Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 16 липня 2024 року адвокат Чайковська Ружена Анатоліївна в інтересах [PERSON] подала матеріали вказаної позовної заяви, де просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також, витребувати в органу опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача (а. с. 1-9). В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує на те, що малолітній [PERSON] , батьками якого є позивач та відповідач і який постійно потребує догляду та матеріальних витрат, вже більше шести років проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, не приймає належної участі у його вихованні, розвитку та утриманні, не цікавиться життям дитини. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою судді Анциборенко Н.М. від 01 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у справі з розглядом її в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а. с. 27). 04 жовтня 2024 року адвокат надала суду клопотання про допит свідків у справі (а. с. 31-33). 01 листопада 2024 року представник позивача додатково надіслала суду клопотання про витребування від органу опіки та піклування висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] (а. с. 37-40). 16 січня 2025 року від органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до суду надійшло клопотання про розгляд прави за відсутності представника третьої особи, в якому його представник вказує, що позовні вимоги підтримує, просить повідомити про результати розгляду справи та до якого додає копію рішення виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 12 від 15 січня 2025 року «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] » і копію самого висновку (а. с. 51-53, 55, 56-57). 17 січня 2025 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначив справу до судового розгляду по суті (а. с. 61). В судове засідання сторони не з`явилися, про причини неявки не повідомили. 29 січня 2025 року від представника третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд прави за відсутності представника органу опіки та піклування, в якому вказує, що позовні вимоги підтримує та просить повідомити третю особу про результати розгляду справи (а. с. 66-67). Представник позивача 31 січня 2025 року надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити з урахуванням висновку органу опіки та піклування, до якої додала письмову заяву, написану від імені малолітнього [PERSON] з приводу того, що дитина не бажає щоб [PERSON] був його батьком та не заперечує проти позбавлення останнього батьківських прав (а. с. 68). 31 січня 2025 року позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в які позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а. с. 70). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, однак, відповідач станом на 31 січня 2025 року не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, не надав доказів на підтвердження своїх заперечень та поважності причин неподання заяв по суті справи. Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд, згідно ст. 280-282 ЦПК України і на підставі наявних у справі доказів, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 12). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 травня 2021 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 19 травня 1921 року між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 565. Після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] » (а. с. 18). З матеріалів справи, зокрема із копій довідки ЦВРТГ Житомирської міської ради про реєстрацію місця проживання особи № 10-14/7344 від 08 червня 2021 року, витягу з реєстру територіальної громади від 14 травня 2024 року, акту виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області обстеження умов проживання від 10 липня 2024 року, відомості з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області № 1888/7142 від 29 липня 2024 року, [PERSON] та її малолітній син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а проживають за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13, 14, 17, 25). Крім того, вказаним актом обстеження умов проживання підтверджується факт того, що дитина зі своїм рідний батьком не спілкується. Як вбачається із копії довідки Оліївського ліцею Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирського району № 70 від 14 червня 2024 року, [PERSON] регулярно відвідує заняття у цьому навчальному закладі. Батько дитини контакту із закладом освіти не має та з викладачами не спілкується (а. с. 15). Зі змісту копії характеристики [PERSON] також вбачається, що його рідний батько не приділяє йому уваги та не цікавиться шкільним життям, жодного разу не відвідував заклад освіти (а. с. 16). Відповідно до висновку виконавчого комітету Оліївської сільської ради, як орган опіки та піклування від 15 січня 2025 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Оліївської сільської ради, виконавчого комітету Оліївської сільської ради, як орган опіки та піклування вважає, що є підстави позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 55, 56-57). Крім того, виконавчим комітетом Оліївської сільської ради, як орган опіки та піклування встановлено, що [PERSON] упродовж багатьох років не спілкується з сином, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не вітає її з Днем народження, не прагне спільно проводити вільний час та не цікавиться її навчанням. Щодо визначення способу участі у вихованні сина та спілкування з ним, порядку побачень з дитиною [PERSON] до служби у справах дітей Оліївської сільської ради не звертався. 09 січня 2025 року [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування із заявою, в якій вказав, що він з позовними вимогами згоден та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Суд вважає вказаний висновок органу опіки та піклування обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини і узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина і без поважних причин не виявляє щодо нього батьківського піклування. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладає на сторони судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved