Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~20 грудня 2024 року позивач звернулась до суду до відповідача із позовом про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовувала тим, що 25 лютого 2017 року між сторонами був зареєстрований шлюб Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 109. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . У них\~зовсім різні\~погляди на\~життя та\~сімейні цінності.\~Це призводило\~до постійних\~конфліктів,\~та сварок,\~свідком яких\~була їх\~неповнолітня дочка.\~Її чоловік\~ [PERSON] проявляв\~неповагу та\~принижував її\~гідність та\~честь.\~Проявляв зневагу\~та зверхньо\~ставився до\~неї як\~до дружини,\~при тому\~що сам\~вів не\~завжди правильний\~спосіб життя.\~Шлюбні відносини\~між ними\~припинено з\~серпня 2024\~року,\~спільне господарство\~станом на\~сьогоднішній день\~не ведеться.\~Слід зазначити,\~що в\~період шлюбу\~вони,\~як подружжя\~мали протилежні\~погляди на\~шлюб та\~сім`ю,\~мали різні\~пріоритети в\~житті,\~по-різному\~ставились до\~сімейного життя,\~своїх прав\~та обов`язків\~в сімейному\~житті,\~виховання дітей,\~тощо.\~Позивач втратила\~почуття поваги\~та кохання\~до відповідача,\~вони стали\~чужими один\~одному і\~їх сім`я\~існує формально.\~Підсумовуючи їх\~спільне життя\~з відповідачем,\~можна вказати,\~що у\~них воно\~не склалося.\~В сім`ї\~постійно виникали\~сварки,\~деколи дуже\~серйозні конфлікти,\~на даний\~час між\~ними склались\~неприязні стосунки,\~примирення між\~позивачем та\~відповідачем неможливе.\~Подальше сумісне\~життя і\~збереження шлюбу\~вважає не\~можливим,\~так як\~це суперечить\~її особистим\~інтересам та\~інтересам їх\~дитини. 24 грудня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято цивільну справу до свого провадження, призначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 12 лютого 2025 року. Позивач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, позивач подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Також подала до суду заяву, в якій просила судовий збір сплачений нею з відповідача не стягувати. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов визнав, проти його задоволення не заперечував, просив судове засідання проводити у його відсутність. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2017 року між сторонами був зареєстрований шлюб Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 109, що підтверджується свідоцтвом шлюб, серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 589. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.\~105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при\~розгляді\~справ про\~право\~на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~ визнанняйого\~недійсним\~та поділ\~спільного майна\~подружжя №\~11\~від\~21.12.2007\~року роз`яснено, що проголошена Конституцією Україниохоронасім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вище наведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторонни вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач цьому не заперечував, подавши також заяву про визнання позову, суд приходить до висновку,\~що позов\~підлягає\~задоволенню,\~а шлюб\~між позивачем та відповідачем розірванню,\~оскільки\~подальше\~збереження\~шлюбу без\~взаємної\~згоди є неможливим.

Outcome: approved