Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

14.11.2024 року представник ТОВ«ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8139407 від 13.02.2023 в сумі 14 105 грн та судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 13.02.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 8139407, відповідно до умов якого відповідач отримав 3 500,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачено кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів до кредитного договору повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. \~29.05.2023 між ТОВ МІЛОАН та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №97-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення на користь позивача права грошової вимоги до боржників, у т.ч. і до [PERSON] за кредитним договором № 8139407. Сума заборгованості відповідача становить 14 105 грн, з яких 3 500,00 прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9 940, грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 665,00 грн - прострочена комісія. Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти та комісію за користування кредитом не сплачує, тому відбулося звернення до суду. 15.11.2024 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила задовольнити позовні вимоги частково в розмірі 3 500,00 грн та в розмірі 600,70 грн судових витрат, а в іншій частині відмовити. В обгрунтування відзиву вказала, що відповідач у період укладення та дії кредитного договору був військовослужбовцем, на якого поширювалася дія ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, за якою проценти та інші штрафні санкції не нараховуються. 30.01.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В письмовій заяві представник позивача просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що між ТОВ « МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний Договір про споживчий кредит №8139407 від 13.02.2023, за яким кредитодавець на умовах визначеним цим Договором зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості. Відповідно до умов такого кредитування сума кредиту становить 3 500,00 грн строком на 97 днів з 13.02.2023. Дата остаточного повернення погашення заборгованості 21.05.2023. Орієнтовна загальна вартість кредиту 14 105,00 грн. Комісія за надання кредиту 665,00 грн. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2,00 % ( 490,00 грн), протягом поточного періоду 3,00% (9 450,00 грн). Зі змісту кредитного договору слідує, що кредитні кошти позичальнику надаються безготівково з використанням карти 5354 32ХХ ХХХХ 4921. Договір про споживчий кредит № 8139407 від 13.02.2023 та паспорт споживчого кредиту було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що слідує з довідки про ідентифікацію та анкети заяви на кредит. Відповідачу [PERSON] було надано кредит на суму 3 500,00 грн, що вбачається з копії платіжного доручення від 13.02.2023. 29.05.2023 між ТОВ « МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»укладено Договір відступлення прав вимоги № 97-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ МІЛОАН передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а позивач приймає належні права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до відступлення прав\~вимоги №\~97-МЛ\~ \~позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] згідно Договору про споживчий кредит № 8139407 від 13.02.2023, зі змісту якого слідує, що загальна сума заборгованості -14 105,00 грн ( 3 500,00 грн - сума виданого кредиту, залишок по відсотках 9 940,00 грн, 665,00 грн залишок по комісії. \~ \~ \~ \~Матеріали справи містять відповідний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 8139407 від 13.02.2023, виконаний первинним кредитодавцем ТОВМІЛОАН, за період з 13.02.2023 по 31.05.2023. Вирішуючи спір, суд керується наступним. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.\~Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)\~(ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно з частинами першою-четвертою статті\~12, частинами першою п`ятою, шостою статті\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні відносини, зокрема укладено кредитний договір, узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач своїх договірних зобов`язань належним чином не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими доказами та не оспорюється відповідачем. На підставі викладеного, суд вважає, що наданими стороною позивача доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладених договорів, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом) кредитів. Щодо позовних вимог у частині стягнення заборгованості за відсотками та комісією за кредитними договорами, суд керується наступним. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей`закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. Як вбачається з долучених до відзиву на позовну заяву доказів відповідач [PERSON] з 21.12.2020 по 08.07.2024 проходив військову службу в ЗСУ, що вбачається з довідки начальника [INFO] від 21.07.2024, копії військового квитка та медичних документів. Таким чином, у період строку кредитування відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до відповідача не могла застосовуватись відповідальність у виді комісії, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Разом з тим встановлено, що первісному кредитодавцеві при укладання кредитного договору було повідомлено обставину перебування позичальника на військовій службі, що вбачається зі змісту Заяви-Анкети. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині заборгованості за відсотками та комісією за кредитним договором задоволенню не підлягають. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судових витрат у розмірі 601 ( шістсот одної ) грн 00 коп, що складається 24,81 % судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: partial