Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Первомайськ Попаснянського району Луганської області, який помер [INFO] в м. Бердянськ Запорізької області. У обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [INFO] у місті Бердянськ Запорізької області помер її батько [PERSON] , [INFO] . Отримати свідоцтво про смерть батька у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Для проведення державної реєстрації смерті батька заявника є об`єктивні перешкоди. Необхідність звернення до суду із цією заявою про встановлення факту смерті полягає в тому, що законом не передбачено іншого порядку встановлення (доведення) цього факту, тому задоволення судом цієї заяви надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті та отримати свідоцтво про смерть, видане державним органом України. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд заяви в порядку окремого провадження на 04 лютого 2025 року об 16 год. 00 хв. Заявник в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві просила здійснити розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів за відсутності сторін. Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд виходить з такого. Відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Бердянським МВ ГУМВС України в Запорізькій області, 25 липня 2012 року, [PERSON] народилася [INFO] , громадянка України. Відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 15 грудня 1999 року, [PERSON] народився [INFO] , громадянин України. Згідно копії свідоцтва про народження від 21.06.1996 року серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськвиконкому, [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.10.2024, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце смерті: м. Бердянськ, Запорізька область. Заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть серії 23 № 202245328 від 28.10.2024, згідно якого [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно відмови від 31 січня 2025 року № 322/32.17-04-05 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] . Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до 1 ст. 317 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. На даний час заявник не має можливості зареєструвати факт смерті [PERSON] . Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд також бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Також суд враховує, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто документи видані органами чи установами (зокрема медичним закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, визначеному статтею 317 ЦПК України. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити. Дослідивши всі надані докази, які підтверджують факт смерті [PERSON] суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст.317ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved