Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

30 квітня 2024 року позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~ у розмірі 50027,40 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11\~лютого 2022\~року відповідач уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» кредитний договір № 2926599. 19 жовтня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» укладено договір факторингу №19102023, у відповідності до умов якого право грошової вимоги, перейшло до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Відповідно до\~реєстру боржників\~від 19\~жовтня 2023\~року до\~договору факторингу №19102023, позивач набув право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 50027,40 грн, що складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 10 000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 40 027,40 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 50027,40 грн та судові витрати по справі (а.с. 1-3). На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2024 року дану цивільну справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 42-43). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 44-45). 30\~травня 2024\~року представником\~відповідача [PERSON] \~ адвокатом\~Пахаром О.А.\~подано до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~ позовні\~вимоги визнає\~частково.\~Відповідач вважає,\~що вимога\~про стягнення\~з відповідача\~заборгованості у\~розмірі 50027,40\~грн є\~завищеною,\~незаконною.\~11\~лютого 2022\~року відповідач уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» кредитний договір № 2926599. Він мав намір оплатити кредит, однак 24 лютого 2022 року розпочалася повномасштабна військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану по всій території України. 26 лютого 2022 року [PERSON] був прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації у військову частину [NUMBER] Національної гвардії України, де проходить службу по даний час. [PERSON] повідомив ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» про те, що він прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації та відправляв підтверджуючі документи. Вважає, що оскільки він є військовослужбовцем, який прийнятий на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу з 26 лютого 2022 року по даний час, тому з нього не підлягають стягненню проценти нараховані за користування кредитом, починаючи з 26 лютого 2022 року, а тільки за період з 11 лютого 2022 року по 25 лютого 2022 року включно. Відповідач частково визнає позовні вимоги у розмірі 12\~786,00 грн, а саме 10 000,00 грн суми кредиту та 2786,00 грн відсотків, нарахованих з дня отримання кредиту до дня його призову на військову службу під час мобілізації (а.с. 56-58). 13 червня 2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому просить про задоволення позову у повному обсязі. Вказує, що у своєму відзиві на позовну заяву відповідач визнав, що дійсно він має заборгованість перед ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та отримав\~кредитні кошти\~у розмірі\~10\~000,00\~грн.\~ Жодних\~заперечень з\~приводу того,\~що відповідач\~не погодився\~з умовами\~та правилами\~надання кредиту\~під час\~укладення та\~підписання вищезазначеного\~договору відповідачем\~висловлено не\~було.\~Відповідач був\~належним чином\~ознайомлений з\~умовами вищевказаного\~кредитного договору.\~ Враховуючи умови\~договору,\~зокрема і\~графіку платежів,\~який є\~додатком №1\~до кредитного\~договору,\~і з\~якими ознайомлений\~відповідач [PERSON] ,\~ останній\~був ознайомлений\~з тим,\~що до\~06\~лютого 2023\~року він\~повинен повернути\~кредит,\~отриманий у\~розмірі 10\~000,00\~грн та\~відсотки за\~користування кредитними\~коштами у\~розмірі 78\~058,00\~грн,\~які ним\~не повернуті\~ні повністю,\~ні частково\~й на\~час розгляду\~справи,\~а проценти\~(відсотки),\~нараховані попереднім\~кредитором,\~право вимоги\~на які\~отримав і\~позивач,\~складають лише\~50\~027,40\~грн,\~тобто значно\~менше,\~ніж передбачено\~умовами кредитного\~договору. Також в\~обґрунтування доводів\~відзиву на\~позов відповідач\~посилається на\~те,\~що він\~є військовослужбовцем\~та відповідні\~відсотки за\~кредитом не\~підлягають нарахуванню.\~Проте матеріали\~справи не\~містять доказів,\~що відповідач\~звертався до\~первісних кредиторів\~з відповідною\~заявою та\~надавав відповідні\~документи.\~Отже,\~в даному\~випадку відсутні\~підстави про\~наявність підстав\~для застосування\~до спірних\~правовідносин частини\~п`ятнадцятої\~статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»,\~оскільки зазначених\~вище документів\~відповідачем первісному\~кредитору надано\~не було (а.с. 69-74). 23 жовтня 2024 року представником позивача подано до суду письмові пояснення, в яких вказує, що до поданого відповідачем відзиву було додано копії документів, які підтверджують те, що відповідач 26 лютого 2022 року був прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації у військову частину [NUMBER] Національної гвардії України, де проходить службу по даний час. Зокрема було додано копію витягу з наказу № 43 від 26 лютого 2022 року, копію військового квитка [PERSON] із записом про мобілізацію, копію довідки № 111 від 06 січня 2024 року. У поданому позивачем відповіді на відзив позивач стверджує, що підставами для отримання пільг військовослужбовцями під час дії особливого періоду відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є довідка за формами 5 або 6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року № 124. Однак таке твердження позивача не передбачено жодним нормативно-правовим документом та є безпідставним. Так само безпідставним є твердження позивача, що військовослужбовці мають право лише у разі надання вищезазначених документів кредитору. Такого обов`язку жодним нормативно-правовим документом не передбачено. Відповідач після його мобілізації до лав НГУ надсилав позивачу через месенджер «Вайбер» підтверджуючі документи про його мобілізацію на військову службу. Однак позивачем до уваги вони взяті не були. Збирати та висилати позивачу додаткові документи у відповідача не було жодної можливості, оскільки він брав безпосередню участь у відбитті збройної агресії. Також повідомляє суд, що між позивачем та відповідачем вже існував аналогічний спір по іншому кредитному договору, який був розглянутий судом. Зокрема рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2024 року позов ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково та вирішено стягнути основну суму боргу за кредитом та проценти за користування кредитом до дня його мобілізації (а.с. 99-102). Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 11\~лютого 2022\~року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ», Товариством, та [PERSON] , Клієнтом, укладено договір № 2926599 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За даним договором відповідач отримав кредит у розмірі 10\~000,00 грн, який зобов`язався повернути та сплатити проценти за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99 % в день. Строк кредиту\~360\~днів (а.с.4-15). 19 жовтня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ», Фактором, та ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ»,\~Клієнтом, укладено договір факторингу №19102023, у відповідності до умов якого право грошової вимоги перейшло до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (а.с. 16-20). 19 жовтня 2023 року складений Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №19102023 від 19 жовтня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» (а.с.21). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2926599 від 11 лютого 2022 року, станом на 31 березня 2024 року [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 50027,40 грн, що складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 10 000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 40027,40 грн (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ідентифікаційний код 35625014, зареєстровано 05 грудня 2007 року (а.с. 24). Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України зареєструвала Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як фінансову установу відповідно до розпорядження Комісії від 27 грудня 2007 року №8462, про що видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с. 25). Розпорядженням № 691 від 23 березня 2017 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, видало ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с. 26). Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с. 27). Розпорядженням № 529 від 04 квітня 2019 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, видало ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с. 28-29). ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» зареєстровано як юридична особа 15 січня 2019 року, ідентифікаційний код 42753429 (а.с. 30-34). Статут ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» затверджено загальними зборами ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», рішення учасника від 18 жовтня 2023 року (а.с. 35-39). Відповідно до копії Витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] [INFO] від 26 лютого 2022 року № 43, [PERSON] зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення (а.с.59). [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] , та був призваний на військову службу 26 лютого 2022 року (а.с.60-62). Згідно довідки Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 06 січня 2024 року № 111, [PERSON] прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації у військову частину [NUMBER] Національної гвардії України з 26 лютого 2022 року по даний час (а.с.63). Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності\~до частини\~першої-другої\~статті\~207\~Цивільного кодексу\~України,\~правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, як зазначено у частині першій статті 627 Цивільного кодексу України. Згідно статті\~638\~Цивільного кодексу\~України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до частини першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої\~статті 527 Цивільного кодексу України,\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 530 Цивільного кодексу України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина перша статті 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у\~разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої \~статті 612 Цивільного кодексу України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першої\~статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що боржник\~зобов`язаний\~здійснити платіж\~факторові за\~умови,\~що він\~одержав від\~клієнта або\~фактора письмове\~повідомлення про\~відступлення права\~грошової вимоги\~факторові і\~в цьому\~повідомленні визначена\~грошова вимога,\~яка підлягає\~виконанню,\~а також\~названий фактор,\~якому має\~бути здійснений\~платіж.\~ Боржник\~має право\~вимагати від\~фактора надання\~йому в\~розумний строк\~доказів того,\~що відступлення\~права грошової\~вимоги факторові\~справді мало\~місце.\~Якщо фактор\~не виконає\~цього обов`язку,\~боржник має\~право здійснити\~платіж клієнтові\~на виконання\~свого обов`язку\~перед ним.\~ Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно частини першої\~статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що наявність правовідносин між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та відповідачем підтверджується матеріалами справи, а саме: підписаним відповідачем за кредитним договором № 2926599 від 11 лютого 2022 року. У зв`язку порушеннями зобов`язань за укладеними договорами відповідач має заборгованість. Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості за укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. З матеріалів справи вбачається, що правонаступником прав та обов`язків ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» на підставі договору факторингу №19102023 від 19 жовтня 2023 року є позивач. За таких обставин підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10\~000,00 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення суми заборгованості за відсотками, суд виходить з наступного. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Частиною дев`ятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Аналіз пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, свідчить про те, що пільги мають: військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Як вбачається з довідки від 06 січня 2024 року, відповідач перебуває на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з 26 лютого 2022 року по даний час. Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню відсотки, нараховані з дня отримання кредиту до дня призову відповідача на військову службу під час мобілізації, а саме за період з 11 лютого 2022 року по 25 лютого 2022 року включно у розмірі 2786,00 грн з наступного розрахунку: 10\~000,00 грн х 1,99 %) х 14 днів = 2786,00 грн. Відповідно до положень статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд приймає часткове визнання позову відповідачем, оскільки така заява відповідача не суперечить фактичним обставинам у справі. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем про подачі позовної заяви сплачено судовий збір за позовом у розмірі 3028,00 грн (а.с. 41). Позовні вимоги задоволені частково (25,26 %), тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 773,96 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 511-512, 526, 610-612, 625, 1048, 1054, 1077-1082 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial