Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» через адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , в якому представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 37939 від 30.06.2021 у розмірі 8775,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7275,00 грн. Також адвокат Пархомчук С. В. просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про споживчий кредит в частині дотримання порядку та строків розрахунків, а саме тим, що 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, згідно із яким ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило позивачу належне йому право вимоги, у тому числі, до відповідача. Автоматизованою системою розподілу справ між суддями справа розподілена судді Бойко\~А.\~О. Ухвалою судді від 10 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05\~лютого 2025 року о 09 год 00 хв. Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві та у заяві від 05.02.2025 просив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 11, 81-82). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. 05.02.2025 до початку судового засідання через «Електронний суд» від позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн, та на обґрунтування поданої заяви додав перелік документів (а. с. 64-80). Заява позивача прийнята судом до розгляду та спір вирішується з її урахуванням. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації, відповідно до інформації Виконкому Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, за адресою: вул. Капшука, 38, с. Івашківка Чернігівського району Чернігівської області (а. с. 58), проте судова кореспонденція повернулася до суду неврученою адресату з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Про поважні причини неявки суд не повідомлений. Відзиву на позов від відповідача не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив наступне. 30.06.2021 між відповідачем [PERSON] (клієнтом за умовами договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» (товариством за умовами договору) укладений кредитний договір № 37939 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання клієнтом (відповідачем) одноразового ідентифікатора AV2174 (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» зобов`язалось надати відповідачу фінансовий кредит в розмірі 1500 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. цього договору кредит надається строком на 14 днів, тобто до 13.07.2021. Строк дії договору 14 днів, але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Пунктом 1.6. договору визначено, що датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти в розмірі 1500,00 грн на картковий рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим станом на 25.06.2024 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 8775,00 грн, з яких: 1500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту та 7275,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Суд, дослідивши умови та зміст договору про надання фінансового кредиту № 37939 від 30.06.2021, дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачем у цій справі та ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм § 2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено § 2 глави 71 ЦК України, або не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» підтверджує, що клієнт [PERSON] , з яким укладений договір № 37939 від 30.06.2021 ідентифікований Товариством (а. с. 17). ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та 30.06.2021 перерахувало відповідачу за реквізитами платіжної картки №\~ [NUMBER] суму 1500,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» за № 4115/05 від 21.05.2024 (а. с. 45). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 25.06.2024 становить 8775,00 грн, яка складається з: 1500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту та 7275,00 грн прострочена заборгованість за відсотками. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» на підставі договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року передало своє право вимоги до [PERSON] Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» позивачу у справі (а. с. 29-36). Позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 37939 від 30.06.2021 (а. с. 14), однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, про що свідчить виписка з особового рахунку за кредитним договором (а. с. 15). Отже, позивач як правонаступник має право вимоги до відповідача щодо стягнення нарахованої заборгованості. Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Факт прострочення сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором № 37939 від 30.06.2021 не спростовано, доказів оплати відповідачем заборгованості суду не надані. Згідно із вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України). Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Доказів розірвання або визнання недійсними кредитного договору № 37939 від 30.06.2021 (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідача перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року (на підставі якого від ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним договором) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи. Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. У свою чергу, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості суду не надано. Враховуючи, що відповідачем порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за кредитним договором № 37939 від 30.06.2021, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 8775,00 грн, яка складається з: 1500,00 грн заборгованості за сумою кредиту та 7275,00 грн простроченої заборгованості за відсотками. З огляду на наведене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем. Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача надав заяву в якій просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правову допомогу (а. с. 64-80). Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст.\~141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року (а. с. 18-21), укладений між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», надалі клієнт та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, надалі адвокат, Акт про отримання правової допомоги від 03 лютого 2025 року (а. с. 71), рахунок №\~03.02.2025-7 від 03.02.2025 (а. с. 80) та платіжну інструкцію №\~3\~4760 від 03.02.2025 (а. с. 79). Як вбачається з Акту про отримання правової допомоги від 03.02.2025 (а. с. 71), адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 37939 від 30.06.2021, згідно наведеного розрахунком обсягу та вартості послуг з правової допомоги адвокатом, а саме: 1. Зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору № 37939 від 30.06.2021, кількість годин 1 година, вартість однієї години 2000,00 гривень (п. 3.1 договору про надання правової допомоги), загальна сума 2000,00 гривень; 2.\~Складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики, кількість годин 2,5 годин, вартість однієї години 2000,00 гривень, загальна сума 5000,00 гривень; 3. Інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи, кількість годин 1,5 годин, вартість однієї години 2000,00 гривень, загальна сума 3000,00 гривень; 5. Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштою кореспонденції, загальна сума 500,00 гривень. Всього 10500,00\~гривень. Згідно рахунку № 03.02.2025-7 від 03.02.2025, складеного адвокатом Пархомчуком С. В., вартість правничої допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 становить 10500,00 гривень (а. с. 80). Відповідно до платіжної інструкції №\~3\~4760 від 03.02.2025, виданої АТ КБ «ПриватБанк», платник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», отримувач Пархомчук Сергій Валерійович, призначення платежу: оплата за правничу допомогу згідно 03.02.2025-7 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, сума 10500,00 гривень (а. с. 79). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Беручи до уваги порядок подачі доказів, невелику складність судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи, ціни позову, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, проте заявлені витрати в розмірі 10500,00 грн є явно неспівмірними, і є доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн, зменшивши заявлену суму до стягнення. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved