Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 22 лютого 2022 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] (спадкодавець), який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був його приятелем та за життя віддав у користування дві належні йому земельні ділянки площею 2,9 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Вирівської сільської ради Сумського району Сумської області. У 2020 році [PERSON] захворів та попросив його надати кошти на лікування в сумі вартості земельних ділянок 5500 доларів США, а в подальшому при зміні законодаства та дозволу на продаж земель товарного виробництва зобов`язався юридично укласти угоди купівлі-продажу зазначених земельних ділянок в органах нотаріату. При цьому [PERSON] 17 серпня 2012 року у державного нотаріуса Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області Бойко О.І. посвідчив доручення на право отримання позивачем орендної плати з усіма правами власника. Надалі він надав [PERSON] кошти в сумі 5500 доларів США ( 43 945 грн. ), однак певний час після цього не спілкувався з ним, адже і сам на протязі останніх років тяжко хворів та постійно перебував на лікуванні в стаціонарі та амбулаторно по хворобі серця та гіпертонії. У січні 2023 року від спільного знайомого позивач дізнався про те, що [INFO] [PERSON] помер та за життя передав йому на зберігання заповіт від 12.08.2012 року, згідно із яким заповів позивачу дві земельні ділянки площею 2,79 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані на території Вирівської сільської ради Сумського району Сумської області. Після цього позивач звернувся із питання оформлення спадщини за заповітом до нотаріуса, де виявилося, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита у приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Даниленко Г.В. за заявою доньки померлого - [PERSON] , мешканки [ADDRESS] . При зверненні до приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Даниленка Г.В. в усній формі нотаріус роз`яснив, що він пропустив термін подачі заяви для прийняття спадщини за заповітом та порадив звернутися до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Він не прийняв своєчасно спадщину після смерті [PERSON] , адже не проживав з ним за однією адресою, а мешкав в іншому районі в с. Вири, Білопільського району Сумської області, не знав про те, що [PERSON] помер [INFO] та не знав про наявність заповіту на зазначені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, весь 2021 рік він тяжко хворів на серцеві захворювання. Таким чином зазначає, що заява про прийняття спадщини не була подана ним у встановлений законом термін, оскільки це було обумовлено незалежними від нього обставинами, а саме : він не знав про наявність заповіту на його ім`я, що стало перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку. Оскільки він не міг реалізувати своє право на спадщину за заповітом в інший спосіб, строк для прийняття спадщини був пропущений через незалежні від нього обставини, тому просить визначити йому строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , строком два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. Процесуальні дії у справі. 23 березня 2023 року ухвалою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] з призначенням справи до розгляду на 05.05.2023 (а. с. 24). 19.07.2023 року до суду надійшло повідомлення від сина позивача [PERSON] про смерть його батька - позивача [PERSON] [INFO] ( а.с. а.с. 31-32). 11 жовтня 2023 року ухвалою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] . відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] з призначенням на 05.05.2023 (а. с. 40). \~ \~ \~ \~ 28 листопада 2023 року ухвалою суду провадження у справі відносвлено, замінено померлого позивача - [PERSON] його правонаступником - спадкоємцем [PERSON] . Судове засідання призначене на 21.12.2023 року ( а.с. 47). 26 лютого 2024 року ухвалою суду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передано за підсудністю до Білопільського районного суду Сумської області ( а.с. 64). 19 березня 2024 року до Білопільського районного суду надійшла вказана справа ( а.с. 67). Ухвалою від 21 березня 2024 справу прийнято до провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 24.04.2024 року, залучено до участі у справі у якості третьої особи - Річківську сільську раду Сумського району Сумської області (а. с. 70). 21 жовтня 2024 року у справі закрито підготовче засідання у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25 листопада 2024 року, задоволено клопотання про виклик свідків ( а.с. 143). 25.11.2024 року, 16.12.2024 року, 24.01.2025 року судові засідання у справі відкладалися за клопотанням представника позивача - адвоката Казміренко Л.О. Позиція сторін у судовому засіданні. 05 лютого 2025 року у судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник - адвокат Казміренко Л.О. підтримала позовні вимоги та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Додатково зазначила, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок, які заповідач заповів батьку позивача - [PERSON] . Проте, оскільки позивач не був обізнаний про наявність заповіту та періодичним лікуванням він пропустив строк на прийняття спадщини. Таким чином батько позивача не встиг прийняти спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з поважних та об`єктивних на те причин у встановлений законом строк та звернувся до суду для надання йому додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Батько позивача помер [INFO] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого батька за законом та отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька. Оскільки батько позивача - [PERSON] мав право після смерті [PERSON] успадкувати вказані земельні ділянки, але пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то позивач [PERSON] вважає, що має право на визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку аналогії закону та спадкової трансмісії. Тому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] , строком на два місяці, після набрання рішенням суду законної сили. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, відзиву до суду не направила, хоча належним чином була сповіщена про день, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошення на вебсайті "Судова влада України" (а. с. 161, 165). Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи - Річківської сільської ради Сумського району Сумської області до суду не з"явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи (а. с. 170). Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для позивача, за згоди представника позивача щодо вирішення справи в заочному порядку, враховуючи, що відповідач була належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.11.2022 року. На день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 8, 16-17). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 квітня 2011 року, видане державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області Бойко О.І. та зареєстрованого реєстрі за № 577, [PERSON] на праві власності належать дві земельні ділянки площею 2,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані на території Вирівської сільської ради Сумського району Сумської області в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON] , 1928 р.н. (а. с. 9). Зі змісту заповіту, посвідченого 17.08.2012 року приватним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Сумської області Бойко О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 582, [PERSON] заповів вказані вище земельні ділянки [PERSON] (а. с. 7). 17.08.2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 5500 доларів США (по курсу долара 43 945 грн.), як оплату за продаж двох земельних ділянок площею 2,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Вирівської сільської ради Сумського району Сумської області, що вбачається із копії розписки за підписом [PERSON] , також розписка містить підписи свідків : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 55, 85). 17.08.2012 року [PERSON] видав довіреність на [PERSON] , якою уповноважив останнього представляти його інтереси та здійснювати необхідні дії, зокрема щодо отримання орендної плати за користування вказаними земельними ділянками ( а.с. 10). Земельні ділянки з кадастровими номерами 5920681800:02:002:0159 площею 2,7935 га та земельна ділянка з кадастровим номером 5920681800:02:002:0627 площею 2,7935 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належать [PERSON] , перебувають в оренді ФОП [PERSON] , згідно договорів оренди від 27.06.2012 року, строк дії до 27.06.2032 ( а.с. 87). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 84). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а.с. 84 зворотня сторона). Зі спадкової справи № 55/2023, заведеної 19.04.2023 приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Даниленко Г.В. вбачається, що спадкова справа заведена 09.06.2021 року за заявою доньки померлого - [PERSON] , але свідоцтва про право на спадщину не видані (а. с. 105-121). Із виписок із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] встановлено, що останній на протязі 2021-2022 років періодично перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Сумської обласної ради "Сумський обласний клінічний кардіологічний диспансер" ( а.с. 11-15,54,86). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що йому відомо, що [PERSON] орендував у [PERSON] земельні ділянки. Також йому відомо, що [PERSON] сплатив [PERSON] грошові кошти за ділянки і потім пообіцяв їх юридично оформити, але в подальшому десь зник та пізніше виявилося, що він помер. [PERSON] починаючи із 2020 року часто хворів та дізнався про заповіт у 2022 році. Свідок [PERSON] повідомила, що є матір"ю позивача [PERSON] та дружиною померлого [PERSON] . Так її чоловік, починаючи із 2021 року по 2023 часто хворів та періодично лежав у кардіологічному диспансері. [PERSON] вона знала, він працював у її чоловіка, та отримав від нього кошти на лікування, про що написав розписку. Потім [PERSON] кудись виїхав і вони втратили зв"язок, а потім у 2022 році дізналися, що він помер. Свідок [PERSON] повідомив, що він підтримував дружні відносини із [PERSON] , який в останні роки часто хворів та погано пересувався. Свідок [PERSON] повідомив, що працює у ФОП Турчин механізатором. [PERSON] з 2020 по 2023 роки майже не працював, погано пересувався, справами займався син. Йому відомо, що [PERSON] віддав у оренду ФОП [PERSON] свої земельні ділянки, а у подальшому отримав грошові кошти, що зазначено у розписці, яку він підписав. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтями 15 та 16\~ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прийняття спадщини тощо. Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця, який не встиг реалізувати своє право на прийняття спадщини до його спадкоємців, тобто - перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Право на прийняття спадщини за трансмісією у разі його виникнення реалізується на загальних підставах, із урахуванням строків, встановлених статтею 1270 ЦК України. Спадщина може бути прийнята в порядку спадкової трансмісії після спливу строку для прийняття спадщини за письмовою згодою спадкоємців або в судовому порядку, якщо суд визнає причини пропуску цього строку поважними (частини друга, третя статті 1272 ЦК України). Принцип «спадкової трансмісії» нормативно врегульовано лише положеннями частини 1 статті 1276 ЦК України, якими встановлено наступне: «якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія)». Тобто, відповідно до цих положень, «спадкова трансмісія» це не умова, не процедура, не обставина, не порядок дій і не період часу, це лише принцип спадкування, а саме: перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця (трансмітента) до його спадкоємців (трансміссарів). При цьому положення цієї частини 1 статті 1276 ЦК України не містять жодних відсилочних положень, які передбачали б додаткові тлумачення чи встановлення додаткових умов для визначення принципу «спадкової трансмісії», зокрема: додаткових умов у часі (крім умови, згідно якої спадкоємець-трансмітент помирає після смерті спадкодавця і відкриття спадщини); додаткових обставин (крім обставини, за якою спадкоємець- трансмітент не встигає за своє життя прийняти спадщину); обов`язків дляпомерлих спадкоємців- трансмітентів щодо підтвердження наявності намірів про спадкування шляхом подання ними будь-яких заяв чи вчинення будь-яких інших дій або дотримання інших умов тощо; обов`язків для спадкоємців -трансміссарів щодо заявлення ними будь-яких прав на спадщину чи вчинення Будь-яких інших дій або дотримання інших умов, які впливали б на наявність у них статусу «спадкоємців» або на визначення та застосування принципу «спадкової трансмісії»; можливостей щодо встановлення додаткових умов для визначення і застосування принципу «спадкової трансмісії» .Водночас, у юридичній літературі визначається, що застосування механізму спадкової трансмісії характеризується певною особливістю та можливе за наявності послідовної сукупності таких умов: 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента, незалежно від виду спадкування; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Такий підхід ліг в основу правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року по справі № 720/2683/19 про встановлення юридичного факту та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Серед зазначених умов особливу увагу звертає на себе момент смерті спадкоємця - трансмітента, яка має наступити після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини встановленого статтею 1270 ЦК України, тобто до спливу строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Такий висновок є логічним з огляду на те, що у статті 1276 законодавець дає вказівку на прив`язку настання спадкової трансмісії до встановленого ЦК України строк у для прийняття спадщини, оскільки як вказано у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року справа № 676/47/21 «строк, що залишився» є присічним, тому що «присікає» право на прийняття спадщини. Крім того, частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти спадщину, тобто законодавством України для спадкоємців встановлюється тільки два способи здійснення права на спадкування. У свою чергу в статті 1272 ЦК України встановлено імперативну норму, згідно з якою спадкоємець, який не подав заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вважається таким, що не прийняв її. А якщо трансмітент вважається таким, що не прийняв спадщину, відповідно його право на спадкування припинилося, а отже не може переходити до трансміссара. Отже, право на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії може бути здійснене у строк, який не сплив на момент смерті спадкодавця. Тобто смерть спадкоємця, який би мав право на спадщину, має наступити в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця. Право на прийняття спадщини за спадковою трансмісією переходить до спадкоємців цієї особи у межах строків для прийняття спадщини. Висновки суду. Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Як встановлено судами [PERSON] помер [INFO] , спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , тобто майже через 2 роки після смерті [PERSON] і після спливу строку, встановленого для прийняття спадщини. Таким чином [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки не проживав постійно із спадкодавцем - [PERSON] та із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк не звертався, а звернувся лише у лютому 2023 року. Таким чином оскільки батько позивача [PERSON] - [PERSON] не прийняв спадщину після [PERSON] і помер після спливу строку, встановленого для її прийняття, спадкова трансмісія не застосовується. Вказані висновки були сформовані у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду суду від 02 червня 2021 року справа № 155/1584/18\~(право на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії може бути здійснене у строк, який не сплив на момент смерті спадкодавця. Тобто смерть спадкоємця, який би мав право на спадщину, має наступити в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця. Право на прийняття спадщини за спадковою трансмісією переходить до спадкоємців цієї особи у межах строків для прийняття спадщини). При цьому Верховний Суд зауважив,\~ що перехід права на прийняття спадщини спадкоємця, який не встиг її прийняти внаслідок смерті в межах строку для прийняття спадщини, не є \~переходом права на подання позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Тобто відновлення права на спадкування, не здійсненого шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, а шляхом звернення до суду із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, належить виключно спадкоємцю [PERSON] , який помер після відкриття спадщини та вважається таким, що не прийняв її, припиняється його смертю. У зв`язку із цим випливає, що встановлення додаткового строку для прийняття спадщини у порядку спадкової трансмісії є не можливим, оскільки подання позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не успадковується. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, на підставі наведених вище норм закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , правонаступником якого у справі є [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: dismissed