Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» звернулося до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , у якому просило: стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 04.04.2023-100001918 від 04.04.2023 року у загальному розмірі 15 583 грн. 97 коп; вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) 04.04.2023 року було укладено Кредитний договір (оферти) 04.04.2023-100001918, на виконання якого позивачем відповідачу було надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 56 днів, проте відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим, у неї утворилась заборгованість у розмірі 15583 грн. 97 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8\~000 грн. 00 коп., по процентам у розмірі 6383 грн. 97 коп., по комісії 1200 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 26.11.2024 року у справі №521/18160/24 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено дату судового засідання з урахуванням ухвали Малиновського районного суду міста Одеси про виправлення описки від 20.12.2024 року. Відзиву від відповідача у даній справі до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній письмовими матеріалами. В судове засідання, яке відкладалося, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Розглянувши клопотання позивача про розгляд справи без його участі, суд вважає наявними підстави для його задоволення та розгляду справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялися на адресу відповідача, а також розміщенням на офіційному сайті Судової влади України відповідного оголошення про розгляд справи, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення, оскільки заперечень з цього приводу позивачем заявлено не було. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Малиновського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі письмових матеріалів. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін, оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд вважає, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором потребує задоволення, з огляду на таке. Малиновським районним судом міста Одеси було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини. 04.04.2023 року між позивачем ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 04.04.2023-100001918, шляхом підписання відповідачем заявки та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 04.04.2023 року, відповіді підтвердження позичальника про прийняття пропозиції, які підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при її ідентифікації на сайті. Вказане підтверджується зокрема, наявними у матеріалах справи: пропозицією про укладення кредитного договору (оферти), заявкою від 04.04.2023 року, підтвердженням укладення кредитного договору від 04.04.2023 року, паспортом споживчого кредиту, додатком до анкети позичальника [PERSON] , які підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації на сайті. Як вбачається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), зокрема з п. 1.1. договору кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.12. пропозиції передбачено, що вид фінансових послуг, що надаються кредитодавцем позичальнику: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платежів засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-2579, як визначено у заявці на отримання кредиту від 04.04.2023 року. Також, п. 4.3. оферти передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. Пунктом 4.4. оферти визначено, що сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. З п. 6.1. пропозиції вбачається, що позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. З наявного у матеріалах справи паспорту кредиту вбачається, що сума кредиту становить 8000 грн., 00 коп.; строк на який надається кредит - 56 днів з дня його надання, період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту, спосіб та строк надання кредиту: шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника; процентна ставка, відсотків річних: 438 %, загальні витрати за кредитом 5111 грн. 32 коп., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача: 13111 грн. 32 коп. Також паспортом кредиту сторони погодили порядок повернення кредиту (п. 5), яким визначили кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення. У матеріалах справи також наявна квитанція про видачу коштів, №2270258442 та згідно якої 04.04.2023 року кредитором надано, а позичальником отримано кредитні кошти у розмірі 8000 грн. 00 коп. Відповідно до довідки - розрахунку, наданої позивачем про стан заборгованості за кредитним договором №04.04.2023-100001918, заборгованість відповідача [PERSON] становить 8000 грн. 00 коп. основного боргу, 6383 грн. 97 коп. проценти, 1200 грн. комісія. Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами кредитних правовідносин, зокрема, доказів щодо погашення кредитної заборгованості відповідачем, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім заборгованості за кредитним договором. Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених позивачем в позовній заяві, за якими суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, вимогами ст. 610, 612 ЦК України законодавцем встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір може бути укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, - в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Так, з матеріалів цивільної справи судом встановлено, що 04.04.2023 року між позивачем ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 04.04.2023-100001918, шляхом підписання відповідачем заявки та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 04.04.2023 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції, які підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації на сайті. При цьому, як встановлено судом у даному разі кредитний договір являє собою сукупність документів: пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку від 04.04.2023 року, відповідь щодо укладення кредитного договору від 04.04.2024 року, паспорт кредиту, які відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором (код С155), отриманим в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при її ідентифікації на сайті. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини у сфері надання споживчого кредиту в електронному вигляді. Відповідно до квитанції, сформованої через систему платежів LiqPay на підставі договору № 04.04.2023-100001918 від 04.04.2023 року по платежу № ID платежу 2270258442, 04.04.2023 року позикодавцем перераховано 8000 грн. 00 коп. на платіжну карту заявника (призначення видача за договором № 04.04.2023-100001918). Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитним договором №04.04.2023-100001918 від 04.04.2024 року. Водночас, як встановлено судом, відповідач ухилилася від виконання взятих на себе зобов`язань за договором, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у розмірі 15583 грн. 97 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту складає 8000 грн., по процентам - 6383 грн. 97 коп., комісії - 1 200 грн., що підтверджується довідкою - розрахунком, наданою позивачем за кредитним договором №04.04.2023-100001918. З огляду на вказане наявні підстави вважати, що відповідач умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконала, що виявилося у неповерненні фактично отриманих кредитних коштів, що стало наслідком звернення позивача до суду за захистом своїх прав та інтересів. Зворотного відповідачем суду не доведено. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в межах кредитного ліміту в добровільному порядку ТОВ «Споживчий центр» не повернуті, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, яка визначає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором потребують задоволення в повному обсязі. У відповідності до ст. 12, 80 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved