Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» (далі ПрАТ «СК «УСГ») звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача 18\~782,08 грн., виплаченого страхового відшкодування, В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] , та [PERSON] , внаслідок якої транспортний засіб «ФОРД», що належить ТОВ «Віннер Лізинг» отримав механічні пошкодження. Винним у вчинені правопорушення, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів є [PERSON] , який на час зіткнення не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи те, що настав страховий випадок, власник пошкодженого транспортного засобу ТОВ «Віннер Лізинг» звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» з якою уклав договір добровільного страхування із заявою про виплату страхового відшкодування. Страховик виплатив страхове відшкодування в зазначеному вище розмірі, однак відповідач відмовляється відшкодувати витрати, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 70, 71). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с. 69), про причини неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надходили. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 29.01.2021 року між ПрАТ «СК «УСГ» та ТОВ «Віннер Лізинг» було укладено Додаток до Генерального Договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0199-00219 (далі - Договір страхування), предметом страхування якого транспортний засіб «Форд Куга» д.н.з. [NUMBER] 04.09.2021р., [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд Куга», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Форд Куга», р/н з вини Відповідача. Постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/18245/21 від 19.10.2021 року встановлено, що саме неправомірні дії [PERSON] , привели до зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Під час розслідування страхового випадку було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , не була застрахована згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до страхового акту №ПСКА-12048 від 07.09.2021р., позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 18\~782,08 грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором, ПрАТ «СК «УСГ» виплатило суму страхового відшкодування у зазначеному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №23936 від 10.09.2021р. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993\~ЦК України і статті 27\~Закону України\~«Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515\~ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.261, ст.262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що до ПрАТ «СК «УСГ» перейшло право на стягнення з [PERSON] , суми виплаченого страхового відшкодування. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі ст. ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved