Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13.06.2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження, відмовлено. Повний текст складений 24 червня 2024 року. 19.06.2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] - адвокат Баховський Михайло Михайлович направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати на правову (професійну) допомогу адвоката у розмірі 40 000,00 грн. Обґрунтовуючи заяву тим, що судом не вирішено заяву про стягнення судових витрат представника відповідача [PERSON] від 06.01.2023 року. 20.06.2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] - адвокат Тивоненко Данил Русланович направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати на правову (професійну) допомогу адвоката у розмірі 95 000,00 грн. На підставі протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.06.2024 та 21.06.2024 року заяви передано на розгляд судді Коваленко І.В. 26.06.2024 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - Скребця О.С. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги [PERSON] - поданої представником Тивоненком Д.Р. Вважають, що розмір правничої допомоги (послуг), наведений в заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 60 000,00 грн., є завищеним, необґрунтованим та має неспівмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У заяві про винесення додаткового рішення та у наданому акті виконаних робіт адвокатом взагалі не зазначено кількість та дати судових засідань в яких представник Відповідача - Зюміна Сергія Андрійовича приймав участь, а саме посилання в акті надання послуг №з/п 5 на те, що представництво в суді в одному засіданні становить 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок є необґрунтованим та свідчить про завищені ціни на такі послуги у порівнянні з ринковими цінами, а тому не відповідає критерію розумності їхнього розміру. Адвокатом вказано, що на складання відзиву ним витрачено 15 годин часу, в той час як сам відзив викладено на 9-ти сторінках, з яких 2 сторінки це реквізити учасників справи, вказане свідчить про не співмірність часу, який необхідно витратити адвокату на написання тексту відзиву, оскільки, вивчення судової практики та ознайомлення з матеріалами справи є окремими пунктами акту надання послуг, на які згідно акту адвокат витратив ще 20 годин часу, що теж не відповідає критерію розумності та співмірності, з огляду на те, що справа є нескладною, що підтверджується зокрема наявністю достатньої кількості усталеної судової практики з аналогічних питань. Також представник позивача зазначає, що ні до закінчення судових дебатів, ні протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду першої інстанції відповідач [PERSON] доказів понесення відповідних судових витрат не надав, а подав ці докази (угода про надання професійної правничої допомоги та акт) лише з заявою про ухвалення додаткового рішення, згідно яких розмір витрат відповідача на правову допомогу в суді першої інстанції становив 60 000,00 грн. При цьому, заява про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. Враховуючи, що відповідачем та його представником не надано до суду обґрунтувань поважності причин не подання доказів суду до закінчення судових дебатів та протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також з огляду на те, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, вважає, що заява про відшкодування витрат є необґрунтованою та такою, в задоволенні якої необхідно відмовити в повному обсязі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року об`єднано в одне провадження заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Баховського Михайла Михайловича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження № 755/16963/21 (№ провадження 2-др/755/103/24) та заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження № 755/16963/21 (№ провадження 2-др/755/106/24). Об`єднаній справі присвоєно № 755/16963/21 (№ провадження 2-др/755/103/24). 07.08.2024 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - Скребця О.С. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги [PERSON] - поданої представником Баховським М.М. Вважає, що розмір правничої допомоги (послуг), наведений в заяві від 06.01.2023 року про розрахунок судових витрат, який заявлено до стягнення на професійну правничу допомогу у сумі 40 000,00 грн., є завищеним та необґрунтованим. На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано лише копію договору від 28.12.2022 року про надання правничої допомоги та копію меморіального ордеру про сплату коштів за договором. Проте, представником відповідача - [PERSON] до заяви про розрахунок судових витрат не долучено та не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься у договорі № 1 про надання правової допомоги від 28.12.2022 року, у розділі «Гонорар правозахисника та порядок розрахунків», зокрема фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком - детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що відповідачем-1 та його представником не надано до суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, вважає, що заява про відшкодування витрат є необґрунтованою та такою, в задоволенні якої необхідно відмовити в повному обсязі. 02 жовтня 2024 року ухвалою Київського апеляційного суду прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» від позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року визнано нечинним. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження, закрито. 08 січня 2025 року матеріали цивільної справи №755/16963/21 повернулись до Дніпровського районного суду міста Києва. У судовому засіданні, яке відбулось 06.02.2025, представник позивача - адвокат Лисяк С.В. заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення просила залишити без розгляду, оскільки відповідно до ч.2 ст.270 ЦПК України відповідач пропустив строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Баховського Михайла Михайловича про ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Баховський М.М. та представник відповідача [PERSON] - адвокат Тивоненко Д.Р. до судового засідання не з`явились, через систему «Електронний суд» подали заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їхньої відсутності. Інші учасники процесу до судового засідання не з`явились. Суд, заслухавши представника позивача (в режимі відеоконференції), дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив таке. Відповідно до приписів статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина друга статті 270 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. З огляду на те, що питання розподілу судових витрат, понесених відповідачами суд не вирішував, є правові підстави для ухвалення додаткового рішення. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). За приписами ч. 1, ч. 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України відзив повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Частиною 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) При цьому, за ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. З огляду на зазначене, положеннями Цивільного процесуального кодексу України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим про що, зокрема, зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України». Відповідно до правової позиції ВС/КАС, викладеної у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Баховського М.М. про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн, суд приходить до наступного висновку. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн представник відповідача додав наступні письмові докази: - копія ордеру серії АІ № 1327018 виданий 28.12.2022 року на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Баховським Михайлом Михайловичем; - копія договору № 1 про надання правової допомоги від 28.12.2024 укладеного між Баховським М.М. та [PERSON] (т.2 а.с.93-94); - копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 486 Баховського Михайла Михайловича, виданого 12.05.2009 року (т. 2 а.с.92, зворот.); - меморіальний ордер №@2PL227228 на оплату 40 000 грн за правову допомогу згідно договору № 1 від 28.12.2022, платник [PERSON] (т.2 а.с.92). Відповідно до договору № 1 від 28.12.2022, укладеного з Баховським М.М., діючим на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 12.05.2009 № 486 виданого Житомирською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та [PERSON], предметом договору є надання необхідної правової допомоги клієнту в цивільній справі за позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження (справа № 755/16963/21). До обов`язків сторін належить, зокрема: правозахисник надає необхідну професійну допомогу, відповідно до вимог чинного законодавства України; клієнт зобов`язаний здійснити виплату гонорара правозахиснику відповідно до умов договору. Гонорар правозахисника за цим договором складає: за правову допомогу в суді першої інстанції 40 000 грн. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон) договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону). У разі встановлення у договорі фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21). Водночас, слід звернути увагу, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання норм частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заперечуючи проти стягнення витрат на правничу допомогу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» серед іншого посилалося на те, що розмір правничої допомоги (послуг), наведений в заяві від 06.01.2023 року про розрахунок судових витрат, який заявлено до стягнення на професійну правничу допомогу у сумі 40 000 грн є завищеним та необґрунтованим. Суд приймає до уваги клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, та враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь [PERSON] з 40 000,00 грн до 30 000,00 грн. Відтак, суд доходить висновку щодо наявності підстав для їх стягнення, у зв`язку з чим частково задовольняє заяву [PERSON] , подану представником - адвокатом Баховським М.М. про стягнення судових витрат на правничу допомогу. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Тивоненка Д.Р. про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 95 000,00 грн, суд приходить до наступного висновку. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача - Тивоненко Д.Р. до заяви про ухвалення додаткового рішення додав наступні письмові докази: - копія ордеру серії АР № 1142449 виданий 28.09.2023 року на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Тивоненком Данилом Руслановичем; - копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №ЗП001616, видане радою адвокатів Запорізької області 29.03.2018; - договір № 28/09 від 28.09.2023 про надання професійної правничої допомоги укладеного між Адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» та [PERSON] ; - перелік та вартість послуг за договором від 02.10.2023 року; - акт №1 надання послуг до Договору №28/09 від 28.09.2023 року про надання професійної правничої допомоги; Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Так, з матеріалів справи вбачається, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача не надавались, ані до закінчення судових дебатів у справі, ані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду сторона відповідача не подала відповідних доказів на підтвердження понесених нею судових витрат. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК (додаткове рішення суду). Відповідно до ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, а оскільки заяву про ухвалення додаткового рішення подано стороною відповідача лише 20.06.2024 року, тоді як рішення ухвалено 13.06.2024 р., тобто сторона відповідача подала докази з пропуском строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Порядок вирішення питання про поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано ст.127 ЦПК України, відповідно до ч.ч.1, 2, 3 якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. З огляду на викладене, у зв`язку з неподанням доказів протягом встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку, суд приходить висновку про залишення без розгляду заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Тивоненка Д.Р. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження.

Outcome: partial