Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

18\~листопада 2024\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Свої\~вимоги\~обґрунтовує тим,\~що\~28\~липня\~2023\~року\~між\~ТОВ «Споживчий\~центр»\~та\~ [PERSON] \~укладено\~кредитний\~договір №\~28.07.2023-100003903,\~який\~складається\~з пропозиції\~про\~укладення\~кредитного договору\~(оферта)\~від\~28.07.2023\~року\~та\~заявки №\~28.07.2023\~-\~100003903\~від\~28.07.2023\~року.\~Згідно\~умов\~договору,\~сума\~кредиту\~становить 13000\~грн,\~первинний\~строк,\~на\~який\~надається кредит\~\~14\~днів,\~строк,\~на\~який\~надається кредит\~\~42\~дні,\~дата\~повернення\~кредиту 07.09.2023\~року.\~Протягом\~первинного\~періоду та\~протягом\~чергового періоду\~діє\~фіксована незмінна\~процентна\~ставка\~у розмірі\~2,1%\~за\~один\~день користування\~кредитом,\~яка застосовується\~протягом всього\~строку,\~на\~який\~надається кредит.\~Сплата\~кредиту\~здійснюється згідно\~графіка\~платежів.\~Спосіб\~надання\~кредиту:\~електронний\~переказ\~на реквізити,\~вказані\~позичальником\~у заявці\~на\~видачу\~кредиту,\~яка\~є\~невід`ємною частиною\~кредитного\~договору.\~ТОВ\~«Споживчий\~центр» свої\~зобов`язання\~за\~договором виконало\~в\~повному\~обсязі.\~ [PERSON] \~28.07.2023\~року отримав\~кредитні кошти\~в розмірі\~13000\~грн.\~згідно квитанції\~про перерахунок\~коштів.\~ [PERSON] \~свої\~зобов`язання\~за договором\~належним\~чином не\~виконує,\~у\~зв`язку\~з чим,\~станом\~на 07.09.2023\~року у\~нього утворилась\~заборгованість у\~розмірі\~24\~466 грн, яка складається з основного боргу в сумі 13\~000 грн та процентів в сумі 11466 грн. Таким чином, відповідач порушив законні права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», які підлягають захисту у судовому порядку. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 28.07.2023-100003903 від 28.07.2023\~року у розмірі 24\~466 грн, а також судові витрати. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 32, 33). Одночасно у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 7). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с 43-44, 47-48). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.07.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладений електронний кредитний договір №\~28.07.2023-100003903, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті кредитодавця в загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця, та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаному при його ідентифікації на сайті (а.с. 10-18). Умови кредитного договору № 28.07.2023-100003903 від 28.07.2023: - кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 3.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)); - кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-3846 (п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)); - дата надання (видачі) кредиту - 28.07.2023 (п. 1 Заявки); - сума кредиту: 13 000 грн. (п. 2 Заявки); - строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання (п. 3 Заявки); - дата повернення (виплати) кредиту - 07.09.2023 (п. 4 Заявки); - процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п. 8 Заявки); - проценти нараховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді (п. 9 Заявки). За допомогою системи LiqPay за кредитним договором № 28.07.2023-100003903 від 28.07.2023 на картку VISA 444111*46 перераховано ТОВ «Споживчий центр» [PERSON] грошові кошти в сумі 13 000 грн. як виданий кредит за договором №\~28.07.2023-100003903 від 28.07.2023 (квитанція, а.с. 19). З довідки-розрахунку про стан заборгованості, наданої ТОВ "Споживчий центр", вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 28.07.2023-100003903 від 28.07.2023 року становить 24 466 грн, з них: 13 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11466 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. Проценти по кредиту нараховані за період з 28 липня 2023 року по 07 вересня 2023 року (а.с.\~20). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, у тому числі, договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, суд висновує, що наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 28 липня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 28.07.2023-100003903, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора Р661. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 13 000 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному договорі умовах (строк кредитування - 42 дні, фіксована процентна ставка 2,1 % в день). Позивачем доведено, що [PERSON] було видано кредитні кошти у розмірі 13 000 грн шляхом перерахування на його картковий рахунок, зазначений останнім в договорі. Однак, відповідач належним чином взяті на себе обов`язки за кредитним договором не виконав, чим допустив заборгованість перед позивачем в розмірі 24 466 грн, з яких: 13 000 грн основний борг та 11 466 грн проценти. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Таким чином, на підставі укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 13000 грн, однак взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за його користування, не виконав, тим самим порушив умови договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 24466 гривень, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» в судовому порядку. Отже, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст. ст. 526, 549, 610, 611, 625, 626, 628, 629, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved