Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона, протягом двох років, починаючи з 2015 року мала близькі стосунки інтимного характеру з відповідачем. Від яких в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . На момент народження дитини проживали окремо, тому відомості про батька в свідоцтво про народження доньки записано на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає та відмовляється подати до органу ДРАЦС заяву про реєстрацію батьківства, оскільки встановити батьківство у позасудовому порядку не можливо тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 30.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого провадження. Ухвалою суду від 19.06.2024 року у справі призначено судово-генетичну експертизу, яку згідно повідомлення експерта не проведено через неявку до експертної установи [PERSON] . Ухвалою суду від 04.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та надала суду пояснення ідентичні викладеним в заяві, додавши, що спільно з відповідачем проживала трохи меньше року, з грудня 2016 року. Так як відповідач є батьком дитини але не допомогає матеріально, вона вирішила встановити його офіційне батьківство. Відповідач до суду не з`явився, про слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзив до суду не подав. Представник третьої особи служби у справах дітей до суду не з`явився, надано заяву в про розгляд справи за їх відсутності, заперечень та клопотань не подали. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду посвідчила, що дійсно знають про стосунки [PERSON] та [PERSON] в період 2016 року, підтвердили, що вони проживали разом та вели спільний побут. Невдовзі [PERSON] завагітніла, що стало видно з її фізичного стану. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Пунктом 1частини 3статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. В зв`язку з вищевикладеним, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] (а.с. 8). Відомості про батька записані за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України). Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved