Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Сіваченко В.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування рішень державних реєстраторів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.08.2018 між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, згідно з яким останній передав позивачу земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала йому на праві власності. Зареєстроване право власності в Державному реєстрі речових прав приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. 03.08.2018. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1614261480000. Номер запису про право власності: 27342728. Позивач з 15.02.1997 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 15.02.1997. У пункті 12 договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.08.2018 зазначено, що позивач, [PERSON] діє за згодою дружини - [PERSON] , підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. 03.08.2018 за реєстровим №1681. Таким чином позивач вказує, що земельна ділянка площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012, що розташована за адресою: [ADDRESS] , була набута [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.08.2018. У подальшому, у січні 2024 року, перебуваючи біля власної земельної ділянки, позивач побачив об`яву щодо її продажу. Після чого зателефонував, за вказаним номером телефону, і дізнався від співрозмовника, що земельна ділянка, яка належить позивачу на праві власності продається. Після чого позивач почав дізнаватися кому належить земельна ділянка на даний момент, а також про обставини вибуття земельної ділянки із володіння позивача. Надалі звернувся до правоохоронних органів та 20.02.2024 було внесено відомості до ЄРДР про кримінальне провадження №12024100010000503, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190,ч.3 ст.358 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР. Ухвалами Голосіївського районного суду м. Києва надано дозвіл слідчим СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, слідчим слідчої групи, прокурорам групи прокурорів, які здійснюють досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №12024100010000503 від 20.02.2024, на тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чижикова О.О., з можливістю вилучення належно засвідчених копій документів і їх оригіналів. Під час проведення слідчих дій було вилучено оригінал договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019 за кадастровим номером 8000000000:72:317:0012 площею 0,12 га зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №13123; оригінал нотаріально посвідченої заяви від 27.03.2019 на приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чижикова О.О. від імені [PERSON] ; оригінал довіреності від 05.03.3029 посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси при продажі земельної ділянки; оригінал нотаріально посвідченої заяви від імені [PERSON] від 31.01.2019. Постановою заступника начальника СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві від 26.02.2024 спірні земельні ділянки визнані речовим доказом. Позивач зазначає, що вибуття земельної ділянки із його володіння перейшло до [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чижиковим О.О., за реєстровим номером №13123. Як вбачається зі змісту договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019, від імені позивача, [PERSON] , діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 05.02.2019 за реєстровим номером №84. 05.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. було посвідчено довіреність від імені [PERSON] , відповідно до якої, позивач уповноважив [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну позивачу на праві власності земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби. Зазначив, що [PERSON] з [PERSON] не знайомий, ніколи не бачив, довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 05.02.2019 не підписував, на продаж земельної ділянки нікого не уповноважував. Крім того, вказав, що відповідно до п.13 договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019 на укладання та підписання його Договору надано заяву дружини продавця - [PERSON] , про згоду на продаж земельної ділянки та укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 31.01.2019 за реєстровим №76. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-24/15384-ПЧ від 16.04.2024 позивач, [PERSON] не уповноважував [PERSON] на підписання від його імені жодних правочинів, зокрема і щодо відчуження земельної ділянки площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] , останнім, шляхом продажу [PERSON] , належної йому на праві власності земельної ділянки, не бажав настання відповідних наслідків у виді передачі права власності на своє майно, а також, відповідно, не мав волі на укладання такого правочину, будучи власником, та не отримував кошти від реалізації майна. Послався, що як встановлено висновком експерта №СЕ-19/111-24/15384-ПЧ від 16.04.2024, [PERSON] не підписував договір купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019, за яким право власності на земельні ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] перейшло до гр. [PERSON] . Разом з тим, позивач зазначив, що його дружина [PERSON] згоду на продаж земельної ділянки та укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019 не надавала, що також підтверджується висновком експерта. У подальшому, земельна ділянка площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] , була поділена на дві земельні ділянки. Після здійснення поділу земельної ділянки, площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), було скасовано кадастровий номер 8000000000:72:317:0012. Позивач вважає, що спірна земельна ділянка вибула з володіння поза його волею та відповідно підлягає витребуванню у відповідача. Ухвалою від 23 липня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування рішень державних реєстраторів залишено без руху. 30 серпня 2024 року надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 23 липня 2024 року. Ухвалою від 10 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 13 листопада 2024 року під час розгляду справи суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що даний цивільний позов взаємопов`язаний з кримінальним провадженням №12024100010000503, яке ще не завершене, досудове розслідування триває. Відповідачка вважає себе потерпілою особою в даному кримінальному провадженні та також вважає, що її права були порушені. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 03.08.2018 між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, згідно з яким [PERSON] передав позивачу земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала йому на праві власності. Зареєстроване право власності в Державному реєстрі речових прав приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. 03.08.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1614261480000, номер запису про право власності: 27342728. Позивач з 15.02.1997 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 15.02.1997. Згідно пункту 12 договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.08.2018 зазначено, що позивач - [PERSON] діє за згодою дружини - [PERSON] , підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. 03.08.2018 року за реєстровим №1681. Таким чином, земельна ділянка площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012, що розташована за адресою: [ADDRESS] , набута [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.08.2018. Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначив, що у січні 2024 року, перебуваючи біля власної земельної ділянки, дізнався з об`яви щодо її продажу. Вбачається, що 20.02.2024 було внесено відомості до ЄРДР про кримінальне провадження №12024100010000503, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України, за заявою [PERSON] , що підтверджується витягом з ЄРДР. Листом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві № СЕД-27587-2024 від 30.04.2024 надано дозвіл адвокату позивача Сіваченко В.В. на використання копій документів та інформації, які містяться в матеріалах кримінального провадження №12024100010000503 від 20.02.2024 поза межами кримінального провадження, а саме у цивільному судочинстві з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів [PERSON] , зокрема подання позову про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсними правочинів, скасування рішень державних реєстраторів, що стосується земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з фотокопій матеріалів кримінального провадження, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2024 надано дозвіл слідчим слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, слідчим групи слідчих, прокурорам групи прокурорів, які здійснюють досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №12024100010000503 від 20.02.2024, на тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у володінні що перебувають у володінні приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чижикова О.О., з можливістю вилучення оригіналів документів, а саме: оригіналу договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019 за кадастровим номером 8000000000:72:317:0012 площею 0,12 га зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №13123; оригіналу нотаріально посвідченої зави від 27.03.2019 на приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чижикова О.О. від імені [PERSON] ; оригіналу довіреності від 05.02.2019 посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси при продажі земельної ділянки; оригінал нотаріально посвідченої заяви від імені [PERSON] від 31.01.2019 Вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] перейшла до [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чижиковим О.О., за реєстровим номером №13123. Як вбачається зі змісту договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019, від імені позивача, [PERSON] , діяв [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 05.02.2019 за реєстровим номером №84. Вбачається, що 05.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. було посвідчено довіреність від імені [PERSON] , відповідно до якої, позивач уповноважив [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну позивачу на праві власності земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-24/15384-ПЧ від 16.04.2024, який був складений за результатами почеркознавчої експертизи, яка призначена в рамках вищевказаного кримінального провадження, встановлено, що підпис від імені [PERSON] в довіреності виданій від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] від 05.02.2019 в графі «ПІДПИС»,- виконано не [PERSON] , а іншою особою. Рукописний запис « [PERSON] » в довіреності виданий від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] від 05.02.2019 року в графі «ПІДПИС», - виконано не [PERSON] , а іншою особою. Крім того висновком експерта №СЕ-19/111-24/15384-ПЧ від 16.04.2024 встановлено, що підписи від імені [PERSON] в договорі купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019 в графі «Подавець» та нотаріально посвідченій заяві на приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чижикова О.О. від імені [PERSON] від 27.03.2019 в графі «ПІДПИС» навпроти рукописного запису « [PERSON] », - виконано не [PERSON] , а іншою особою. Рукописні записи « [PERSON] » в договорі купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019 року в графі «Продавець» та нотаріально посвідчені заяві на приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чижикова О.О. від імені [PERSON] від 27.03.2019 в графі «ПІДПИС», - виконано не [PERSON] , а іншою особою. У постанові Верховного суду від 10.07.2019 (справа №686/23256/16-ц) та від 25.03.2021 (справа №752/21411/17) зроблено висновок проте, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його. Як встановлено, довіреність від 05.02.2019, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., зареєстрована в реєстрі за №84, видана від імені [PERSON] , якою він уповноважив [PERSON] , зокрема, продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] , є такою, що не відповідає волевиявленню позивача, адже підписувалась не ним. Довіреність підписувалась невстановленою особою шляхом підробки підпису позивача [PERSON] та рукописного тексту. Крім того, [PERSON] , договір купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019, за яким право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] перейшло до гр. [PERSON] , також не підписував. Таким чином, договір купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019, за яким право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] перейшло до гр. [PERSON] , був підписаний невстановленою особою шляхом підробки підпису [PERSON] та рукописного тексту. Крім того, з висновку експерта №СЕ-19/111-24/15384-ПЧ від 16.04.2024, вбачається, що [PERSON] не підписував договір купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019, за яким право власності на земельні ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] перейшло до гр. [PERSON] . Відповідно до п.13 договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019 року на укладання та підписання його договору надано заяву дружини продавця, [PERSON] , про згоду на продаж земельної ділянки та укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 31.01.2019 за реєстровим №76. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-24/15384-ПЧ від 16.04.2024 встановлено, що підпис від імені [PERSON] у нотаріально посвідченій заяві від імені [PERSON] від 31.01.2019 в графі «ПІДПИС» навпроти рукописного тексту « [PERSON] », - виконано не [PERSON] , а іншою особою. Рукописний запис « [PERSON] » в нотаріально посвідчені заяві від імені [PERSON] від 31.01.2019 в графі «ПІДПИС», - виконано не [PERSON] , а іншою особою. Таким чином, заява дружини позивача, [PERSON] , про згоду на продаж земельної ділянки та укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019 була підписана невстановленою особою шляхом підробки підпису його дружини [PERSON] та рукописного тексту. Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 07.12.2021, [PERSON] передав у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вбачається, що у подальшому, земельна ділянка площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] , була поділена на дві земельні ділянки. Після здійснення поділу земельної ділянки, площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), було скасовано кадастровий номер 8000000000:72:317:0012. Земельній ділянці площею 0,06 га було присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2623840080000, кадастровий номер: 8000000000:72:317:0037, номер відомостей про речове право: 47626458, дата та час державної реєстрації: 12.08.2022 15:23:36, державний реєстратор: Пилипчук Віталій Анатолійович, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) м. Київ, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64531550 від 18.08.2022 10:32:39, Пилипчук Віталій Анатолійович, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) м. Київ, Документи подані для державної реєстрації: договір купівлі - продажу земельної ділянки, серія та номер: 5342, виданий 07.12.2021, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Д.В., відомості з ДЗК, серія та номер: 56870551, виданий 12.08.2022, видавник: Державний земельний кадастр. Іншій земельній ділянці площею 0,06 га було присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2623918480000, кадастровий номер: 8000000000:72:317:0043, номер відомостей про речове право: 47628242, дата та час державної реєстрації: 12.08.2022 15:30:42, державний реєстратор: Урдюк Оксана Юріївна, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) м. Київ, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64533739 від 18.08.2022 10:44:24, Урдюк Оксана Юріївна, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) м. Київ, Документи подані для державної реєстрації: договір купівлі - продажу земельної ділянки, серія та номер: 5342, виданий 07.12.2021, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Д.В., відомості з ДЗК, серія та номер: 56870977, виданий 12.08.2022, видавник: Державний земельний кадастр. Згідно інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-000047492024 від 23.02.2024 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером: 8000000000:72:317:0037, що розташована за адресою: [ADDRESS] вбачається, що було скасовано кадастровий номер 8000000000:72:317:0012, державна реєстрація земельної ділянки була здійснена 14.07.2022, Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, за [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ) на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 11.02.2022: ФОП [PERSON] , [PERSON] . Документом, який є підставою для виникнення права власності зазначено договір купівлі - продажу земельної ділянки, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Д.В. 07.12.2021 5342: відомості з ДЗК, Державний земельний кадастр 12.08.2022 56870551. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №307681831 від 18.08.2022 та інформаційною довідкою №377244084 від 04.05.2024 земельній ділянці площею 0,06 га було присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2623840080000, кадастровий номер: 8000000000:72:317:0037, номер відомостей про речове право: 47626458, дата та час державної реєстрації: 12.08.2022 15:23:36, Пилипчук Віталій Анатолійович, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) м. Київ, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64531550 від 18.08.2022 10:32:39, Пилипчук Віталій Анатолійович, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) м. Київ, Документи подані для державної реєстрації: договір купівлі - продажу земельної ділянки, серія та номер: 5342, виданий 07.12.2021, видавник: Привтаний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Д.В., відомості з ДЗК, серія та номер: 56870551, виданий 12.08.2022, видавник: Державний земельний кадастр. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0000475092024 від 23.02.2024 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером: 8000000000:72:317:0043, що розташована за адресою: [ADDRESS] вбачається, що було скасовано кадастровий номер 8000000000:72:317:0012, державна реєстрація земельної ділянки була здійснена 14.07.2022, Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, за [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ) на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 11.02.2022: ФОП [PERSON] , [PERSON] .Документом, який є підставою для виникнення права власності зазначено договір купівлі - продажу земельної ділянки, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Д.В. 07.12.2021 5342: відомості з ДЗК, Державний земельний кадастр 12.08.2022 56870977. Згідно із витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №307700262 від 18.08.2022 та інформаційною довідкою №377244897 від 04.05.2024 земельній ділянці площею 0,06 га було присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2623918480000, кадастровий номер: 8000000000:72:317:0043, номер відомостей про речове право: 47628242, дата та час державної реєстрації: 12.08.2022 15:30:42, [PERSON] , Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) м. Київ, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64533739 від 18.08.2022 10:44:24, Урдюк Оксана Юріївна, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) м. Київ, Документи подані для державної реєстрації: договір купівлі - продажу земельної ділянки, серія та номер: 5342, виданий 07.12.2021, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Д.В., відомості з ДЗК, серія та номер: 56870977, виданий 12.08.2022, видавник: Державний земельний кадастр. Дані обставини підтверджуються також інформаційною довідкою №386695406 від 12.07.2024. За змістом статей 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З досліджених доказів вбачається, що у справі відсутні будь-які докази, що свідчать про укладання від імені [PERSON] договору купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гнідюком О.Б., оскільки відповідач не надав та не спростував жодного доказу. Разом з тим, [PERSON] не підписував договір купівлі - продажу земельної ділянки від 27.03.2019, за яким право власності на земельні ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 8000000000:72:317:0012), що розташована за адресою: [ADDRESS] перейшло до гр. [PERSON] . Висновок експертного дослідження, який встановлює вказану обставину, за оцінкою суду є обґрунтованими, стосуються обставин, які підлягають доказування у даній справі, є чітким та повним, не містять розбіжностей між собою та матеріалами справи, а тому приймаються судом до уваги як належний доказ по справі. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до положень ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до положень ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до положень ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до положень ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Важливість визначення моменту переходу права власності на нерухомі речі, пояснюється тим, що саме з цим моментом пов`язаний перехід до набувача відповідного об`єкта правомочностей, що складають зміст суб`єктивного права власності, - права володіння, права користування та права розпорядження. Позивач просить витребувати спірну земельну ділянку у відповідача на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України. Згідно з приписами частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя стаття 388 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Аналогічний висновок узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 р у справі № 488/5027/14-ц. У даному випадку земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею без прийняття ним відповідного рішення, а тому наявні законні підстави для її витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] . Такий спосіб захисту відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Відповідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Таким чином, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах. Оскільки судом встановлено, що документ, на підставі якого державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав, компетентним державним органом не приймався, а захистити своє право власності в інший спосіб ніж судовий, позивач не може, тому звернення позивача з позовною вимогою про скасування державної реєстрації за досліджених в судовому засіданні обставин справи, є належним способом захисту прав та законних інтересів позивача, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує, що згідно абз. 3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Верховний Суд в своїй постанові від 23.06.2020 в справі № 922/2589/19 зазначив, що з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення судових рішень про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; скасування державної реєстрації прав обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, суд вважає необхідним скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64531550 від 18.08.2022 10:32:39, Пилипчук Віталій Анатолійович , Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ та державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64533739 від 18.08.2022 11:44:24, [PERSON] , Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ. Тобто, судом достовірно встановлено, що [PERSON] не здійснював купівлю - продаж земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 8000000000:72:317:0012, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка поділена на земельну ділянку з кадастровим номером: 8000000000:72:317:0037, площею 0,06 га та земельну ділянку з кадастровим номером: 8000000000:72:317:0043, площею 0,06 га. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Відтак, за вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, обрання позивачем належного способу захисту його прав, що дає підстави для задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 17 564, 40 грн.

Outcome: approved