Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Адвокат Струс Н.Я. звернулася в інтересах позивачки [PERSON] до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] має намір оформити право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями в [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, котрий відносився до суспільної групи «робітничий двір». Таким чином, майно робітничого двору належало членам такого двору на праві спільної сумісної власності та складало - 1/2 для [PERSON] та 1/2 для [PERSON] . Зазначає, що [INFO] помер голова двору - [PERSON] , однак за життя останній склав заповіт, посвідчений [PERSON] , секретарем виконкому Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області від 19.05.2011 року, відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що належало останньому на день його смерті, і на що за законом мав би право, заповів [PERSON] . Стверджує, що після смерті [PERSON] , спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] являлася спадкоємцем до обов`язкової частки померлого [PERSON] , а тому успадкувала незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом і яка становить 1/4 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями в [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області. Факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявила про відмову від прийняття даної спадщини. З огляду на що, [PERSON] фактично стала власницею 3/4 частки у вищевказаному будинковолодінні. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Факт прийняття нею спадщини стверджується заявою останньої про прийняття спадщини за заповітом, а тому після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] як спадкоємиця за заповітом успадкувала 1/4 частки у даному будинковолодінні. [INFO] померла [PERSON] , однак за життя остання склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 29.12.2021 року згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що належало останній на день її смерті, і на що за законом мала би право, заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] спадщину прийняла та з метою оформлення своїх спадкових прав звернулася до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Яксманицьким Р.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка залишилася після смерті [PERSON] , в тому числі і житлового будинку за [ADDRESS] . Однак, позивачка отримала відповідь (роз`яснення) нотаріуса про необхідність звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або на його частку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. З огляду\~на наведене,\~та з\~врахуванням того,\~що позивачка\~є спадкоємцем\~за заповітом\~після смерті\~ [PERSON] ,\~та [PERSON] ,\~спадщину прийняла у встановленому законом порядку, спірний житловий будинок вважається таким, що прийнятий в експлуатацію, просить суд визнати за нею (позивачкою) право власності в цілому на спірний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 12.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у даній цивільній справі приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки [PERSON] подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розглянути справу без участі позивача та її представника. Представник відповідача Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій зазначив, що позов визнають та просить розглядати справу у їх відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте подав копії сторінок спадкової справи №308/2018 заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , копії сторінок спадкової справи №194/2023 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та просив розглядати справу у його відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено,що\~ [INFO] відкрилась\~спадщина внаслідок\~смерті [PERSON] .\~До складу\~даної спадщини\~входило,\~в тому\~числі право\~на 1/2\~частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, котрий відносився до суспільної групи «робітничий двір» та належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та їхні частки у вищезгаданому будинковолодінні становили по 1/2 для кожного члена такого двору. Згідно матеріалів\~справи відомо,\~що спадкодавець\~ [PERSON] \~за життя\~своїм майном\~розпорядився та склав заповіт, посвідчений Палій О.І., секретарем виконкому Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області від 19.05.2011 року, відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що належало останньому на день його смерті, і на що за законом мав би право, заповів [PERSON] . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №26. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , оскільки остання являється спадкоємцем до обов`язкової частки померлого [PERSON] , а тому спадкує незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом і яка становить 1/4 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Відповідно до копій сторінок спадкової справи №308/2018, заведеної після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , його дружина [PERSON] і [PERSON] звернулись в нотаріальну контору із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. Факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] та заявою [PERSON] про прийняття спадщини, згідно якої остання являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Після чого [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину такого спадкового майна. Таким чином,\~після смерті\~спадкодавця [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~ [PERSON] \~стала фактичним\~власником 3/4\~частки у\~спірному будинковолодінні\~за адресою:[ADDRESS] , а позивачка [PERSON] стала фактичним власником 1/4 частки у даному спірному будинковолодінні. [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу\~даної спадщини\~входило,\~в тому\~числі право\~на 1/2\~частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, котрий відносився до суспільної групи «робітничий двір» та належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а також право на 1/4 частки у вищезгаданому будинку, яку [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , котрий помер [INFO] . Згідно матеріалів\~справи,\~а саме\~копії заповіту,\~спадкодавиця [PERSON] \~за життя\~своїм майном\~розпорядилася та склала заповіт, який посвідчений виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 29.12.2021 року та згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що належало останній на день її смерті, і на що за законом мала би право, заповіла [PERSON] . Таким чином, після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] стала фактичним власником спірного будинковолодіння в цілому так як являється спадкоємцем за заповітом і спадщину прийнята, а також отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину такого спадкового майна. Інших спадкоємців спадкування за законом та які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Відповідно до\~копій сторінок\~спадкової справи\~№194/2023,\~заведеної після\~смерті [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] вбачається,\~що позивачка\~ [PERSON] \~з метою\~оформлення своїх\~спадкових прав\~звернулася до\~приватного нотаріуса\~Яворівського районного\~нотаріального округу\~Яксманицьким Р.С.\~з заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~яка залишилася\~після смерті\~ [PERSON] ,\~в тому\~числі і\~житлового будинку\~за [ADDRESS] .\~Однак,\~позивачка отримала\~відповідь (роз`яснення)\~нотаріуса про\~необхідність звернення\~до суду\~з позовною\~заявою про\~визнання права\~власності на\~житловий будинок\~або на\~його частку\~у зв`язку\~з відсутністю\~правовстановлюючих документів\~на вищевказаний\~будинок. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року. З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, право позивачки [PERSON] на таке будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим остання звернулися до суду із вказаним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть спадкодавиці [PERSON] ; копіями сторінок спадкової справи №308/2018, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; копіями сторінок спадкової справи №194/2023, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори); копією заповіту, який посвідчений виконавчим\~комітетом Мостиської\~міської ради\~Львівської області\~від 29.12.2021\~року;\~виписами з\~погосподарської книги\~№1\~Малнівської сільської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області за\~1986-1995\~року;довідкою, виданою старостою старостинського округу № 7 Мирославою Корпесьо; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; висновком про вартість майна, виданим [PERSON] ; копією паспорта позивачки; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до\~ст.1241\~ЦК України\~право на\~обов`язкову\~частку у\~спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право власності позивачки у спірному будинковолодінні не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Узагальнюючи, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] , та визнати за позивачкою право власності на спірне майно в цілому, а саме на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями в [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, котрий остання успадкувала в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved