Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 30000,00 грн., відсотки за користування позикою у сумі 21600,00 грн., пеню (штрафну неустойку) у сумі 54 600,00 грн. Ціна позову визначена позивачем в розмірі 106\~200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22 червня 2020 року між нею та [PERSON] укладено договір позики, за яким відповідач взяв на підставі розписки гроші у сумі 30 000,00 грн. За умовами п. 5 договору позики позичальник зобов`язаний повернути кошти одним платежем у строк - 22.07.2020 р. Починаючи з серпня 2020 року позивач в усній формі неодноразово вимагала повернення боргу. На підставі п.4 договору позики, згідно зі ст. 1048 ЦК України, за весь час користування позикою нараховуються відсотки щомісяця у розмірі 2 % від суми позики за весь час користування грошима. За період з квітня 2021 року по березень 2024 року сума відсотків становить 21600,00 грн. На підставі п.6 договору позики, за порушення строків повернення позики встановлена пеня у розмірі 1 % за кожен день порушення строків. За період з 11.10.2023 року по 09.04.2024 року пеня складає 54 600,00 грн. 09.03.2024 року на адресу відповідача була надіслана вимога про повернення боргу та інших платежів за договором позики, але вона була проігнорована. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим не виконав взяті на себе зобов`язання. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивачем та відповідачем подані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач у своїй заяві позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач у своїй заяві просив у задоволенні позову відмовити, оскільки жодних коштів від позивача не отримував. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтується позов на відповідність нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що обґрунтовуючи позов [PERSON] надала до суду копію договору позики від 22.06.2020 року у якому зазначено наступне: 1) за договором позики, позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів в обумовлений у договорі строк; 2) договір позики вважається укладеним з часу передання грошей. На підтвердження укладення договору позики надається розписка позичальника; 3) за даним договором позикодавець передає, а позичальник приймає грошову суму у розмірі 30000,00 грн.; 4) позикодавець по даному договору отримує щомісячно 2% від суми займу, сплата процентів здійснюється одним платежем за весь час користування позикою під час повернення основної суми позики; 5) строк повернення позики 22.07.2020 року. Позика вважається повернутою після передання позикодавцю грошей, або зарахування грошової суми на його банківський рахунок; 6) у разі порушення строків повернення позики та відсотків за нею позичальнику встановлюється пеня (штрафна неустойка) у розмірі 1% за кожен день порушення строку платежу; 7) у випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Також надано копію розписки [PERSON] , від 22.06.2020 року, відповідно до якої останній взяв у [PERSON] грошову суму у розмірі 30000,00 грн. та зобов`язався повернути суму позики та відсотки до 22 липня 2020 року. У частинах першій, другій та п`ятій\~статті 263 ЦПК України\~встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За\~змістом частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої\~статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена у частині другій\~статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями\~статті 545 ЦК України\~свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Разом з тим, позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію розписки.\~\~\~Оригінали, договору позики та розписки [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до ч.5\~ст.95 ЦПК України\~учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого посвідчення. Згідно з ч.6\~ст.95 ЦПК України\~якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться до уваги. Відповідно до\~частин 1-6\~ст.\~12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~ Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З урахуванням того, що [PERSON] на обґрунтування своїх позовних вимог не надала суду належних та допустимих доказів, не довела їх переконливість, а також не довела наявності обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог, не довела факту укладення договору позики, не пояснила відсутність оригіналу розписки, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У своїй заяві від 10 лютого 2025 року, [PERSON] заперечує факт отримання коштів від [PERSON] у борг. Встановивши, що доводи позивача про боргові зобов`язання відповідача ґрунтуються не на оригіналі боргового зобов`язання, що суперечить частині 2\~статті 1047 ЦК України, відповідно до якої \~на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а не її копія чи документ, виготовлений за допомогою технічних засобів, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: dismissed