Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач- ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою, зазначивши, що 02.04.2021 року [PERSON] уклав із ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір № 3934410. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6.1 Кредитного договору. 24.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 24-01/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3934410. 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договорі № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі за договором № 3934410. Загальна сума заборгованості, яку сторона позивача просить стягнути з [PERSON] , складає 17895,07 грн., з яких: 5425,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу; 12369,45 грн.- заборгованість за відсотками, 86,80 грн.- інфляційні збитки, 13,82 грн.- нараховані 3% річних. Враховуючи вищенаведене, просять суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 09.12.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач- ТОВ «Коллект Центр» зазначив у позові про розгляд справи без участі представника на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] двічі не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надавав. Сповіщався про дату та час судового засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованого у\~встановленому законом\~порядку. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надала, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 02.04.2021 року [PERSON] уклав із ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір № 3934410 на суму 15000,00 грн. строком на 30 днів зі платою відсотків, розміряких передбачено п. 1.5, 1.5.1. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. (а.с. 20-23, 24-27). Згідно довідки № 6118/02-09 від 02.09.2024 року, [PERSON] отримав грошові кошти на зазначений ним картковий рахунок 02.04.2021 року (а.с. 18) 24.01.2022 року між ТОВ « Авентус Україна » та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 24-01/2022, у відповідності до умов якого ТОВ « Авентус Україна » передало права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3934410 (а.с. 33-35, 36-37, 38). 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договорі № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі за договором № 3934410 (а.с. 39-42, 43, 44). Загальна сума заборгованості [PERSON] складає 17895,07 грн., з яких: 5425,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу; 12369,45 грн.- заборгованість за відсотками, 86,80 грн.- інфляційні збитки, 13,82 грн.- нараховані 3% річних (а.с.8). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом». Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». [PERSON] своїх зобов`язань вчасно не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується відповідними довідками про розрахунок заборгованості. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.\~549\~ЦК України,\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] на корить ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Укладення адвокатом договору в якості ФОПа не позбавляє його статусу адвоката і не впливає на правильність розподілу судових витрат у справі (ВС КГС № 910/10935/20 від 01.02.2022 р.) Як зазначив у Постанові від 04.03.2020 року (справа № 759/17921/17) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, за частиною першою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України). Згідно частин першої-другої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді регламентовано в пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 134, 137, 141 ЦПК України.\~ЦПК України під час розгляду справ певних категорій не забороняє стороні користуватися в суді послугами представника, який не є адвокатом, однак передбачає відшкодування витрат саме на професійну правничу допомогу адвоката, а тому висновки судів про наявність правових підстав для відшкодування в порядку статей 137, 141 ЦПК України понесених витрат правову допомогу є помилковими. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 20 січня 2025 року у справі № 761/5870/24 (провадження № 61-5803сво24), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. У цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис). Тобто ордер по суті є підтвердженням наявності в адвоката повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги. Відсутність у ч. 4 ст. 62 ЦПК України вказівки на договір про надання правничої допомоги зовсім не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно із частинами 1, 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у системному зв`язку одночасно і є тим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правову допомогу сторною позивача надано: Договір про надання правової допомоги № 04/10-2024 від 04.10.2024 року, укладений з ФОП [PERSON] (а.с. 13-14), заявка на надання юридичної допомоги без № та дати (а.с. 15) Акт про надання юридичної допомоги без № та дати (а.с. 15 звор. бік), тарифи на послуги ФОП [PERSON] (а.с. 16), платіжна інструкція кредитного переказу коштів від 19.11.2024р. про переказ ФОП [PERSON] 144000,00 грн. (а.с. 17), заявка на надання юридичної допомоги № 14 від 12.10.2024р. (а.с. 18), витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 12.11.2024р. (а.с. 19), згідно якої вартість витрат на правову допомогу складає 9000,00 грн. Проте, доказів, що така допомога надана адвокатом матеріали справи не містять, а тому відсутні правові підстави для її відшкодування в порядку статей 137, 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено у повному обсязі, то з [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 2). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved