Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

22 жовтня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1369-2496 від 23.03.2024 року в розмірі 56 934,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 березня 2024 року між сторонами, за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1369-2496. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець (позивач) взяв на себе зобов`язання надати позичальнику (відповідачу) кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18 000,00 грн; строк кредитування - 300 днів (до 16.01.2025 року); базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка - 1,20% в день; стандартна % ставка - 1,50% в день. Як зазначає позивач, він, як кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та надав позичальнику кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти, натомість взяті на себе зобов`язання в частині повернення грошових коштів не виконує, в строки, визначені кредитним договором, грошові кошти не повертає. Станом на 08.08.2024 року відповідач має заборгованість в розмірі 56 934,00 грн, з яких: 18 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 36 234,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 2 700,00 грн - прострочена заборгованість за комісією. А тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом. 24.12.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому він зазначив, що частково визнає вимоги позивача, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18 000,00 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 3 780,00 грн, а в іншій частині позовних вимог просив відмовити, оскільки положення договору про встановлення комісії за видачу кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», а також позивачем не визначено жодного пункту кредитного договору, який порушено відповідачем та без достатньої правової підстави визначений розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просила задовольнити позов частково, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 3 780,00 грн, а в іншій частині позовних вимог просила відмовити. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи за відсутності представника позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши процесуальні заяви сторін, вислухавши представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2024 року між сторонами, за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1369-2496, який разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Крім того, даний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в сумі 18 000,00 грн на особисті потреби, строк кредитування - 14 календарних днів (базовий період). Повернення кредиту відбувається шляхом сплати кредиту повністю у останній календарний день заявленого строку. Відсоткова ставка стандартна - 1.50% за кожен день користування кредитом, знижена ставка - 1.20% в день. Комісія за видачу кредиту становить 15.00% від суми виданого кредиту. Сторонами погоджено вартість кредиту - 92 952,79 грн, що включає тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та комісію. Реальна процентна ставка на дату укладення договору - 27 138,17%. Крім того, сторони зазначили в п. 4.8 Договору, що строк кредитування становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту. Дата повернення кредиту 16.01.2025 року. Видача кредитних коштів в сумі 18 000,00 грн. [PERSON] відповідно до кредитного договору №1369-2496 від 23.03.2024 року підтверджена витягом з системи LiqPay та довідкою про перерахування суми кредиту. Відповідач не заперечував отримання коштів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач підписав правила відкриття кредитної лінії, які є загальними до всіх договорів, які укладаються через сайт кредитодавця на умовах та в період дії відповідної редакції цих правил, а також паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). З наданого до матеріалів справи розрахунку за кредитним договром вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 18 000,00 грн, заборгованість за нарахованими, але не погашеними відсотками за період з 23.03.2024 року по 08.08.2024 року становить 36 234,00 грн, заборгованість за комісією становить 2 700,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Щодо посилання відповідача на те, що положення договору про встановлення комісії за видачу кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» необхідно зазначити наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Водночас, п. 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначаються порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Як вже встановлено судом, п. 4.7 кредитного договору №1369-2496 від 23.03.2024 року передбачено комісію за видачу кредиту, яка становить 15.00% від суми виданого кредиту, а тому суд не може взяти до уваги твердження відповідача щодо безпідставного нарахування позивачем комісії у розмірі 2 700,00 грн, оскільки остання передбачена кредитним договором, який підписаний сторонами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1369-2496 від 23.03.2024 року станом на 08.08.2024 року становить 56 934,00 грн, з яких: 18 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 36 234,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 2 700,00 грн - прострочена заборгованість за комісією. Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань. Відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов`язань за договором. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню станом на 08.08.2024 року заборгованість в розмірі 56 934,00 грн, з яких: 18 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 36 234,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 2 700,00 грн - прострочена заборгованість за комісією. Крім того, враховуючи, що відповідачем частково визнано позовні вимоги, а саме в сумі 21 780,00 грн, то на підставі положень статті 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 959,12 грн, водночас 463,28 грн сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved