Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між AT «Кредобанк» та відповідачем укладено Кредитний договір № CL-287161. Позивач вказує, що 08.11.2023 року між AT «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» укладено Договір факторингу, відповідно до якого AT «Кредобанк» передав (відступив), а ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до відповідача. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором CL-287161, у розмірі 349523 (триста сорок дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три) гривні 48 (сорок вісім) копійок, в тому числі строкове тіло 118502 (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот дві) гривні 47 (сорок сім) копійок, прострочене тіло 70136 (сімдесят тисяч сто тридцять шість) гривень 83 (вісімдесят три) копійки, строкові відсотки 9485 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки, прострочені відсотки 151398 (сто п`ятдесят одна тисяча триста дев`яносто вісім) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки; cуму сплаченого судового збору та 6000 (шість тисяч) гривень витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, відповідно до якої просить суд позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11 серпня 2020 року між AT «КРЕДОБАНК» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено Кредитний договір № CL-287161. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати у власність Позичальникові грошові кошти (кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язувався використати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором.Сума та валюта кредиту - 200000 (двісті тисяч) гривень 08.11.2023 року між AT «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, відповідно до якого AT «Кредобанк» передав (відступив), а ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №CL-287161. Відповідача повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України, визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони з належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами Договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 349523 (триста сорок дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три) гривні 48 (сорок вісім) копійок, в тому числі строкове тіло 118502 (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот дві) гривні 47 (сорок сім) копійок, прострочене тіло 70136 (сімдесят тисяч сто тридцять шість) гривень 83 (вісімдесят три) копійки, строкові відсотки 9485 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки, прострочені відсотки 151398 (сто п`ятдесят одна тисяча триста дев`яносто вісім) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки. Відповідач не надала суду доказів повернення кредитних коштів позивачу або первісному кредитору, доказів відсутності заборгованості за укладеному кредитному договорі. Також судом встановлено, що 12 грудня 2024 року рішенням № 12/12/24-1 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс». Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №CL-287161, у розмірі 349523 (триста сорок дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три) гривні 48 (сорок вісім) копійок, в тому числі строкове тіло 118502 (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот дві) гривні 47 (сорок сім) копійок, прострочене тіло 70136 (сімдесят тисяч сто тридцять шість) гривень 83 (вісімдесят три) копійки, строкові відсотки 9485 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки, прострочені відсотки 151398 (сто п`ятдесят одна тисяча триста дев`яносто вісім) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки. Статтею 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 4194 (чотири тисячі сто дев`яносто чотири) гривні 28 (двадцять вісім) копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №203 від 19 червня 2024 року. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, на підтвердження чого надав договір про надання правничої допомоги №01/04/24 від 01 квітня 2024 року, акт наданих послуг №1 до Договору про надання правничої допомоги від 01 квітня 2024 року №01/04/24 від 31 травня 2024 року. Однак, судом встановлено, що з наданих позивачем документів на підтвердження витрат на правову допомогу не вбачається за послуги з вивчення документів та підготовки якої саме позовної заяви понесені витрати, суду не надано доказів, що позивач поніс витрати у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень саме за надання правової допомоги позивачу відносно відповідача [PERSON] по даній цивільній справі. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial