. Матеріали справи не містять доказів щодо звернення відповідача із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості у повному обсязі. Щодо судових витрат. Згідно платіжній інструкції № 7871 від 15 листопада 2024 року при пред`явленні позову до суду через систему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved