Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла вказана вище позовна заява [PERSON] , від імені якого діє адвокат Кірюшин Артем Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дженезіс Фінанс» і [PERSON] 09.10.2018 укладено кредитний договір № 1263379. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 29.04.2021 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24652 про стягнення із позивача суми заборгованості за згаданим вище договором про споживчий кредит в сумі 17063,90 грн На підставі указаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. відкрито виконавче провадження № 66562256. Позивач стверджує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки жодних письмових кредитних договорів позивач нотаріально не посвідчувала, заборгованість не є безспірною. З огляду на викладене позивач просить визнати цей напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 14.11.2024 відкрито провадження в цивільній справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи в порядку, визначеному п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав. Треті особи пояснень по суті справи не подали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. Відповідно до заяви-приєднання №1263379 до примірного договору про надання коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Дженесіс Фінанс" від 09.10.2018 [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн, на строк з 09.10.2018 до 06.11.2018. Тип процентної ставки: фіксована у розмірі 1,90 %, що на рік становить 693,50% (а.с. 8-9). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 29.04.2021 вчинено виконавчий напис № 24652 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" заборгованості за кредитним договором № 1263379 від 09.10.2018 за період з 22.05.2019 до 28.04.2021 включно у ромірі: 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1102,00 грн заборгованість за процентами; 13031,90 грн заборгованість за пенею, плати за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача 17063,90 грн (а.с. 10). Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. 18.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66562256 з виконання вищезазначеного виконавчого напису № 24652 (а.с. 11). Матеріали справи не містять договорів факторингу, на підставі яких до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" перейшло право вимоги за кредитним договором № 1263379 від 09.10.2018. Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження правомірності своїх дій щодо звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту повідомлення відповідачем позивача про наявний розмір її заборгованості. При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено в п. 3.1, 3.2 Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі постанова 1172), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2-2 постанови № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правлінням Національного банку України від 18.06.2003 № 254 (в редакції, чинній на дату вчинення виконавчого напису), особовий рахунок рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюється відповідно до укладених між банком і клієнтом договорів. Такий документ має статус первинного. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Вищевказана постанова КМУ № 662, якою було доповнено постанову КМУ від 29.06.1999 № 1172, визнано незаконною та нечинною ще з 01.11.2017. Отже, виконавчий напис може бути вчинено лише на підставі нотаріально посвідченого договору та з наданням документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Проте матеріали справи не містять доказів того, що виконавчий напис було вчинено на підставі наведених вище документів та у встановленому порядку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак матеріали справи не містять, що укладений 09.10.2018 кредитний договір нотаріально посвідчувався. Також матеріали справи не містять доказів того, що перед вчиненням виконавчого напису відповідач узгоджував з позивачем розмір заборгованості. Відповідач ці твердження не спростував. Відповідно до ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15.01.2020, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 29.04.2021 №24652, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користьТовариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" коштів у загальному розмірі 17063,90 грн - є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З урахуванням указаного, вирішуючи питання щодо судових витрат, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн за подання до суду даного позову.

Outcome: approved