Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 25.11.2024р. надійшла позовна заява Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення з [PERSON] переплаченої у період з 01.04.2023 року по 31.10.2023 року пенсії у загальному розмірі 5\~202,54 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що\~на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває [PERSON] , [INFO] та з 30.01.2021р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту Закон №1058) у розмірі 2760,00 грн.. 10.02.2023р. Відповідач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 10.02.2023р. про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію згідно Закону України від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ «Про державну службу». Після перевірки наданих Відповідачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення №55350007962 від 16.02.2023 р. про відмову у перерахунку пенсії, оскільки чинним законодавством визначено, що пенсія за віком (в тому числі державним службовцям) призначається виключно на умовах та в порядку Закону № 1058. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2023р. у справі №420/5004/23 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.02.2023р. №155350007962. Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до стажу державної служби [PERSON] період проходження ним військової служби з 07.05.1980р. по 28.04.1982р.. Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити з 10.02.2023р. [PERSON] пенсію державного службовця згідно ст. 37 Закону № 3723. На виконання рішення суду розпорядженням від 03.10.2023р. № 155350007962 Відповідачу з 10.02.2023р. призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 6205,60 грн. Під час перевірки пенсійної справи в порядку контролю, Головним управлінням було виявлено що Відповідачу в жовтні місяці безпідставно проведено масовий перерахунок пенсії з 01.04.2023р. згідно ч.4 ст. 42 Закону № 1058 (зміна стажу), оскільки Законом № 889 не передбачено проведення перерахунків згідно ч.4 ст. 42 Закону № 1058. З урахуванням вищевикладених фактів, за період з 01.04.2023 по 31.10.2023 виникла переплата пенсії в сумі 5202,54 грн., у зв`язку з чим винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 21.11.2023р. № 3762. Відповідачу надіслано лист за вих. №1500-0504-8/166028 від 23.11.2023р. з пропозицією повернути зайво отримані кошти на рахунок Головного управління. Станом на теперішній час переплату Відповідачем не повернуто. Узагальнюючи вищевказане, Відповідач отримав пенсійну виплату в сумі 5202,54 грн. без достатньої на те правової підстави. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. (а.с. 53-54) Від представника відповідача адвоката Кваша М.В. 16.12.2024р. надійшов відзив, в якому заперечується проти задоволення позову посилаючись на те, що переплата пенсії в сумі 5202,54 грн. сталася не з вини відповідача, оскільки доказів, які б свідчили про надання Відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку Відповідача при отриманні пенсії, Позивачем надано не було. 26.12.2024 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває [PERSON] , [INFO] та з 30.01.2021р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту Закон №1058) у розмірі 2760,00 грн.. (а.с. 17-19) 10.02.2023 року [PERSON] звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою № 858 від 10.02.2023р. про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію згідно Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу». (а.с. 15-16) З матеріалів справи вбачається, що після перевірки наданих Відповідачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення №55350007962 від 16.02.2023 р. про відмову у перерахунку пенсії, оскільки чинним законодавством визначено, що пенсія за віком (в тому числі державним службовцям) призначається виключно на умовах та в порядку Закону № 1058. (а.с.11) Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2023р. у справі №420/5004/23 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.02.2023р. №155350007962. Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до стажу державної служби [PERSON] період проходження ним військової служби з 07.05.1980р. по 28.04.1982р.. Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити з 10.02.2023р. [PERSON] пенсію державного службовця згідно ст. 37 Закону № 3723. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. (а.с. 36-42) Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2023р. по справі № 420/5004/23 набрало законної сили 04.09.2023р.. На виконання рішення суду розпорядженням від 03.10.2023р. № 155350007962 Відповідачу з 10.02.2023р. призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 6205,60 грн. (а.с.44-47) Під час перевірки пенсійної справи в порядку контролю, Головним управлінням було виявлено що Відповідачу в жовтні місяці безпідставно проведено масовий перерахунок пенсії з 01.04.2023р. згідно ч.4 ст. 42 Закону № 1058 (зміна стажу), оскільки Законом № 889 не передбачено проведення перерахунків гідно ч.4 ст. 42 Закону № 1058. З урахуванням вищевикладених фактів, за період з 01.04.2023р. по 31.10.2023р. виникла переплата пенсії в сумі 5202,54 грн., у зв`язку з чим винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 21.11.2023р. № 3762. (а.с. 35) Відповідачу надіслано лист за вих. №1500-0504-8/166028 від 23.11.2023р. з пропозицією повернути зайво отримані кошти на рахунок Головного управління. Станом на теперішній час переплату Відповідачем не повернуто. (а.с. 22) Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Положеннями статей 1212,1215\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави\~це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим у\~статті 1215 ЦК України\~передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Згідно з частиною першою статті 50\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15. Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду Верховного суду по справі №712/9879/17 від 26.10.2021р. діючим законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника. При цьому відповідальність може бути покладена на громадянина виключно в наслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 у справі №639/9467/16-а. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Відповідачем не вчинялись недобросовісні дії чи зловживання, які спричинили утворення переплати. Навпаки, Позивачем надані докази, що переплата утворилась внаслідок дій самого Позивача, що підтверджується матеріалами перевірки пенсійної справи в порядку контролю, які додані до позовної заяви. Тобто, виходячи з викладених норм, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав. При цьому позивачем у позовній заяві не зазначено, саме в чому полягає та які неправомірні дії відповідача призвели до нарахування та безпідставного підвищення пенсії. В українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Однак в постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.12.1999\~№ 13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» роз`яснено, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки, пов`язаної з арифметичним обчисленням. В даному випадку надмірна виплата відбулась за відсутності рахункової помилки, тому, передбачені законом підстави для повернення безпідставно отриманих відповідачем коштів відсутні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплаченої суми невірно нарахованої пенсії не допускається. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та наявні у справі докази та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідача зазначеної у позові грошової суми, а тому позов ГУ ПФУ в Одеській області є таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed