Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суд з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, позовні вимоги обґрунтував тим, що 09\~червня 2024\~року о\~12\~год 20\~хв в\~с.\~Ситняки,\~на автодорозі\~М-06,\~58\~км,\~водій [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом марки\~BMW\~Х5,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~не виконав\~вимогу дорожньої\~розмітки 1.1\~перетнув суцільну\~лінію розмітки\~та не\~надав переваги у русі транспортному засобу марки Toyota Corolla, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Макарівський районного суду Київської області постановою від 17 липня 2024 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі пятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «ВУСО» та позивачу відшкодувало частину завданої матеріальної шкоди у розмірі 157 400 грн. Однак, за висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 25 липня 2024 року, вартість матеріального шкоди, заподіяної ДТП позивачу складає 247738 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром і страховим відшкодуванням складає 90338 грн. Крім того, позивач стверджує, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 10000 грн. Так, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 90338 грн, вартість за проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 3000 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн та за послуги правничої допомоги 5000 грн. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 23 серпня 2024 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 23 серпня 2024 року та позовна заява з доданими до неї матеріалами направлялися відповідачу за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0600286477868 повернулося до суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено таке. Позивач є\~власником автомобіля\~марки «Toyota\~Corolla»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~що підтверджується,\~Свідоцтвом про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] . 09 червня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «BMW Х5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Як вбачається з постанови Макарівського районного суду Київської області від 17 липня 2024 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія. Відповідно до висновку судового експерта Власова Андрія Юрійовича від 25 липня 2024 року № 23/07-01 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1329, тип седан, колір червоний, номер кузова [NUMBER] , рік випуску 01 серпня 2013, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП яке сталося 09 червня 2024 року на дату проведення експертизи 23 липня 2024 року, без врахування ПДВ склала 247738 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «ВУСО», яке відшкодувало позивачу частину завданих збитків в розмірі 157400,00 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача від 01 серпня 2024 року. Правовідносини, що виникли між сторонами є деліктними та регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1961-IV). Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV). Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд встановив, що відповідач визнаний винним у дорожньо-транспортної пригоди, що сталася що 09 червня 2024 року, внаслідок якої спричинена матеріальна шкода позивачу, розмір якої не був повністю відшкодований, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача різниці фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 90388 грн та витрати на проведення транспортно-грошової експертизи у розмірі 3000 грн. є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 10000 грн суд зазначає таке. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому суд приймає до уваги доводи позивача, що участь у дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, пошкодження його майна безумовно вплинули на моральний стан позивача та призвели до душевних страждань та дійшов висновку, що позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн є обґрунтованими та таким, що необхідно задовольнити. Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн, суд вважає за необхідне задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з вимогами частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на викладене, з урахуванням того, що в обґрунтування розміру витрат на правничу допомоги позивач надав копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року, звіт про надання правової допомоги від 12 серпня 2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордера б/н на суму 3000 грн, витрати на професійну правничу допомогу необхідно стягнути у розмірі 3000 грн. Оскільки позивач відповідно до статті п`ятої Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії [NUMBER] від 22 листопада 2021 року (категорія 1), судовий збір стягується з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial