Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І.Я., звернулась до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до якого входить одноповерхових житловий будинок під літерою «А», загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., тамбур «а», вхідні сходи «а1», ворота, хв №1, огорожа №2, а також визнати за нею право на завершення приватизації та право на реєстрацію права власності (речового права) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельні ділянки, які були передані у власність [PERSON] згідно рішення 22 скликання 5 сесії Гончарівської сільської ради від 08 лютого 1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність у користування громадянам Гончарівської сільської Ради народних депутатів». В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивачка [PERSON] \~зазначає,\~що після\~смерті її брата [PERSON] , [INFO] залишилось спадкове майно, до якого входить житловий будинок\~з господарським\~будівлями,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~до якого\~входить одноповерхових\~житловий будинок\~під літерою\~«А»,\~загальною площею\~66,0\~кв.м.,\~житловою площею\~36,6\~кв.м.,\~тамбур «а»,\~вхідні сходи\~«а1»,\~ворота,\~хв №1,\~огорожа №2\~та земельна\~ділянка площею\~0,62\~га,\~яка була\~передана у\~приватну власність\~ [PERSON] (матері\~позивачки)\~згідно рішення\~22\~скликання 5\~сесії Горчарівської\~сільської ради\~від 08.02.1996\~«Про передачу\~земельних ділянок\~у приватну\~власність і\~користування громадянам\~Гончарівської сільської\~Ради народних\~депутатів»,\~яке останній\~прийняв у\~порядку спадкування,\~оскільки вступив\~у фактичне\~управління спадковим\~майном після\~смерті своєї\~матері,\~проте за\~життя не\~оформив своїх\~спадкових прав. Подавши\~до нотаріуса\~заяву про\~прийняття спадщини\~за законом\~в порядку\~другої черги\~після смерті\~брата,\~позивачці відмовлено\~з підстав\~відсутності правовстановлюючих\~документів на\~будинковолодіння та\~розробленої технічної\~документації на\~земельні ділянки,\~а також\~відсутності реєстрації\~речового права\~на них.\~Окрім того,\~зазначає,\~що постійно\~проживала на\~час відкриття\~спадщини із\~братом без\~реєстрації,\~інших спадкоємців\~за законом\~чи заповітом,\~які б\~прийняли спадщину\~немає.\~З огляду на наведені обставини просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно та визнати за нею право на завершення приватизації та право на реєстрацію права власності (речового права) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Ухвалою Монастириського районного суду від 07.01.2025 позовну заяву [PERSON] до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вказаною ухвалою в Монастириської державної нотаріальної контори витребувано інформацію та копії документів. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Андрусенко І. Я. у підготовче засідання не з`явилися, проте представник позивачки разом із позовом подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника у судове засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, з обставинами, викладеними у позові, погоджуються. Виходячи із наведеного, вважаю, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено такі обставини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.05.2024, вбачається що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №17. Згідно довідки №339 від 16.09.2024, виданої старостою с. Гончарівка [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на день смерті разом з нею проживав та був зареєстрований син - [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, згідно виписки №342 від 16.09.2024, видної старостою с. Гончарівка, вбачається, що згідно погосподарської книги №3 за 1991-1995 роки по особовому рахунку № [NUMBER] домогосподарства [PERSON] станом на 15.04.1991 на домогосподарстві, яке знаходиться в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства; [PERSON] син; [PERSON] зять; [PERSON] дочка; [PERSON] онука; [PERSON] онук. Вказане підтверджується наданою фотокопією погосподарської книги №3 за 1991-1995 роки по особовому рахунку № [NUMBER] суспільної групи господарства робітничий двір. Те, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00047618592 від 23.10.2024. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.05.2024, вбачається що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №17. Також, згідно витягу з рішення Гончарівської сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області п`ятої позачергової сесії другого скликання від 08.02.1996 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам Гончарівської сільської Ради народних депутатів», порядковий номер у списку 108 [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, загальною площею 0,62 га, з них 0,54 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,08 га для будівництва та обслуговування і житлового будинку, номер особового рахунку 108. Вказане свідчить про те, що станом на дату смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , належав житловий будинок по [ADDRESS] , так як станом на 15.04.1991 року, вона являлась головою господарства суспільної групи робітничий двір за вказаною адресою та земельна ділянка, загальною площею 0,62 га. Вказану спадщину прийняв син [PERSON] - [PERSON] . Те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Гончарівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області від 09.06.1966, згідно якого [PERSON] , народився [INFO] , батьками якого зазначені: батько [PERSON] та [PERSON] , про що з в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №7. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 04.10.2022, про що складено відповідний актовий запис №293. Згідно довідки №340 від 16.09.2024, виданої старостою Гончарівської сільської ради, [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день смерті разом з ним ніхто не був зареєстрований. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Гончарівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області від 30.01.1965, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , вказане також свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] були рідними братом та сестрою. Згідно довідки №458 від 11.11.2024, виданої виконкомом Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області на підставі свідчень сусідів, [PERSON] проживала без реєстрації на час смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] разом з ним за адресою: [ADDRESS] . [INFO] на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] розроблено технічний паспорт на ім`я [PERSON] , загальною площею приміщень 66,0 кв.м. Згідно довідки №226 від 21.10.2024 виданої КП «Монастириське бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість житлового будинку, з господарськими будівлями,я кий знаходиться в [ADDRESS] становить 95\~273 (дев`яносто п`ять тисяч сімдесят три) грн. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-196-0.7-5475/2-24 від 18.12.2024, вбачається, що порядком проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, затвердженим Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 №105, нормативна грошова оцінка 1 га ріллі по Тернопільській області на 01.01.2024 становить 30\~515, 79 грн. 18.12.2024 постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташек В.І. №597/02-31, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] , який залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та на земельні ділянки площею 0,54 га для ведення особистого селянського господарства та 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, які були передані у приватну власність [PERSON] , згідно із рішенням Гончарівської сільської ради від 08.02.1996, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] . Як вбачається з відповіді №4/01-16 від 08.01.2025 наданої на виконання ухвали від 07.01.2025 Монастириською нотаріальною конторою, згідно даних Спадкового реєстру спадкові справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] , не заводились. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, вбачається, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року, було визначено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, у тому числі, на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. Окрім того, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. До набрання чинності Законом України «Про власність», тобто до 15.04.1991 року, існували суспільні групи господарств робітничий та колгоспний двір, і відносини щодо них були врегульовані різними нормативно-правовими актами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP (1963 року) передбачалось, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990 року, відповідно до п.\~20 яких, суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства/сім`ї. Якщо будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, то положення статей 120, 123 Цивільного кодексу Української PCP, застосуванню не підлягають. У таких випадках слід керуватись вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю Української PCP (1969 року), за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалось тільки подружжя. Щодо успадкування земельних ділянок зазначаю наступне. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини п. г ч. 1 ст.\~81\~Земельного кодексу\~України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.а ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до статті 125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, вбачається, що «якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Окрім того, у вищезазначеній постанові зазначається - якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинності у 2006 році), до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Згідно з пунктом 3.5 Інформаційного листа\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про спадкування»\~від 16\~травня 2013\~року №\~24-753/0/4-13 передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Пунктом 4.20 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Витягу з Державного земельного кадастру. За змістом ч. ч. 9, 10 ст.\~79-1\~ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Об`єктами спадкування у цій справі, є житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що належав до суспільної групи робітничий двір, членами якого були мати позивачки [PERSON] (голова двору), позивачка [PERSON] дочка (голови двору), [PERSON] син (голови двору); [PERSON] зять; [PERSON] онука; [PERSON] онук, а також земельні ділянки, які були передані у власність [PERSON] згідно рішення 22 скликання 5 сесії Гончарівської сільської ради від 08 лютого 1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність у користування громадянам Гончарівської сільської Ради народних депутатів». Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1262\~ЦК України,\~передбачено,\~що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Встановлено, що матері позивачки [PERSON] - [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] , який відносився до колишньої суспільної групи робітничий двір, головою якого була [PERSON] , а також земельні ділянки, які рішенням Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.02.1996 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам Гончарівської сільської Ради народних депутатів», передано безоплатно у приватну власність, загальною площею 0,62 га, з них 0,54 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,08 га для будівництва та обслуговування і житлового будинку, номер особового рахунку 108. Вказане спадкове майно за законом в порядку першої черги прийняв її син [PERSON] , який помер [INFO] , за життя не оформив права власності на вказане спадкове майно, фактично вступивши у володіння ним, а тому після смерті якого відкрилась спадщина на нього. Позивачка є спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом, спадщину прийняла, вступивши у фактичне володіння майном. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, доходжу висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити - визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок, а також визнати за нею право на завершення приватизації та право на реєстрацію права власності (речового права) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі наведеного,

Outcome: approved