Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] 28.01.2022 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № Б/Н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 02.09.2024 має заборгованість 13862,13 грн., яка складається з наступного: 7812,80 грн. заборгованість за кредитом; 6049,33 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. У судове засідання представник АТ «Акцент-Банк» не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ «А-Банк» не заперечує проти винесення заочного рішення. В судові засідання, призначені на 12.11.2024, 20.12.2024 та 12.02.2025, відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про призначення справи до розгляду, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, на підставі поданої відповідачем заяви від 28.01.2022 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З дослідженого судом паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» слідує, що до відома позичальника доведено інформацію про строк кредитування 240 місяців, застосовану базову процентну ставку (40,8 % річних), позичальником підтверджено отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Паспорт містить електронний підпис споживача 28.01.2022 року. Згідно довідки за карткою на ім`я відповідача видано картки зі строком дії до грудня 2028 року. Судом з`ясовано дані про ліміти кредитування протягом існування між сторонами правовідносин, досліджено інформацію про рух коштів по рахунку позичальника. За нормою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Досліджені судом докази, оцінку яким надано за окремим, а такою взаємним охопленням, вказують на виникнення між сторонами кредитних правовідносин, фактичне отримання позичальником кредитних коштів, використання їх у погоджений між учасниками спосіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення отриманих грошових коштів та сплати відсотків, що підтверджується відомостями про рух коштів по рахунку позичальника, розрахунком заборгованості, заявлена вимога про повернення суми кредиту та нарахованих відсотків є обґрунтованою. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати. З огляду на викладене та

Outcome: approved