Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовними вимогами до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , та вселення, посилаючись на те, що станом на 24.06.2024 року власниками спірної квартири є [PERSON] (у шлюбі [PERSON] ), [PERSON] (у шлюбі [PERSON] ), [PERSON] та відповідач [PERSON] в рівних частках, по 1/4 у кожного. На час подання позову у квартирі фактично проживають третя особа - [PERSON] , відповідач - [PERSON] та дочка відповідача [PERSON] . Після реєстрації права спільної часткової власності на спірну квартиру, позивачі [PERSON] та [PERSON] певний час проживали у ній разом з іншими членами їхньої родини, яка налічувала чимало осіб. Але, через деякий час, у зв`язку з великою кількістю мешканців квартири, позивачі вимушені були переїхати в інше житло, при цьому у них залишалися ключі від вхідних дверей до квартири. Після переїзду позивачі, як співвласники, без перешкод мали можливість приходити до приміщення спірної квартири, проводити там якісь час, відвідувати та спілкуватися з батьками [PERSON] , а саме матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] . Але, після смерті [PERSON] та вступу у спадщину на його частку відповідачем, остання змінила вхідні двері до спірної квартири та замок на них. На прохання позивачів надати їм, як співвласникам квартири, ключі від вхідних дверей, відповідач категорично відмовилась, мотивуючи це тим, що позивачі у квартирі не проживають, а впускати їх до квартири відповідач буде за необхідності. 13 березня 2024 року позивачі повідомили відповідачку про те, що бажають вселитися у спірну квартиру та проживати в ній. У зв`язку з чим просили надати ключі від вхідних дверей до квартири. На що відповідач повідомила, що ключі не надасть, у квартиру позивачів більше не впустить, двері не відчинить. Неодноразові спроби 12.06.2024, 19.06.2024, 23.06.2024 позивачів потрапити до спірної квартири не відбулися, у зв`язку з чим вони звертались до поліції, що зафіксовано у ЄО за № 32713 від 19.06.2024 та ЄО за № 33628 від 23.06.2024. Під час перевірки співробітниками поліції були опитані мешканці, які проживають у квартирах поруч зі спірною, які повідомили, що дійсно позивачі [PERSON] та [PERSON] неодноразово намагалися потрапити до приміщення спірної квартири, але відповідач їх не впускала. Позивачі не мають вільного доступу до квартири внаслідок противоправних дій відповідача, а тому просять суд про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселити їх у квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 12.08.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 44-45). 18.09.2024 до Новозаводського районного суду м.Чернігова відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначає, що у спірній квартирі зареєстровані та постійно проживають: відповідач [PERSON] , її мати, [PERSON] (третя особа), син відповідача [PERSON] і дочка відповідача [PERSON] , про що свідчить Довідка № 6408 від 13.09.2024 про склад зареєстрованих осіб. У 2024 році у спірній квартирі були встановлені нові вхідні двері, адже квартира розташована на першому поверсі, а попередні двері знаходилися в жахливому стані, також встановлені металопластикові вікна. Позивачі категорично відмовляються не лише нести поточні витрати на утримання квартири, але й сплачувати комунальні послуги, посилаючись на те, що вони там не проживають, відповідно і витрати не зобов`язані нести. Отже, позивачі у квартирі не проживали і не проживають, витрати по утриманню квартири не несуть. Більш того, до звернення з цією позовною заявою до суду позивачі ніколи не висловлювали наміру проживати у спірній квартирі. У зв`язку з чим, відповідач вважає звернення до суду передчасним. Також відповідач зауважує, що у неї та її матері немає іншого житла, а проживати в спірній квартирі всіма співвласниками та зареєстрованими особами (загальна кількість 6 осіб), де є лише три кімнати, одна з яких прохідна, неможливо. Тому відповідач неодноразово зверталася до позивачів із пропозицією викупити у них 1/2 (1/4 + 1/4) частку квартири. Але рішення позивачами так і не було прийнято. Також [PERSON] вважає посилання позивачів у позові на те, що внаслідок того, що вона не пускає їх до квартири, через що вони змушені були звертатися до поліції, не заслуговують на увагу суду, тому що позивачі навмисно фабрикували докази за для того, щоб звинуватити її в тому, чого вона не робила. Отже, вона (відповідач) не заперечує право користування позивачами квартирою, тому ніяких перешкод не чинить (а.с. 52-56). 16.10.2024 ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 123-124). У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити, в обґрунтування заявлених вимог посилались на обставини викладені у позовній заяві, наполягали на тому, що станом на час розгляду справи в суді відповідачем перешкоди у користуванні ними їх власністю у виді 1/4 та 1/4 частками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , не усунуто. Як і раніше до приміщення квартири вони потрапити не в змозі, двері їм не відчиняють, ключі не надано. Представник позивачів - адвокат Матрос І.М. у судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Зауважив, що ключі начебто від спірної квартири, які були надані відповідачем у суді позивачам, до замку на вхідних дверях вказаної квартири не підійшли. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що позивачі доводяться їй рідною сестрою та племінницею, вони є власниками по 1/4 частці спірної квартири кожна, однак багато років у квартирі не проживають, будь яких витрат на її утримання та комунальні послуги не несуть. Вона дійсно замінила вхідні двері у квартирі та відповідно замки від них, але не проти надати ключі, однак вважає, що сумісне проживання з позивачами неможливе, внаслідок великої кількості осіб (6 осіб) у трикімнатній квартирі. Крім того, зазначила, що позивачі не звертались до неї про вселення та до спірної квартири у її присутність не приходили, тому будь яких перешкод вона їм не чинить. Представник відповідача - адвокат Чепурна Н.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позицію відповідача [PERSON] , вважала, що позивачам перешкод у користуванні спірною квартирою ніхто не чинить, тому що вони самі цього не бажають, до спірної квартири не приходять. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, згідно Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 384067454 станом на 24.06.2024, трикімнатна квартира загальною площею 48,1 кв.м, житловою площею 32,9 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (у шлюбі прізвище [PERSON] (а.с.13)), [PERSON] (у шлюбі прізвище [PERSON] (а.с.11)), [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, по 1/4 кожному співвласнику (а.с.21-22). Згідно Довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 6408 від 13.09.2024 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, станом на 12.09.2024 до складу зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.57). Статтею 41 Конституції України встановлено: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно частині 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За статтею 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Позивачами зазначено, що відповідачка на даний час проживає у спірній квартирі та шляхом заміни вхідних дверей та замків у них перешкоджає позивачам у доступі до спірної квартири. Позивачі не мають вільного доступу до квартири, ключів від вхідної двері до квартири, при цьому відповідач не бажає впускати до спірної квартири позивачів та відмовляється у добровільному порядку надати ключі. Через неправомірні дії відповідача, позивачі не мають можливості користуватися своєю власністю, що є обмеженням їх права користування житлом. Вказані обставини підтверджені у суді дослідженими доказами, зокрема з повідомлення заступника начальника ЧРУП ГУНП в Чернігівській області вих. № 157аз/124/48/15/2024 від 01.07.2024 року, наданого у відповідь на адвокатський запит представника позивачів адвоката Матроса І.М., слідує, що 19.06.2024р. та 23.06.2024 р. надійшли виклики на лінію «102» про вчинення домашнього насильства за адресою [ADDRESS] . На місце події виїжджали працівники Управління патрульної поліції «Вікінг-108» та «Вікінг-151», по факту викликів ЄО № 32713 від 19.06.2024 та ЄО № 33628 від 23.06.2024 р. за зверненням гр. [PERSON] та гр.. [PERSON] , котрі повідомили, що співмешканка гр. [PERSON] не впускає їх до квартири, не відповідає на телефонні дзвінки, але вони мають право власності на частину квартири (а.с.25). Зазначені у повідомленні заступника начальника ЧРУП ГУНП в Чернігівській області вих. № 157аз/124/48/15/2024 від 01.07.2024 року обставини також підтверджені: - копіями матеріалів перевірки, зареєстрованими в ЖЄО ЧРУП № 33628 від 23.06.2024 р. (а.с.26-30); - довідкою про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні гр. [PERSON] від 07.07.2024 (а.с. 31); - дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з портативних нагрудних відеореєстраторів, що здійснювався працівниками підрозділу УПП в Чернігівській області ДПП під час спілкування з громадянкою [PERSON] , що мало місце [INFO] та громадянкою [PERSON] , що мало місце 23.06.2024, яким зафіксовано обставини наявності перешкод у користуванні позивачами спірною квартирою з боку відповідачки (а.с. 34-35). Будь-яких доказів на спростування того, що з боку відповідача позивачам чиняться перешкоди у користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , відповідачкою та її представником в особі адвоката Чепурної Н.В., суду не надано. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема статтею 82 ЦПК України. Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право власності, в тому числі користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , однак не мають вільного доступу до квартири внаслідок того, що відповідач [PERSON] чинить у цьому перешкоди. Оскільки відповідач позбавляє позивачів права користуватись вказаною квартирою, позивачі в добровільному порядку не мають можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивачів у спірну квартиру та зобов`язати відповідача не чинити позивачам перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] . Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати позивачів, понесені на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача на їх користь в сумі по 1211 грн 20 коп кожному. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 311, 317, 319, 321, 369, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved