Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла рідна мати позивачки - [PERSON] (надалі - Спадкодавець). Після смерті Спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з нерухомого майна у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належала останній на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Інша 1/2 частка квартирі належить позивачці на підставі того ж правовстановлюючого документу. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті матері. Однак, отримала постанову, якою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , з огляду на пропуск позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України. Позивачка у справі єдина спадкоємиця першої черги до майна померлої. Як на підстави поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини посилається на: введення воєнного стану, систематичні ракетні обстріли та у зв`язку із цим тяжкий емоційний стан позивача. Таким чином, позивач з метою захисту та реалізації своїх спадкових прав вимушена звернутися з даною заявою до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Азарової Н.І. належним чином завірену копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] 03 грудня 2024 року на виконання ухвали суду надійшла копія спадкової справи №08/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. До початку судового засідання представник позивача подав письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у змісті позовної заяви, просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлено своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника або про відкладення розгляду справи суду не надходило. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Так, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Відповідно до ч. 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] (надалі - Спадкодавець), смерть якої зареєстрована Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом про смерть від 24 липня 2023 за № 13046 (а.с.40). Померлий спадкодавець [PERSON] є матір`ю позивачки у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , відповідно до якого батьками [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ), яка народилася [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.11,77-78). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з нерухомого майна у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 1999 року виданого Державною адміністрацією Московського району м. Києва , зареєстровано в реєстрі за №7-362 (а.с. 42, 43). Згідно наданої суду копії матеріалів спадкової справи №08/2024 (а.с. 98-105) вбачається, що вона заведена на підставі заяви доньки померлої [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, поданої 05 червня 2024 року (а.с. 98). Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, заповіти [PERSON] не посвідчувались, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.103,104). На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , інших зареєстрованих осіб не значиться (а.с. 105). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Азарової Н.І. № 24/02-31 від 05 червня 2024 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] через пропуск строку для прийняття спадщини (а.с.47). Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що у зв`язку з виникненням об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини через початок військових дій на території України та введення воєнного стану, вона пропустила строк для прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. Режим воєнного стану триває і до цього часу. На всій території України ведуться активні бойові дії. Громадяни України в свою чергу, позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та наведені позивачкою причини пропуску строку звернення за оформленням спадкових прав, суд вважає їх поважними, оскільки встановлено, що позивачка пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, через збройну агресію і військові дії російської федерації на території України. Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, виходячи з чого суд вважає за доцільне визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини строком на три місяці з моменту набрання рішення законної сили. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приймаючи до уваги надання позивачем доказів на підтвердження обставин, які об`єктивно та істотно перешкодили реалізації нею права на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, приходить до висновку, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved