Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, зазначивши у позовній заяві, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 липня 2015 року по справі № 671/1206/15-ц стягнуто з відповідача [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] по 550 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 10.07.2015 року. 02.02.2017 року позивач змінила ім`я, а саме прізвище з « [PERSON] » на [PERSON] . Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 червня 2018 року по справі № 671/476/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , розмір аліментів, які стягувалися з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було змінено з урахуванням вимог закону, встановлених частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожного з дітей. Станом на момент прийняття рішення судового рішення по справі № 671/476/18 відповідач не мав постійного стабільного доходу, відтак стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей не вбачалося можливим. Проте, станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом матеріальне становище відповідача змінилося, він є військовослужбовцем, отримує постійний, стабільний дохід та має можливість допомагати матеріально дітям у розмірі, більшому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини щомісячно, який складає 1598 гривень. Інших неповнолітніх чи повнолітніх непрацездатних дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, які б перебували на його утриманні у відповідач немає. Діти ростуть і розвиваються, потребують щоразу більше витрат. Старша донька, [PERSON] навчається у Тернопільському професійно-технічному навчальному закладі «Тернопільське вище професійно-технічне училище сфери послуг та туризму» і витрати на її утримання значно зросли. Крім того, зросли ціни на їжу та одяг, підвищились ціни на побутові послуги, у зв`язку із цим на утримання дітей необхідно більше коштів. Витрати на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, харчування дітей постійно з роками збільшуються. Розмір отриманих аліментів не покриває навіть і половини витрат пов`язаних з утриманням дітей. Відповідач намагається уникнути того, щоб добровільно надавати допомогу на утримання своїх дітей, тим самим позбавляючи дітей більших та кращих можливостей в житті, що є недостойною поведінкою. Перебування у лавах ЗСУ не є підставою для ухилення від сплати аліментів своїм дітям. Наразі саме на позивача лягає тягар утримання дітей, відповідач сплачує аліменти, але їх недостатньо для належного утримання дітей. Рівень заробітної плати позивача не надає можливості повноцінно утримувати трьох членів родини, що позбавляє дітей більших можливостей, наприклад відвідувати секції та гуртки, які вони б хотіли. У зв`язку з вищевикладеним просить стягувати з відповідача щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 від його заробітку (доходу) на двох дітей до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд встановив таке. Згідно рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 липня 2015 року по справі № 671/1206/15-ц позов [PERSON] задоволено частково. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] по 550 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 10.07.2015 р. 02.07.2017 прізвище позивача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно копії виконавчого листа по справі № 671/476/18 (провадження № 2/671/311/2018) суд вирішив: змінити розмір аліментів, визначений рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 липня 2015 року по справі № 671/1206/15-ц, та постановити: стягувати з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожного з дітей, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Діти проживають із позивачем, що підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади від 06.12.2024 № 2024/014729687, 2024/014730552, 2024/014731675. Донька позивача [PERSON] навчається в Тернопільському вищому професійному училищі сфери послуг та туризму, що підтверджується копією довідки № 747 від 09.12.2024. Відповідач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині [NUMBER] , [ADDRESS] з 04 квітня 2024 року, що підтверджується копією довідки № 541 від 09 травня 2024 року. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції ООН передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Так, за змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Частина 1 ст. 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів. Отже, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 143цс13. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3196 гривень. Отже, постійні зміни співвідношення розміру аліментів у твердому розмірі з прожитковим мінімумом, інфляція грошових коштів, проблеми, що виникають із застосуванням щомісячної індексації цього розміру (ч. 2 ст. 184 СК України), а також характер відносин, що склались між батьками дитини, дійсно свідчать про те, що визначення аліментів на дітей у частці від заробітку (доходу) батька буде сприяти захисту інтересів дітей. Таким чином, судом враховано, що відповідач є працездатним, зобов`язаний утримувати дітей в межах, необхідних для їх зростання і виховання, повноцінного здоров`я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку, має можливість сплачувати аліменти в мінімально визначеному на законодавчому рівні розмірі половини своїх доходів, щомісячно до досягнення дітьми віку повноліття. За таких обставин, виходячи з найкращого та максимально можливого врахування інтересів дітей, суд приходить до висновку про можливість зміни розміру і способу стягнення аліментів з 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на кожного з дітей, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття на 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача на двох дітей до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, що буде у повній мірі відповідати вимогам закону, розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів наданих позивачем. Згідно роз`яснення у постанові Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дитини повноліття. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про зміну способу їх стягнення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст. 141 ЦПК України, присуджує стягнення з відповідача судового збору в дохід держави у розмірі, визначеному на день подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved