Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 459372-КС-001 про надання кредиту від 02 лютого 2023 року, що становить 170957,81 грн, як складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 34994,69 грн; суми прострочених платежів по процентах 133505,67 грн; суми прострочених платежів за комісією 2457,45 грн, покликаючись на невиконання узятих на себе зобов`язань. \~ \~ \~ \~За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В. \~ \~ \~ \~Суддя ухвалою від 29 листопада 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечень проти такого порядку розгляду справи не поступило. \~ \~ \~ \~Відповідач відзив на позов не подав, натомість через систему «Електронний суд» подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що справу не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, адже відповідач як кредитор не скористався своїм правом на пред`явлення вимог до боржника до затвердження плану реструктуризації боргів боржника у межах справи про його неплатоспроможність Господарським судом Львівської області. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст.12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. За сформованою позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. \~ \~ \~ \~Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 10 березня 2021 року у справі №199/1917/19 зазначив, що у ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право,\~обов`язковість договору. Тобто з моменту укладення договору та виникнення зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. У\~ст.ст.1048, 1054, 1056-1 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як регламентовано ст.ст.12, 13, 14 Закону «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України "Про електронну комерцію"). У договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк,\~на який\~надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); порядок повернення\~кредиту та\~сплати процентів\~за користування\~споживчим кредитом,\~власних комісій\~та інших\~платежів (за\~наявності);\~інформація про\~наслідки прострочення\~виконання зобов`язань\~зі сплати\~платежів,\~у тому\~числі розмір\~неустойки,\~процентної ставки,\~інших платежів,\~які застосовуються\~чи стягуються\~при невиконанні\~зобов`язання за\~договором про\~споживчий кредит;\~ порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України) означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. \~ \~ \~ \~02\~лютого 2023\~року між\~позивачем (кредитодавцем)\~та відповідачем\~(позичальником)\~укладено договір\~№ 459372-КС-001 про надання кредиту у відповідності до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора UA-7896. Надалі укладено додаткові угоди: 15 березня 2023 року за № 1 (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальником UA-4590); 11 травня 2023 року за № 2 (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальником UA-4809); 18 липня 2023 року за № 3 (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальником UA-0734); 19 вересня 2023 року за № 4 (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальником UA-7779); 15 листопада 2023 року за № 5 (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальником UA-5660). Договір та додаткові угоди підписано кваліфікованим електронним підписом кредитодавця. Наведені обставини підтверджуються відомостями з інформаційно-телекомунікаційної системи товариства. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. \~ \~ \~ \~За обумовленими та погодженими на власний розсуд сторонами умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 40\~000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів товариства. Кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці [NUMBER] . Сторонами з урахуванням додаткових угод визначено, що заборгованість позичальника перед кредитодавцем за договором станом на 15 листопада 2023 року становить 70524,83 грн, що включає: суму кредиту 34994,69 грн; проценти за користування кредитом 33072,69 грн; комісії за надання кредиту 2457,45 грн; з 15 листопада 2023 року по 10 січня 2024 року (включно) - пільгова процентна ставка за кредитом 0,8696782 % у день; з 11 січня 2024 року фіксована процентна ставка за кредитом 1,15957097 % у день; термін дії договору та дата повернення кредиту 24 липня 2024 року. Судом установлено, що позивачем умови укладеного договору виконано та здійснено 02 лютого 2023 року переказ через платіжну систему Fondy (номери операцій 2538c0af-a324-11ed-b82a-000c29d57ed2_1 та 2538c0af-a324-11ed-b82a-000c29d57ed2_2) у розмірі 25\~000,00 грн та 15\~000,00 грн кредиту відповідно на зазначену у договорі карту відповідача 5355-1700-8682-6600, що підтверджується довідками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛАЄНС». Покликаючись на невиконання відповідачем умов договору кредиту, позивач долучає розрахунок заборгованості у розмірі 170957,81 грн, як складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 34994,69 грн; суми прострочених платежів по процентах 133505,67 грн (розраховані у межах суми кредитування); суми прострочених платежів за комісією 2457,45 грн. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачем наведений розрахунок не заперечено, доказів неправильності не надано та власного контррозрахунку не проведено. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Беручи до уваги встановлені обставини, клопотання позивача про витребування у АТ «КРЕДОБАНК» інформації, що містить банківську таємницю, слід відхилити за недоцільністю, адже надані докази надають можливість встановити дійсні фактичні обставини справи, адже відповідач, будучи достеменно обізнаний із заявленими позовними вимогами, ні факт отримання кредитних коштів, ні розмір заборгованості за кредитом жодним чином не оспорив. Розглядаючи заяву відповідача про закриття провадження у справі, суд виходить із положень ст.ст.1, 7, 20, 45, 90, 113 ГПК України\~господарські суди розглядають, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до\~Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених\~Податковим кодексом України. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою. Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу\~України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки"\~діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство. Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом. Господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог (п.8 ч.1ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства). Відповідно до ч.4 ст.90\~Кодексу України\~з процедур\~банкрутства у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30 січня 2024 року заяву відповідача про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність прийнято до розгляду, а ухвалою суду від 14 березня 2024 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що підставою позову у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 лютого 2023 року. Зобов`язання по поверненню кредиту за вказаним договором у відповідача перед фінансовою компанією виникло 24 липня 2024 року, про що свідчить додаткова угода № 5 до договору кредиту, адже датою повернення кредиту та термін дії договору сторонами визначено 24 липня 2024 року. Таким чином зобов`язання у даній справі виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство\~ - 14 березня 2024 року. З огляду на те, що зобов`язання за договором кредиту виникли після відкриття провадження щодо банкрутства, у зв`язку із чим правові підстави для розгляду справи у порядку господарського судочинства, як просить відповідач, відсутні. З урахуванням узятих на себе відповідачем зобов`язань за договором про надання кредиту, які ним не виконувалися належним чином, обов`язковості договору для сторін та презумпції правочину, відсутності доказів повернення боргу, доводи позивача щодо стягнення заявленої суми боргу з відповідача з наданням переконливих письмових доказів, достовірність яких не оспорюється, є підставними та позов підлягає до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Відповідач, будучи достовірно обізнаним про розгляд справи та наявність спору, знехтував своїми процесуальними правами та не подав відзиву, не висловивши позицію щодо заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, жодних доводів у спростування позову не навів та доказів, які б досліджувалися судом, не надав. За відсутності відзиву відповідача суд вирішив справу за наявними матеріалами (ч.8\~ст.178 ЦПК України). У матеріалах справи відсутні відомості і докази, які б доводили протилежне та беззастережно спростовували зазначений висновок суду, що узгоджується з такими засадами цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України,\~ст.2 ЦПК України). При розподілі судових витрат у порядкуст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved