Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У жовтні 2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( надалі - ТОВ«ФК«ЄАПБ») звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 39197,40 грн. за кредитним договором № 655705502 від 05 вересня 2021 року в розмірі 36237,40 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24237,40 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 02425-12/2021 від 03 грудня 2021 року в розмірі 2960,00 грн., з яких: 1000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1960,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 05 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 655705502, за умовами якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало [PERSON] кредитні кошти у вигляді кредитної лінії в розмірі 12000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування. За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Дисконтна процентна ставка - 3,65% річних; індивідуальна процентна ставка - 361,35% процентів річних; базова процентра ставка - 722,7% процентів річних. 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» прийняло право грошової вимоги ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відповідно до Реєстру боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 157 від 26 жовтня 2021 року до договору факторингу № №28/1118-01 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейняло право грошової вимоги за кредитним договором № 655705502. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 36237,40 грн., з яких: 12000,00 грн. - сум а заборгованості за основною сумою боргу; 24237,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21 жовтня 2022 року позивачем не здійснювалося жодних штрафних санкцій. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 655705502 в розмірі 36237,10 грн. 03 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 02425-12/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.п.1.1 п.1 Договору, товариство надає [PERSON] фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31012023. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 2960,00 грн., з яких: 1000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1960,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 02425-12/2021 в розмірі 2960,00 грн. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2024 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС Україн в м. Києві та Київській області відносно відповідача [PERSON] 10 жовтня 2024 року надійшла відповідь щодо зареєтрованого місця проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 19 листопада 2024 року. 25 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку надійшла заява відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі на час його перебування в лавах ЗСУ у військовій частині [NUMBER] з 18 червня 2022 року. 19 листопада 2024 року розгляд справи відкладено до 15 січня 2025 року, у зв`язку з неявкою сторін. 19 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позові. В обґрунтування зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем коштів на виконання укладеного кредитного договору № 655705502; наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків, розмір процентів за збільшеною вдвічі процентною ставкою є непропорційно великою сумою компенсації; позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 655705502, оскільки кредитний договір був укладений 05 вересня 2021 року, після укладання договору факторингу від 28 листопада 2018 року, за умовами якого фактору ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передано право вимоги. В матеріалах справи відсутні первинні документи, щодо укладення кредитного договору № 02425-12/2021, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами; розрахунок заборгованості не містить повних відомостей, позивачем не надано виписки по рахунку. Крім того, відповідач зазначає, що на нього, як на військовослужбовця, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються. 30 грудня 2024 року від представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» за допомогою документа, сформованого в системі «Електронний суд», надійшлавідповідь на відзив, в якій просила залишити без розгляду відзив [PERSON] , позовні вимоги позивача задовольнити, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору, кошти надано позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, оформленої при укладенні кредитного договору. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається у первісного кредитора, тому позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку. Також, представник позивача зауважує, що відповідач, як власник карткового рахунку, може власноруч отримати виписку по рахунку та подати до суду власний розрахунок. Позивач вважає, що подані суду докази ж належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання кредитного договору між сторонами, та для обґрунтування розміру заборгованості, вказаної в позовній заяві. Крім того, представник позивача вважає, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалося первісним кредитором на законних підставах, оскільки відповідач не повідомив первісного кредитора про те, що він є військовослужбовцем та, що на нього поширюються норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відносно переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», повідомляє, що позивач не володіє оригіналом договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, Додаткової угоди №26 до договору факторингу та Реєстром боржників №157 від 26 жовтня 2021 року до зазначеного договору факторингу, так як не є стороною або учасником даного договору. Представник позивача в судове засідання 13 лютого 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині поданої позовної заяви просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що відзив на позовну заяву підтримує і просить задовольнити. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ«ФК«ЄАПБ» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №655705502. Відповідно до п.1.1 договору, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з п. 1.3 договору, Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 3000,00 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 20 вересня 2021 року. Відповідно до умов п.1.14.1 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3 договору, за умовами застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, складає 3891,00 грн. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 891,00 грн. та суму кредиту у розмірі 3000,00 грн. ( а.с. 10-13). 05 вересня 2021 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перераховано суми коштів 3000,00 грн., 4100,00 грн. та 4900,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , згідно договору №655705502, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.14-15). Між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 31 грудня 2020 року укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до умов якої ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.16-18). 20 жовтня 2022 року між ТОВ«ФК«ЄАПБ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ«ФК«ЄАПБ» прийняло право грошової вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідно до Реєстрів прав вимоги (а.с.19-20). З Витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 655705502 в розмірі 36237,40 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 24237,40 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.21). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 655705502 від 05 вересня 2021 року, залишок заборгованості відповідача станом на 31 серпня 2024 року складає 36237,40 грн. (а.с.22). 03 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 02425-12/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.п.1.1 п.1 Договору, товариство надає [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 1000,00 грн, на умовах строковості, строком на сім днів до 09 грудня 2021 року; платності, позичальник має сплатити за користування редитом 182,50% на рік, 0,50% на добу за умови повернення кредиту впродовж терміну кредитування. При порушенні строків повернення коштів підлягає оплаті відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 2,5% на добу (п.1.5.,2.4. договору). 31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31012023. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 2960,00 грн., з яких: 1000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1960,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 35). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639ЦКУкраїни якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі,він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно долучених до матеріалів справи доказів, судом встановлено, що 05 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 655705502, за умовами якого останій отримав кредитні кошти в розмірі 12000,00 грн. Проте, досліджені матеріали спарви не містять доказів про набуття позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника за цим договором. Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. На підтвердження переходу права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 655705502 ві 05 вересня 2021 року позивачем надано лише додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №755/15965/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст.512, ст.514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). У справі, що розглядається, позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача переходило двічи: від первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Разом з тим, на момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року, а також на момент укладання додаткової угоди від 31 грудня 2020 року боргові зобов`язання [PERSON] за договором №655705502 від 05 вересня 2021 року ще не існували, відтак і не могли бути відступлені права кредитора за цим договором. Оскільки на момент укладення договору факторингу 28 листопада 2018 року та додаткової угоди 31 грудня 2020 року ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником, то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за Кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №655705502 від 05 вересня 2021 року, тому в задоволенні цих позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід відмовити. Що стосується вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02425-12/2021 від 03 грудня 2021 року в розмірі 2960,00 грн., суд виходить з наступного. Дослідженими матеріалами спарви доводиться факт переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Проте, за умовами укладеного договру про надання фінансового кредиту та графіку платежів встанвоелно, обовязок боржника повернути впродовж 7днів отримані кошти та відсотки за користування кредитом, в загальному розмірі 1035 грн. Суд важає слушними заперечення відповідача [PERSON] про відсутність в матеріалах спарви розрахунку заборгованості по відсотками в розмірі 1900 грн, з якого періоду вони виникли та на підставі якої відсоткової ставки проведно нарахування. З витягом з Реєстру боржників по договру факторингу №31012023 від 31 січня 2023 року в якому зазначено розмір заборгованості за основною сумою боргу 1000,00 грн, заборгованість за відсотками - 1900, 00 грн., суд не може погодитися, оскільки відсутній розрахунок по нарахованим відсоткам. Розрахунок наданий ТОВ «ФК «ЄАПБ» не містить відомостей про період нарахування вдсотків та складові з чого він визначений. Суд вважає, що з огляду на умови укладеного договору, при порушенні позичальником умов договру щодо своєчасного повернення кредитних коштів, нараховуються відсотки 2,5 % на день (п.1.5 Договору). З огляду на порушення відповідачем строку повернення коредитних коштів, підлягає стягненню розмір кредитних коштів - 1000 грн - тіло кредиту та 175 грн. - відсотки за користування кредитом (1000/100х2,5х 7 днів). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів за договором № 02425-12/2021 від 03 грудня 2021 року, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 1175,00 грн. підлягає стягненню зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Посилання відповідача на положення статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як підстава для звільнення від сплати відсотків за користування кредитними коштами не можна визнати обгрунтованими. З довідки від 23 жовтня 2024 оку та копії посвідчення [NUMBER] виданого у квітні 2023 року не встановлено, що [PERSON] був військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, в період дії кредитного договру та відповідно нарахувння відсотків. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 81575 від 17 вересня 2024 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (а.с. 2). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 90,77 грн (3028х1175/39197), пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial