Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАзПБ») звернулося в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №229270000 (а.с.1 3). В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАзПБ» зазначило, що 16 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №229270000. 22 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №\~28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору прави вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженнях клієнта за плату на умовах, визначених договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №\~28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №151 від 14 вересня 2021 року до договору факторингу №\~28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~229270000. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» укладено договір факторингу №\~20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАзПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАзПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу №\~20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18\~017 гривень, з яких: 8\~000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 10\~017 гривень\~ сума заборгованості за відсотками. Крім того, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАзПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАзПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Посилаються на те, що з моменту отримання права вимоги до [PERSON] , а саме 21 жовтня 2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив не скористався, передбачений статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі за позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.36, 37). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2025 року визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.56). Позивач ТОВ «ФК «ЄАзПБ» в судове засідання не з`явилося, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялося належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (а.с.38, 42, 46, 47, 51, 52), однак, в позовній заяві просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №\~0600295856456, №\~0610203391741, №\~0610212041087, №\~0610217251039, №\~0610221805421, а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с.40, 44, 48, 53, 54, 58). Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до статті 128 ЦПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (частина перша); судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (частина п`ята); у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (пункт 2 частини сьомої); днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункти 1 4 частини восьмої). Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа №760/25978/13-ц). Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як було заначено, представник позивача скористався вимогами зазначеної норми. Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа №361/8331/18). Відтак, суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, що 16 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] в електронному вигляді укладено кредитний договір №\~229270000, який підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV34C2G» (а.с. 4 7). У пунктах 1.1. 1.4. договору №229270000 сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 3 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 7 днів. Сторони погодили, що строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 відсотків річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до пункту 1.6. вказаного договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всім продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору на умовах п. 1.7. договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.7.1. договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також, позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час. У п. 1.7. договору зазначено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак, при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Пунктом 3.6. договору передбачено, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії договору. Згідно з п. 2.2.2.1. договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором. Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору, невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця www.moneyveo.ua. Також, позивачем долучено додаток №\~1 до договору №229270000 від 16 квітня 2021 року графік платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії договору, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.7 зворотна сторона). Відповідно до платіжного доручення №bb2c4db8-e95d-4fe5-ae5b-c37f4bb7b411 від 16 квітня 2021 року [PERSON] було перераховано на його платіжну картку № [NUMBER] 3\~000 гривень (а.с.10). 20 квітня 2021 року додатковою угодою до договору №229270000 від 16 квітня 2021 року, сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 4\~000 гривень (а.с.8). Позивачем долучено додаток №1 до додаткової угоди від 20 квітня 2021 року до договору №229270000 від 16 квітня 2021 року графік платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії договору (а.с. 8). Згідно платіжного доручення №eff624ce-c2bd-4abd-9938-cf58b5458077 від 20 квітня 2021 року [PERSON] було перераховано на його платіжну картку № [NUMBER] 4\~000 гривень (а.с.10). 23 квітня 2021 року додатковою угодою до договору №229270000 від 16 квітня 2021 року, сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 1\~000 гривень (а.с.9). Долучивши додаток №1 до додаткової угоди від 23 квітня 2021 року до договору №229270000 від 16 квітня 2021 року графік платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії договору (а.с.9). Як вказано у платіжному дорученні №07e29d96-b490-4330-8e00-be31f19fa153 від 23 квітня 2021 року [PERSON] було перераховано на його платіжну картку № [NUMBER] 1\~000 гривень (а.с.10 зворотна сторона). Матеріали справи містять Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №229270000 від 16 квітня 2021 року, який містить зазначення прізвища [PERSON] та дату 16 квітня 2021 року (а.с.4). Ці документи підтверджують факт отримання відповідачем кредиту у розмірі 8\~000 гривень. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №\~26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.11 13). Відповідно до пункту 2.1. умов цього договору Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» укладено Договір факторингу №\~20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАзПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАзПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.14,15). Відповідно до п.2.1. умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених дим договором. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №\~1 до договору факторингу №\~20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 017 гривень, з яких: 8 000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 017 гривень сума заборгованості за відсотками (а.с.16). У розрахунку заборгованості за кредитним договором №\~229270000 від 16 квітня 2021 року, який складено ТОВ «ФК «ЄАзПБ», вбачається, що за період з 21 жовтня 2022 року по 31 серпня 2024 року у відповідача наявна заборгованість 18 017 гривень, з яких 8\~000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 017 гривень сума заборгованості за відсотками (а.с.17). Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення, а відтак порушене право кредитора підлягає захисту. 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України; далі ЦК України). Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України). Згідно статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» посилається на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «ФК «ЄАзПБ», на підставі договорів факторингу, які були укладені у 2018 році, 2020 та 2022 роках. Сам кредитний договір №\~229270000 від 16 квітня 2021 року укладений після укладення договорів факторингу від 28.11.2018 та 31.12.2020. За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року (справа №914/868/17), від 18 жовтня 2018 (справа №910/11965/16). У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року (справа №\~753/20537/18), від 21 липня 2021 року (справа №\~334/6972/17), від 27 вересня 2021 року (справа №\~5026/886/2012). Відповідно до матеріалів справи 22 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору прави вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженнях клієнта за плату на умовах, визначених договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Умовами п. 1.3. додаткової угоди №\~26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно із пунктом 2.1. додаткової угоди №\~26 до договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до реєстру боржників №\~151 від 14 вересня 2021 року до договору факторингу №\~28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~229270000. Проте позивачем не надано реєстру боржників № 151 від 14 вересня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», за яким перейшло право грошової вимоги, зокрема у частині боргу [PERSON] , від ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Крім того, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» не долучено до додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за цим договором. Ухвалою суду від 03 січня 2025 року було визнано обов`язковою явку сторін в судове засідання, утім позивач не виконав вимоги ухвали. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що ТОВ «ФК «ЄАзПБ» не довів виникнення права вимоги у правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем щодо переходу до ТОВ «ФК «ЄАзПБ» такого права відповідно до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ». ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Враховуючи вищенаведене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАзПБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №\~229270000 від 16 квітня 2021 року в розмірі 18\~017 гривень, необхідно відмовити в повному обсязі з підстави відсутності у позивача права вимоги до відповідача. Відповідно до\~частини першої,\~пункту 2\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи той факт, що у задоволені позову відмовлено, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 028 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №\~81398 від 17 вересня 2024 року (а.с. 32), таким чином, судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на позивача в межах ними понесених.

Outcome: dismissed