Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

13.01.2025\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~зазначеним позовом,\~в якому\~просив стягнути\~з \~відповідача заборгованість\~з виплати\~орендної \~плати \~за 2023\~та 2024\~роки у\~розмірі 9820\~грн.\~92\~коп,\~із яких:\~9118\~грн \~00\~коп - заборгованість з виплати орендної плати, 475 грн 69 коп - інфляційні втрати за час прострочення виплати орендної плати,\~144\~грн 26\~коп -\~3%\~річних за\~прострочення виплати\~орендної плати\~та 82\~грн 97\~коп -\~пеня,\~вказуючи на\~те,\~що СТОВ\~«Надія»,\~з яким\~ укладено\~договір оренди\~земельної \~ділянки,\~в порушення\~п.\~12\~умов даного\~договору,\~яким визначено\~виплату \~орендної \~плати в строк до 31 грудня кожного року, не сплатив оренду плату за 2023 та 2024 роки, внаслідок чого настала також відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Ухвалою суду від 14.01.2025 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 10.02.2025 року. 05.02.2025 року відповідачем - СТОВ «Надія» подано відзив на позов, в якому просить відмовити в позові, вказуючи на його необґрунтованість. Підтверджує наявність договору оренди земельної ділянки, належної позивачу. Зазначає, що позивач отримував орендну плату згідно з умовами договору. Посилається на лист Торгово-промислової палати (надалі ТПП) від 28.02.2022 року за № 2024/02.0-7.1 та ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», в змісті яких ТПП підтвердила, що обставини збройної агресії, що настали з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, які не несуть відповідальності за порушення зобов`язань, в зв`язку з чим штрафні санкції після настання відповідної дати не застосовуються. Зазначає, що відповідач позбавлений можливості своєчасно здійснювати розрахунки за своїми зобов`язаннями навіть за наявності права у іншої особи особи на їх отримання внаслідок зазначених вище непереборних обставин (війни), а також значного погіршення умов ведення господарської діяльності, що супроводжується падінням економіки, значним курсовим коливанням, неможливістю реалізувати готову продукцію за економічно обґрунтованими цінами, розірвання ланцюгів постачання та реалізації готової продукції. 05.02.2025 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому він просить задовольнити позовні вимоги вказуючи на те, що відповідач виплатив йому оренду плату за 2022 рік. Жодного разу до зазначення у відзиві обставин не зазначав, що знаходиться під впливом форс-мажорних обставин, так само не повідомляв позивача про їх настання. Будь-які докази того, що підприємство не здійснює господарську діяльність або така діяльність обмежена, доходи підприємства були відсутні або їх кількість не давала можливості здійснити розрахунок із позивачем на 2023 і 2024 рік відповідач не надає. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Рябко С.О. не з`явилися. У наданій заяві просили розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - СТОВ «Надія» в судове засідання не з`явився. У наданому відзиві просили розглядати справу без участі їх представника та відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2\~ст. 16 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] являється власником земельної ділянки з кадастровим номером 7420380500:20:000:0058, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8-9). 22.07.2014 року між Позивачем (Орендодавець), та СТОВ «Надія» (Орендар), було укладено договір оренди землі (Договір), згідно з п.п. 1, 2 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, загальною площею 12,98 га (а.с. 8-9). Строк дії вказаного Договору згідно з п. 8 становить 10 (десять) років. Згідно з п.п. 9, 10, 12 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4559 грн 00 коп за календарний рік або пропорційно в будь-яких частинах натуральною продукцією, товарами, роботами, послугами (за цінами діючими на момент отримання/надання продукції, товарів, робіт, послуг), що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки; орендна плата вноситься у строки: протягом періоду з січня місяця по грудень місяць кожного року оренди. Звертаючись до суду, позивач зазначає, що відповідач порушив умови договору та не сплатив орендну плату за 2023 та 2024 роки, ігнорує його звернення з приводу погашення заборгованості. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, що передбачено ч.1 ст. 526 ЦК України. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. За приписами ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі\~- це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі. Згідно з абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Як встановлено в судовому засіданні на час розгляду справи відповідач має невиконане зобов`язання перед позивачем за укладеним договором оренди землі щодо виплати за 2023 та 2024 роки орендної плати за землю у розмірі 9118 грн 00 коп. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його\~у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до п.п. 39, 39 Договору за невиконаня або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного в України законадавства. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведеде, що порушення сталося не з її вини. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, здійсненим за період з 01.01.2024 року по 10.01.2025 включно (від дня, наступного за днем, коли відповідач повинен був сплатити кошти за договором оренди по дату звернення до суду з позовом) розмір 3% річних, інфляційних втрат становить відповідно 144 грн 26 коп, 475 грн 69 коп (а.с.6). Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання перед позивачем, а саме виплату орендної плати за 2023 рік та 2024 рік, підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати за час прострочення виплати орендної плати в сумі 475 грн 69 коп та 3% річних у сумі 144 грн 26 коп, з урахуванням положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, розміру яких відповідач не спростував. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки визначені договором справляється пеня у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, здійсненим за період з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань становить 82 грн 97 коп (а.с. 6-зворот). За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що визначено ст. 13 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи відповідача, зазначені у відзиві про те, що в силу непереборних обставин (війни) та погіршення умов ведення господарської діяльності відповідач був позбавлений можливості своєчасно здійснити розрахунки за своїми зобов`язаннями не заслуговують на увагу, оскільки останнім не надано відповідних доказів щодо погіршення умов ведення господарської діяльності. Доводи відповідача з посиланням на лист ТПП від 28.02.2022 року та ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» суд відхиляє, виходячи з положень ст. 629 ЦК України, відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, лист ТПП має рекомендаційний характер і не є нормативно-правовим актом. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 969 грн 00 коп, відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 5000 грн. 00 коп. Виходячи з положень ч. 1 та ч. 2 п. 1\~ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 969 грн 00 коп в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору та з урахуванням категорії справи та об`єму роботи представника позивача (адвоката) - 3000 грн 00 коп в рахунок повернення витрат за правову допомогу, які підтверджені документально. При цьому суд враховує, що обсяг наданих послуг адвоката не відповідає критерію реальності таких витрат, в зв`язку з чим підлягає зменшенню. Відповідно до правової позиції, сформульованої у додатковій ухвалі КГС Верховного Суду від 21.07.2020 року у справі № 915/1654/19, яка, відповідно до положень ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права, наявність договору між адвокатом і клієнтом, розрахунку послуг та підписаних актів виконаних робіт не має вирішального значення.

Outcome: approved