Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Паруль Ю.О. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір між батьками про визначення місця проживання та сплату аліментів на дітей. Відповідно п.1.1. договору батько - [PERSON] та мати [PERSON] уклали цей договір стосовно визначення місця проживання та розміру, строків, порядку виплати аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Києві, Україна (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської обл., 21 липня 2010 року, про що в Книзі реєстрації народження зроблено відповідний актовий запис за №192 від 21 липня 2010 року); [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Києві, Україна (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , виданого Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській обл., 29 листопада 2016 року, про що складено відповідний актовий запис №486 від 29 листопада 2016 року); [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Києві, Україна (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 15 вересня 2018 року, про що складено відповідний актовий запис № 2465 від 15 вересня 2018). Відповідно до п.3.1. цього договору, [PERSON] та [PERSON] , дійшли згоди встановити обов`язок батька сплачувати на утримання дітей, аліменти в розмірі 15 000, 00 грн. щомісячно, тобто 5\~000,00 грн. щомісячно на одну дитину. Відповідно до п.3.4. договору аліменти сплачуються батьком у повному розмірі або частинами в сумі 15\~000 грн. 00 коп. щомісячно, не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного поточного місяця за поточний місяць. На підставі зазначеного договору на даний час стягуються аліменти з позивача. Зазначила, що у позивача змінилось матеріальне положення у зв`язку з воєнним станом, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом та просить змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , яка народилася [INFO] , [PERSON] , яка народилася [INFO] до 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення ним повноліття, припинити стягнення аліментів на підставі договору між батьками пр. визначення місця проживання та сплату аліментів на дітей від 01 грудня 2021 року, з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 09\~січня 2025року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22\~січня 2025\~року від\~представника відповідача\~адвоката Мельника\~Я.Я.\~до суду\~надійшов відзив\~на позову\~заяву,\~у якому\~він заперечує\~проти позову,\~оскільки вимоги\~є безпідставними\~та необґрунтованими. Підставою для зміни розміру аліментів позивач зазначає, що у нього змінилось матеріальне положення, у зв`язку з воєнним станом. Стосовно твердження, що у позивача змінилося, погіршилося матеріальне становище, то це не відповідає дійсності. Позивач з січня 2023 року перебуває у Великобританії (Шотландія м. Глазго, Майєрпарк Тераса, буд. З (G64 1QZ), де він мешкає зі спонсором (власником житла) за програмою для громадян України, орендну плату та комунальні платежі позивач не сплачує. У Великій Британії діє система соціального забезпечення для тих, хто постає перед фінансовими труднощами або має специфічні потреби. Великобританія надає право кожному на універсальні соціальні виплати (Universal Credit) одразу після прибуття. Також є різні види допомоги (універсальні пільги, тим, хто шукає роботу, тощо). У відповідності до інформації UK Ukrainian Community стандартна виплата, допомога по безробіттю, для неодруженого чоловіка старше 25 років - ?390,91 (триста дев`яносто англійських фунта стерлінгів та 91 пені). Станом на 17 січня 2025 року, офіційний курс фунта стерлінгів до української гривні, встановлений Національним банком України (НБУ), становить 52,7531 грн. за 1 фунт стерлінгів, що в еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 20 621,71 грн. Тим більше, відповідач є молодим фізично здоровим та працездатним чоловіком, який має право на працю у країні перебування та може утримувати своїх дітей. У теперішній час позивач працює помічником кухаря у ресторані «Nonnas Kitchen» у м. Глазго. У Великій Британії функціонує Real Living Wage (RLW). Це не що інше, як реальна погодинна оплата, яку рекомендовано виплачувати працівнику для забезпечення гідних умов життя (ставка розраховується на основі середніх цін на харчування/проживання тощо)- працівникам, які досягли 23 років, сплачується повна мінімальна ставка, і така ставка дійсна для всіх працівників до виходу на пенсію. Мінімальна ставка у Великобританії, за годину праці, яка застосовується з 1 квітня 2024 року становить ?11,44. З 1 квітня 2025 року планується підвищення цієї ставки до ?12,21 за годину. Відповідно до британського законодавства, тривалість робочого тижня в країні не може перевищу вати 48 годин. У разі стандартної зайнятості 40 годин на тиждень дохід становитиме 457,6 фунтів. Отже, щомісячна мінімальна зарплата у Великобританії у 2024 році дорівнювала ?1,830.40 на місяць, що еквівалентно за курсом НБУ 96 553,60. За таких обставин, просила у задоволенні позову про зміну розміру відмовити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з наведених у позові підстав. Крім того, підтвердила, що позивач з 2023 року перебуває у Великобританії. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити з наведених у відзиві підстав. Окрім того, зауважив, що відповідач заперечує не тільки проти зменшення розміру аліментів, а і щодо зміни способу стягнення аліментів. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 01 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір між батьками про визначення місця проживання та сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Попругою А.М та зареєстровано в реєстрі за № 2551. Пунктом 2.1. вищевказаного Договору зазначено, що місце проживання дітей, до досягнення ними 14 (чотирнадцяти) років, Батьки визначили місце проживання матері. Відповідно до\~п.\~3.1\~Договору,\~сторони за\~цим договором,\~дійшли згоди\~встановити обов`язок\~Батька сплачувати\~на утримання\~дітей аліменти\~в розмірі\~15\~000\~(п`ятнадцять\~тисяч)\~гривень 00\~копійок,\~тобто 5000\~(п`ять)\~тисяч гривень\~00\~копійок щомісяця\~на одну\~дитину. Аліменти, що сплачуються батьком складаються з: виплати у вигляді вищевказаної грошової суми, тобто розмір якої за домовленістю сторін становить не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно пункту 3.2 вищевказаного Договору, розмір аліментів, визначений за домовленістю між Батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації. Щомісячна плата не може бути меншою за мінімальний гарантований розмір аліментів одну дитину відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 16.09.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н. С. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі № 895. 25.09.2024 року старшим державним виконавцем Бершадського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Київ) Кучанською О.О. відкрито виконавче провадження № 76141122 - про стягнення з боржника [PERSON] на підставі виконавчого напису № 895 від 16.09.2024 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н. С., заборгованості зі сплати основного боргу аліментів у розмірі 389\~420,00 грн. на користь [PERSON] . \~ \~ \~ \~Так, ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом ст.192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст.182 СК України при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний дотримуватися справедливого балансу інтересів обох сторін та виходити з пріоритету інтересів дитини. З цією метою необхідно врахувати всі істотні обставини. Відповідно до ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. При цьому ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального та сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18, у якій зазначено, що право вимагати зміну способу присудження аліментів належить виключно одержувачу аліментів, а не їх платнику. Платник аліментів може заявити вимогу про зміну способу аліментів, і така вимога підлягає задоволенню, якщо у судовому засіданні одержувач аліментів не заперечуватиме й повністю погодиться на зміну способу стягнення аліментів. Як убачається із змісту наведеного вище п. 3.1 договору про сплату аліментів від 21.12.2021 року було встановлено розмір сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 15\~000,00 грн., щомісяця, тобто 5\~000,00 грн. щомісяця на одну дитину. Отже, сторони домовились про сплату аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Разом з тим, ч.3 ст. 181 СК України чітко передбачено, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина. Оскільки позивач є платником аліментів, які за домовленістю сторін договору про сплату аліментів від 01 грудня 2021 року визначено у твердій грошовій сумі, а не у частці від його заробітку або доходу позивача, тому позивач таким правом в даному випадку (за встановлених обставин заперечення відповідача) не наділений. Суд також не приймає до уваги посилання представника позивача на постанову ВСУ від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, оскільки відповідна постанова була ухвалена ВСУ до внесення змін у ч.3 ст. 181 СК України, та не є актуальною. При цьому необхідно зауважити, що зміна розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.192 СК України, можлива за умови значної зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Тобто, ці обставини повинні виникнути у платника або одержувача аліментів після того, як обов`язок по сплаті аліментів був раніше встановлений судом. Згідно до частини 1, 6\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту укладання між батьками договору про визначення місця проживання та сплату аліментів на дітей від 01 грудня 2021 року, суттєво погіршився його матеріальний або сімейний стан та стан здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному договором розмірі. Позивач є працездатним, даних про його захворювання у справі немає. При цьому суд не вважає достатніми доказами істотної зміни матеріального стану, надані стороною позивача докази, щодо відсутності у позивача доходів на території України, тоді як було встановлено судом, та представниками сторін не оспорювалось, позивач з 2023 року перебуває у Великобританії. Жодних доказів, щодо розміру отриманих у Великобританії доходів чи їх відсутності позивачем не надано. Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed