Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

30 вересня 2024 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якоє діє представник [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову представник зазначив, шо 25 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Спільне життя не склалося, через що сторони припинили відносини, та в провадженні Ленінського районного суду міста Запоріжжя перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Наразі дитина проживає з матір`ю і перебуває повністю на її утриманні. Позивачка разом з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Батько участі в житті дитини не приймає. Відповідач працює офіційно мийником транспортних засобів в ТОВ «Сівер Авто», отримує стабільну заробітну плату, має змогу допомагати своїй рідній дитині та сплачувати аліменти на її утримання. Відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає. У зв`язку з чим, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною вісімнадцяти років, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути судові витрати, включно з витратами на правову допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2024 року, справа відкрита в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи. Відповідачу роз`яснено право подачі відзиву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явився надав заяву в якій просив розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання, які були призначені на 31.10.2024 року, 15.01.2025 року, 30.01.2025 року, 17.02.2025 року не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив. 07 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг ЗМР, згідно якої місце проживання [PERSON] , [INFO] в реєстрі територіальної громади міста Запоріжжя відсутня. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] останній зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом розміщенням оголошення про виклик особи на сайті Судової влади України та шляхом направлення судової повістки на останню відому адресу місця проживання, у визначений судом строк відзив на позов або зустрічний позов не подав. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу без участі відповідача. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №14. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією Довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 06.01.2018 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою реєстрації матері, а саме : [ADDRESS] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України зазначені обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, але в будь-якому випадку, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні докази, суд приходить до висновків про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Вирішуючи питання про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи позивачці надавалась професійна правнича допомога адвокатом Кушнеренко Є.Ю. на підставі договору про надання правової допомоги №176 від 19.08.2024 року, який наявний в матеріалах справи. Відповідно до Акту виконаних робіт від 23.09.2024, адвокатське об`єднання «Кушнеренко та партнери» надали [PERSON] юридичні послуги на загальну суму 2000,00 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордера № 176 від 19.08.2024 підтверджується факт сплати [PERSON] грошових коштів у розмірі 2000,00 грн. за надання правової допомоги за договором №176 від 19.08.2024 року. Згідно ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Отже, суд дослідивши перелік послуг, наданих адвокатом позивача за договором про надання правової допомоги, враховуючи, що відповідачем не порушувалось питання про зменшення витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Outcome: approved