Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло, на квартиру [ADDRESS] , виданого Відділом приватизації житла міста Полтава 18 березня 1993 року на підставі розпорядження органу приватизації житла від 25.02.1993 року №2680. У заяві зазначила, що 18.03.1993 року відділом приватизації житла міста Полтава на підставі розпорядження органу приватизації житла від 25.02.1993 року №2680 було видано свідоцтво про право власності на житло, яким було посвідчено, що квартира [ADDRESS] , дійсно належить за правом спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] . Вказала, що після смерті [PERSON] (бабусі заявниці) її частка 1/3, була оформлена в порядку спадкування за законом на [PERSON] . Посилалась на те, що 26.09.2024 року вона виявила бажання подарувати належну їй частку своїй матері [PERSON] . Проте приватним нотаріусом ПМНО Полтавської області Дубовою Т.О. було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії відносно частки квартири [ADDRESS] з тих підстав, що частка зазначеної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказану вище квартиру не зареєстровано. У той же час в наданих заявником для вчинення нотаріальних дій документах є розбіжності, а саме в свідоцтві про право власності на житло зазначено, що власником частки квартири є особа на ім`я [PERSON] , а відповідно до наданих документів та відомостей державного реєстру актів цивільного стану до нотаріуса звернулась особа, яка має ім`я [PERSON] . Вказувала, що 15.11.2024 року заявник зверталась до Управління майном комунальної власності міста щодо внесення виправлення до свідоцтва про право власності на квартиру, однак Управління майном комунальної власності міста повідомили їй, що внести зміни у свідоцтво про право власності на квартиру не можливо, оскільки з архівних приватизаційних документів вбачається, що згідно довідки ГЖЕД №6 про склад сім`ї та займані приміщення №1223 від лютого 1993 року заявниці була задокументована як [PERSON] , а паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] було отримано 03.10.2011 року, тобто після оформлення та отримання свідоцтва про право власності на вказане житло. Разом з тим, Управління майном комунальної власності міста рекомендувало звернутись заявнику до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. Тому заявник просила суд встановити факт належності їй вказаного правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло, на квартиру [ADDRESS] , виданого Відділом приватизації житла міста Полтава 18 березня 1993 року на підставі розпорядження органу приватизації житла від 25.02.1993 року №2680. 16.12.2024 року до суду від заінтересованої особи Управління майном комунальної власності міста надійшов відзив на заяву. Вказали, що згідно з довідки про склад сім`ї та займані приміщення від лютого 1993 №1223, а також відповідно до документів, що підтверджують особу заявників, ім`я заявника [PERSON] , було задокументовано як « [PERSON] ». Паспорт громадянина України [NUMBER] , на дані якого заявник посилається у своїй заяві, як на підставу наявності розбіжностей у документах, був виданий 03.10.2011, що відбулося значно пізніше заповнення свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1993. Крім того, зауважень чи заперечень при отриманні вищевказаного свідоцтва про право власності на житло збоку уповноваженої особи/заявника до відділу приватизації житла не надходило. У вирішенні цієї справи поклались на розсуд суду. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. При цьому представник заявника звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та за відсутності заявника. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. У відзиві на заяву просила суд розглядати справу без участі її представника. Заінтересована особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубова Т.В., яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, 18.03.1993 року відділом приватизації житла міста Полтава на підставі розпорядження органу приватизації житла від 25.02.1993 року №2680 видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] , дійсно належить за правом спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] . Однак у вказаному свідоцтві про право власності на житло ім`я власника зазначено невірно, як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Ім`я власника як [PERSON] вказано невірно, оскільки згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 березня 1986 року вірно прізвище, ім`я по батькові заявника [PERSON] (переклад з російської мови). Крім того, згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 03 жовтня 2011 року, - вірне прізвище, ім`я та по батькові заявника [PERSON] . Із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що 19.08.2011 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05.06.2013 року, справа №552/3286/13-ц даний шлюб було розірвано. Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубової Т.В. від 26.09.2024 року №240/02-31 [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Із даної постанови вбачається, що в наданих [PERSON] документах для вчинення нотаріальної дії відносно частки квартири [ADDRESS] , є розбіжності, а саме в свідоцтві про право власності на житло, виданому відділом приватизації житла міста Полтава 18 березня 1993 року та довідки виданої приватним підприємством Полтавське БТІ 12 липня 2024 року за №7196, зазначено, що власником вказаної вище квартири є особа з ім`ям [PERSON] , а відповідно до наданих документів до нотаріуса звернулась особа, яка має ім`я [PERSON] . Отже, з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що вірно прізвище, ім`я та по батькові заявниці: [PERSON] , а у виданому їй та іншим співвласникам свідоцтві про право власності на житло від 18.03.1993 її ім`я вказано невірно як [PERSON] . Заявник зверталась із заявою до Управління майном комунальної власності міста щодо внесення виправлення до свідоцтва про право власності на квартиру, однак Управління майном комунальної власності міста повідомило їй, що внести зміни у свідоцтво про право власності на квартиру не можливо, оскільки з архівних приватизаційних документів вбачається, що згідно довідки ГЖЕД №6 про склад сім`ї та займані приміщення №1223 від лютого 1993 року заявниці була задокументована як [PERSON] , а паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] було отримано 03.10.2011 року, тобто після оформлення та отримання свідоцтва про право власності на вказане житло Отже, у позасудовим порядком заявник позбавлена можливості внести виправлення до правовстановлюючого документа з тим, щоб вірно зазначити її ім`я. На підставі викладеного суд вважає доведеним факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] , виданого Відділом приватизації житла міста Полтава 18 березня 1993 року на підставі розпорядження органу приватизації житла від 25.02.1993 року №2680. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.95 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заявник позбавлена можливості внести виправлення до свідоцтва про право власності на житло позасудовим порядком. Тому заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно задовольнити, встановивши даний факт.

Outcome: approved