Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до Приморського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовною заявою\~до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 26.06.2019 року між позивачем та відповідачем у справі було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00301.005412036, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі: 89\~464 грн зі сплатою 21,99% річних. Представник позивача зазначає, що відповідач допустив порушення умов кредитного договору. Станом на 05.04.2024 року заборгованість становить 102\~539, 24 грн. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду Одеської області від 25.06.2023 року цивільну справу передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси, за правилами територіальної підсудності. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача до суду не з`явився, разом з цим, прохальна частина позовних вимог містить в собі пункт щодо можливості розгляду справи за відсутності представника позивача, та ухвалення заочного рішення суду (а.с.2 зв). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місце реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт про не вручення судових документів. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z06.00301.005412036, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі: 89\~464 грн зі сплатою 21,99% річних (а.с.13). Пунктом 3 Договору передбачено, що нанесенням власноруч підпису, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк». На підтвердження факту надання позичальнику кредитних коштів, позивачем надано меморіальний ордер № 6152846 від 26.06.2019 року на суму: 89\~464, 00 гривень (а.с.14). Представник позивача зазначає, що остання сплата відповідачем по кредитному договору здійснена 21.02.2022 року, у зв`язку з цим, за останнім утворилась заборгованість, яка становить 102\~539, 24 гривні. На підтвердження розрахунку заборгованості, позивачем надано довідку-розрахунок заборгованості, відповідно до якої загальний розмір заборгованості становить 102\~539, 24 гривні, який складається з: основного боргу - 0; простроченого боргу 55\~394, 48 гривень; прострочені проценти 17\~409, 63 гривні; прострочена плата за обслуговування кредиту 29\~735, 13 гривень (ас.21). На підтвердження факту використання кредитних коштів позивачем надано виписку з 01.01.20000 по 04.04.2024 року згідно якої встановлено, що відповідач здійснював погашення заборгованості, та дійсно встановлено, що останні платежі по кредиту були проведені 21.02.2022 року (а.с.15-20). Також, судом встановлено, що позивач звертався на адресу відповідача з листам досудова вимога щодо повернення заборгованості (а.с.22). Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положення ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.\~625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на досліджені письмові докази судом встановлено, що Банком були належним чином виконані зобов`язання щодо надання відповідачу в користування кредитних коштів, та встановлено, що відповідач допустив порушення умов договору, кошти не повернув. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на порушення відповідачем умов кредитних договорів та взятих на себе зобов`язань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі: 3028, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved