Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача - адвокат Мерцалов М.Ю. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1332. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем зареєстрований шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки з відповідачем фактично розірвані, мають зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, з приводу чого відбуваються постійні сварки. Проживати однією сім`єю не видається можливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Крім того, за спільним рішенням з відповідачем вони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільний побут. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 29 січня 2025 року суддя відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав. З огляду на зазначене, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 29 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 1332. Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини - [PERSON] (а.с. 9). Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Outcome: approved