Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позивом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що 22 листопада 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 179. Від шлюбу мають дітей\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем не склалися в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння. Позивач та відповідач проживають окремо, шлюбні відносини припинені з травня 2020 року. Позивач на примирення не згідна, оскільки збереження сімії з відповідачем суперечить їхнім інтересам. Судові витрати бажає оплатити самостійно. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.12.2024 року було відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками за місцем реєстрації. Вказані документи повернулись до суду з відміткою про відсутність адресата за місцем проживання, що зареєстроване в установленому законом порядку, а тому відповідач згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзив на позов відповідач не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`явив, а тому враховуючи ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 22.11.2003 року зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис за № 179, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.11.2003 року. Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу змінилося на - « [PERSON] » (а.с. 9). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.10, 11). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється\~внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Причиною розірвання шлюбу між сторонами в даній справі є різні погляди на шлюбно-сімейні відносини. Фактично сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з травня 2020 року. На примирення позивач не згідна. Відповідач не подавав заперечень проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами існує лише формально, збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Оскільки позивач не просила відновити її дошлюбне прізвище, то після розірвання шлюбу слід залишити позивачу її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, в позовній заяві позивач зазначила, що судові витрати вона сплачує за свій рахунок та не заявила клопотання про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак судові витрати залишаються за позивачем. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved