Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У вересні 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] . В обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що їй та її сину [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . З 2019 року співжиття з відповідачем стало неможливим, оскільки останній систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до позивача, кидається в бійку, його поведінка агресивна. На початку 2024 року [PERSON] у зв`язку з вищевказаними обставинами була змушена піти з дому та певний час проживала у знайомих. Згодом, у червні 2024 року позивач повернулася до квартири, однак поведінка відповідача [PERSON] не змінилася. Крім того, останній не відкривав вхідні двері, змінив замки та погрожував [PERSON] фізичною розправою. З наведених підстав, позивач викликала поліцію та змушена була піти з дому до знайомих. Відносно відповідача неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також виписувався терміновий заборонний припис. Таким чином, відповідач [PERSON] вчиняє протиправну поведінку відносно позивача [PERSON] та порушує її право на мирне володіння та користування належним їй на праві власності майном. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] просить вселити її до квартири [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод позивачу у вселенні, надати комплект ключів від вказаної квартири та не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою, а також встановити порядок користування квартирою, виділивши [PERSON] в користування житлову кімнату площею 17,1 кв.м., а [PERSON] житловому кімнату площею 14,9 кв.м., залишивши в спільному користуванні сторін кухню площею 7,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., коридор площею 12,5 кв.м. та вбудовану шафу площею 1,0 кв.м. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про житло, виданого 09 вересня 2008 року Управлінням комунальної власності згідно розпорядження № 244 від 09 вересня 2008 року, квартира [ADDRESS] , загальною площею 52,7 кв.м., належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20690994, виданого 24 жовтня 2008 року Комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», 24 жовтня 2008 року за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на вищезазначену квартиру, кожному зі сторін належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS] . З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] видно, що квартира спільного заселення розташована на 10 поверсі 10-поверхового будинку та складається з: 2 кімнат житловою площею 32,0 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 17,1 кв.м., 2-а кімната 14,9 кв.м.; кухні площею 7,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1 кв.м., коридору площею 12,5 кв.м., вбудованої шафи площею 1 кв.м. Приміщення спільного користування 18,7 кв.м. Квартира обладнана лоджією 2,0 кв.м. Загальна площа квартири 52,7 кв.м. З наявних у матеріалах справи копій талонів-повідомлень єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.08.2019, 30.07.2022, 21.09.2022, 03.01.2024, 13.06.2024, 25.06.2024 вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталася до Броварського районного управління поліції із заявами про вчинення щодо неї домашнього насильства. Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 351405, виданого 03 січня 2024 року Броварським РУП, [PERSON] у зв`язку зі скоєнням психологічного домашнього насильства 03 січня 2024 року відносно матері [PERSON] , кривднику заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб, а саме з 03 по 13 січня 2024 року. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 101830 від 25 червня 2024 року видно, що цього дня [PERSON] вчинив за адресою: [ADDRESS] психологічне та економічне домашнє насильство відносно матері [PERSON] , а саме погрожував фізичною розправою, не відкривав вхідні двері спільного помешкання, чим завдав шкоди здоров`ю потерпілої та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 06 листопада 2024 року депутатом Броварської міської ради Броварського район Київської області Батюком С.І. зі слів [PERSON] , з жовтня 2023 року по теперішній час [PERSON] , 1957 р.н., мешкає за різними адресами, оскільки син [PERSON] , 1982 р.н., перешкоджає проживанню матері в квартирі [ADDRESS] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з частинами першою, третьою статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За положеннями статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (стаття 358 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або його частини, вимагати усунень порушень його права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~закріплено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини\~як джерело права. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Так, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , кожному з яких належить по 1/2 частині спірної квартири. З наданих позивачем доказів видно, що відповідач [PERSON] , який є сином позивача [PERSON] , чинить позивачу перешкоди у користуванні вищевказаним нерухомим майном, змінив замок у вхідних дверях до квартири, погрожує позивачу та не дає можливості останній користуватися належним їй майном для проживання. Зазначені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами. Проте, [PERSON] як співвласник спірної квартири має право безперешкодно користуватися об`єктом спільної часткової власності, не втратила такого права у встановленому законом порядку, тому порушене право позивача підлягає захисту у спосіб усунення перешкод в користуванні квартирою, зокрема, шляхом її вселення, зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні квартирою та встановлення відповідного порядку користування спірним нерухомим майном. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення у повному обсязі. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду, з урахуванням зменшення суми судового збору відповідно до ухвали суду від 16.09.2024, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 000 грн., що підтверджується квитанцією від 19.09.2024. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved