Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Шевцов О.А., із використанням системи «Електронний суд» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 8416,90 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі постанови старшого державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Салтівський відділ ДВС у м. Харкові) від 27.06.2023 у виконавчому провадженні № 64299113 на нього накладений штрафі в сумі 8416,90 грн. В силу приписів ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» стягнутий із позивача штраф був перерахований на користь відповідача у цій справі. В подальшому ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2024 у справі № 643/2049/19 дії державного виконавця щодо накладення штрафу визнані протиправними, а постанова про накладення штрафу від 27.06.2023 у виконавчому провадженні № 64299113 скасована. З наведених підстав, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, позивач стверджує про безпідставне набуття відповідачем зазначених коштів, у зв`язку з чим простить їх стягнути на його користь із відповідача. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Представник позивача 10.10.2024 надіслав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. До участі у справі залучено Салтівський відділ ДВС у м. Харкові як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено строк для надання учасниками заяв по суті, а також зобов`язано Салтівський відділ ДВС у м. Харкові надати заяву по суті справи. 29.10.2024 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає про правомірність стягнення із позивача штрафу, оскільки в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 643/20/49/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач не сплачував стягнуті з нього кошти. Також відповідач зазначає, що копію ухвали Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2024 у справі №643/20/49/19 про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Салтівського відділу ДВС у м. Харкові та скасування постанови від 27.06.2023 про накладення штрафу вона не отримувала, а тому не мала можливості її оскаржити. Окрім цього, відповідач вказує, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів у сумі близько 42000 грн та штраф в сумі 8416,90 грн позивач погасив лише в серпні 2023. Однак в подальшому вказані кошти були повернуті [PERSON] як заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів. 06.01.2025 від представника Салтівського відділу ДВС у м. Харкові надійшли пояснення щодо позову, в яких зазначається наступне: -на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №64299113 з виконання судового наказу №643/2049/19, виданого 02.05.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; -04.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; -27.06.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 8416,90 грн в цей же день сформовано платіжну інструкцію на примусове списання коштів та відправлено до АТ КБ «Приват Банк» на виконання. -29.06.2023 на рахунок Відділу з обліку депозитних сум надійшла сума коштів, необхідних для стягнення штрафу; -06.07.2023 згідно платіжної інструкції №4647 від 06.07.2023, на користь стягувача перераховано кошти в сумі 50501,52 грн, з яких 42084,52 грн заборгованість зі сплати аліментів, 8416,90 грн сума штрафу. Від представника позивача 17.01.2025 надійшли письмові пояснення, у яких він зазначає про таке: -02.05.2019 Московським районним судом м. Харкова винесено судовий наказ у справі №643/2049/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження №64299113. - [PERSON] звільнено від сплати аліментів за судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 02.05.2019 у справі №643/2049/19; -22.06.2023 [PERSON] у повному обсязі погашено заборгованість у виконавчому провадженні №64299113. -27.06.2023 старшим державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шелівальник О.Ю. винесено постанову про накладення штрафу на боржника [PERSON] у розмірі 8416,90 грн; -ухвалою Московською районного суду м. Харкова від 21.03.2024 у справі №643/2049/19 визнано протиправними дії щодо винесення постанови від 27.06.2023 старшим державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шелівальник О.Ю. про накладення штрафу на [PERSON] у виконавчому провадженні №64299113 та скасовано вказану постанову; -25.07.2024 позивачем направлено на адресу відповідача претензію про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 8416,90 грн. Дана претензія відповідачем отримана, однак відповідь на претензію не надано. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. На примусовому виконанні у Салтівському відділі ДВС у м. Харкові перебувало виконавче провадження № 64299113 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2021) з примусового виконання судового наказу від 02.05.2019, виданого Московським районним судом м. Харкова у справі № 643/2049/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі змісту ухвали Московського районного суду м. Харкові від 21.03.2024 у справі № 643/2049/19 про оскарження дій та рішення державного виконавця, [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 звільнено від сплати аліментів, які стягувались на користь [PERSON] згідно судового наказу, виданого у справі № 643/2049/19. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 про звільнення [PERSON] від сплати аліментів залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 та постановою Верховного Суду від 19.12.2022. Постановою державного виконавця Салтівського відділу ДВС у м. Харкові Шелівальник О.Ю. від 27.06.2023 на боржника [PERSON] накладено штраф у розмірі 20 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 8416,90 грн. Фактичне стягнення штрафу з [PERSON] у розмірі 8416,90 грн та його перерахування на користь [PERSON] не заперечується учасниками справи. У подальшому [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії державного виконавця Салтівського відділу ДВС у м. Харкові щодо винесення постанови від 27.06.2023 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №64299113. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2024 у справі № 643/2049/19 дії старшого державного виконавця Салтівського відділу ДВС у м. Харкові Шелівальник О.Ю. щодо винесення постанови від 27.06.2023 про накладення штрафу на [PERSON] у виконавчому провадженні №64299113 визнано протиправними, вказану постанову від 27.06.2023 про накладення штрафу скасовано. Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Положенням ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як передбачено п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;: Приписами ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 % суми заборгованості зі сплати аліментів. Водночас, як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2024 у справі № 643/2049/19 дії державного виконавця щодо накладення штрафу визнані протиправними, а постанову про накладення штрафу від 27.06.2023 у виконавчому провадженні № 64299113 скасовано. Таким чином, після скасування постанови про накладення штрафу відпали юридичні підстави для його стягнення, а стягнута сума штрафу підлягає поверненню, враховуючи наступне. Обставини взаєморозрахунків, в рамках іншого виконавчого провадження № 63765373, в якому відповідач є боржником, а позивач стягувачем, та на які посилається відповідач як на підставу для відмови у позові, судом не досліджувались, оскільки вони не входять до предмета доказування у цій справі. За змістом ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положенням ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Оскільки на час розгляду справи, грошові кошти в сумі 8416,90 грн., які було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , не повернуто, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved