Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z06.00507.004963518 від 26.02.2019 року у розмірі 114270,30 грн, а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.02.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z52.20410.006090220, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 49000,00 грн строком на 36 місяців, із процентною ставкою 22,0 % річних. При цьому відповідач приєднався і до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у редакції, що діяла станом на дату підписання і яка розміщена за посиланням http://ideabank.ua/uk/about/public-contracts. У подальшому 25.07.2023 року АТ «Ідея Банк» відступило право вимоги за даним кредитним договором до позивача на підставі договору факторингу №01.02-31/23. Позичальник не виконав свої зобов`язання, у наслідок чого в нього виникла заборгованість у розмірі 114270,30 грн, яка складається з: - заборгованості за основним боргом 45279,79 грн; - заборгованості за відсотками 31132,82 грн; - заборгованості за іншими процентними платежами 37857,69 грн. Відповідач не виконує взятих на себе обов`язків за кредитними договорами та договорами позики, не погашає заборгованість за грошовими зобов`язаннями ні на рахунок попередніх кредиторів, ні на рахунок позивача. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив проводити слухання справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач\~ у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. У встановлений законом строк надав відзив, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнає. Так, не заперечуючи факту отримання кредитних коштів, відповідач вказує, що позивач не виконав вимогу щодо повідомлення відповідача про відступлення права вимоги протягом 10 робочих днів з дати його відступлення за договором, тобто з 25.07.2023 року, а тому не підтвердив у законний спосіб свого права вимоги до відповідача за договором факторингу. Розмір вимог розрахунку не підтверджений належним чином письмовими доказами, оскільки довідка-розрахунок станом на 25.07.2023 року складена одноособово представником АТ «Ідея Банк», підпис відповідача на ньому відсутній, при цьому вказано лише кінцеві суми без їх детального розрахунку. Таким чином, позивачем не надано первинні бухгалтерські документи, з яких можливо вирахувати правильність суми заборгованості відповідача. Окрім цього, строк дії договору з АТ «Ідея Банк» припадає на початок періоду дії воєнного стану в Україні, а тому у відповідності до чинного законодавства України відповідач ставить під сумнів нарахування заборгованості «за іншими процентними платежами» у розмірі 37857,69 грн, бо заборгованість за процентами визначена позивачем окремо, а порядок розрахунку заборгованості «за іншими процентними платежами» у позові відсутній. Позивач просить стягнути заборгованість станом за період з 26.02.2019 року до 25.07.2023 року, а копія позовної заяви не датована, до суду позов надійшов у грудні 2024 року. При цьому відповідач просить застосувати строк позовної давності, оскільки відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі вносив грошові кошти на погашення кредиту, але АТ «Ідея Банк» при цьому до суду з позовом про стягнення заборгованості не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом встановлено й не заперечується відповідачем, що 26.02.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування № Z06.00507.004963518, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 49000,00 грн строком на 36 місяців, із процентною ставкою 22,0 % річних. Пунктом 2.1 було погоджено одноразовий страховий платіж 4960 грн. Згідно умов договору позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах. визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитнимс договором, яка включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контактцентрі шляхом направлення СМС -повідомлення щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо. Сторонами підписано 26.02.2019 паспорт споживчого кредиту та графік щомісячних платежів за кредитним договором, який є додатком до паспорта споживчого кредиту, де визначено періодичність платежів раз на місяць та розраховано, що позичальник має повернути загалом до 26.02.2022 тіло кредиту 49000,00 грн., проценти у розмірі 22055,69 грн, плату за обслуговування 40988,16 грн. Відповідачем також укладено договір добровільного страхцвання життя на випадок смерті у результаті нещасного випадку із ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» (а.с. зворотна сторона 9-12) Кредитні кошти за ордером-розпорядженням банк перерахував позичальнику 26.02.2019. (а.с. 16) Згідно до довідки АТ «Ідея Банк», заборгованість [PERSON] станом на 25.07.2023 становить 114270,30 грн та складається із: - заборгованості за основним боргом 45279,79 грн; - заборгованості за відсотками 31132,82 грн; - заборгованості за іншими процентними платежами (а саме заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями) 37857,69 грн. (а.с. 21) 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (після перейменування ТОВ «СВЕА ФІНАНС», (надалі\~Позивач, Фактор)) було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» (клієнт) передає (відступає) фактору, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених договором. (а.с. 16-20) Заборгованість [PERSON] у розмірі 114270,30 грн. була передана за реєстром боржників № 1 від 25.07.2023 року (а.с.35) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Як визначено ч. 1, 2ст. 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положеньстатей 77-80 ЦПК Українидокази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК Українипередбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно дост. 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Пунктом 1.11 Кредитного договору була встановлена плата за обслуговування кредиту, яка відповідно до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» повинна надаватися на безоплатній основі, отже в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення плати за нарахованими та несплаченими комісіями 37857,69 грн необхідно відмовити. Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), однак Велика Палата Верховного суду у справі № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року відступила від висновків, викладених у вище зазначеній постанові та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року),\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць,\~є нікчемною\~відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду та дату укладення кредитного договору №Z06.00507.004963518 від 26.02.2019 року нарахована плата за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 37857,69 важається нікчемною, оскільки така послуга за законом повинна надаватися банком безоплатно, а відтак вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню нікчемним, а не недійсним. \~ \~ \~ \~ Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Ідея Банк», не довів відсутність заборгованості за кредитним договором. Таким, чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за основним боргом у розмірі 45279,79 грн, та за нарахованими та несплаченими відсотками 31132,82 грн, що в сумі становить 76412,61 грн. В іншій частині позовні вимоги не доведені, тому не можуть бути задоволені. Щодо пропущення позивачем позовної давності, як вважає відповідач, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення\~статті 267 ЦК України\~і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Частиною першою\~статті 261 ЦК України\~встановлена презумпція можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. Також, як вбачається з п.5.5Кредитного договору\~№Z06.00507.004963518 від 26.02.2019 року сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового внеску. Відповідно до\~ст. 262 ЦК України\~заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. За умов кредитного договору №Z06.00507.004963518 від 26.02.2019 року строк повернення кредиту встановлено 36 місяців, тобто до 26.02.2022 року. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було продовжено та діє на теперішній час. 15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято\~Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~(№ 2120-IX), цей Закон набрав чинності 17 березня 2022 року, тобто до закінчення трирічного строку давності. Зокрема Розділ\~ЦК України\~«Прикінцеві та перехідні пололоження» доповнено пунктом 19 згідно із\~Законом № 2120-IX від 15.03.2022; в редакції\~Закону № 3450-IX від 08.11.2023\~відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, на момент звернення до суду із позовом, тобто станом на 23.12.2024 року, продовжено дію воєнного стану на усій території України, а відтак і строк позовної давності зупинено. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1621,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial