Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

ТОВ "Українські Фінансові Операції" (надалі по тексту позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 03.01.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір № 6240067 про надання споживчого кредиту. Згідно із умовами кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 10500 грн., строк кредиту 364 днів. Свої зобов`язання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало та відповідач отримав кредитні кошти шляхом зарахування їх на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , емітовану АТ КП «ПриватБанк» із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування В подальшому, 26.09.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 26.03/23-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 6240067 про надання споживчого кредиту від 03.01.2023 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». 31.07.2024 між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено договір факторингу №31.07/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 6240067 про надання споживчого кредиту від 03.01.2023. Станом на 17.09.2024 заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 24499, 65грн., яка складається з: 10500 грн. - тіло кредиту та 13999,65 грн. нараховані проценти відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 03.01.2023 по 17.09.2024 (включно). Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також понесені судові витрати в сумі 2 422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 29.11.2024 відкрито провадження у справі і призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу суду відповідачу надіслано на його поштову адресу, проте поштова кореспонденція повернулась із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», окрім того позивачем перед зверненням до суду із цією позовною заявою на адресу відповідача надіслано копію позовної заяви із додатками. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 03.01.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір № 6240067 про надання споживчого кредиту. Згідно із умовами Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 10500 грн. (п.1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 днів. Періодичні платежі зі сплати процентів - кожні 10 днів. Дата повернення кредиту вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним укладено електронний кредитний договір, який підписаний відповідачем відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 03.01.2023 відповідачем підписано електронним підписом і паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)) до договору № 6240067 про надання споживчого кредиту, в якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі. Факт перерахування кредиту на рахунок відповідача підтверджується довідкою, копія якої долучена до матеріалів цивільної справи Судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10500,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до інформації за укладеним договором № 6240067 від 03.01.2023 заборгованість відповідача становить складає 24499, 65грн., яка складається з: 10500 грн. - тіло кредиту та 13999,65 грн. нараховані проценти відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 03.01.2023 по 17.09.2024 (включно). 26.09.2023 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" укладено Договір факторингу № 26.09/23-Ф, за умовами якого, ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" передає ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" приймає належні ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" права вимоги до боржників, в тому числі щодо відповідача за договором № 6240067 про надання споживчого кредиту від 03.01.2023, що доводиться також актом прийому - передачі Реєстру Боржників від 26.09.2023 за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 та актом прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023. З витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 (Додаток № 1) від 26.09.2023 вбачається, що відповідач вказаний у списку боржників за договором № 6240067 за яким загальна сума заборгованості становить 24499,65 грн. Згідно із платіжною інструкцією № 198 від 26.09.2023, ТОВ "ФК"УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" сплатило ТОВ "АВЕНТУСУКРАЇНА" 938 001,65 грн. за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023. 31.07.2024 між ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено Договір факторингу №31.07/24-Ф,за умовами якого, ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" передає ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» приймає належні ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" права вимоги до боржників, в тому числі щодо відповідача за договором № 6240067 про надання споживчого кредиту від 03.01.2023, що доводиться також актом прийому - передачі Реєстру Боржників від 31.07.2024 за договором факторингу №31.07/24-Ф від 31.07.2024 та актом прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді за договором факторингу № 31.07/24-Ф від 31.07.2024. Із витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31.07/24-Ф, (Додаток № 1) від 31.07.2024 вбачається, що відповідач вказаний у списку боржників за договором № 6240067 від 03.01.2023, за яким загальна сума заборгованості становить 24499,65 грн. Згідно із платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 2 від 02.08.2024, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» сплатило ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" 67 377,00 грн. за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 31.07/24-Ф від 31.07.2024. Таким чином, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» наділено правом вимоги до відповідача за договором позики № 6240067 від 03.01.2023. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення договору з відповідачем в електронному вигляді шляхом його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу надано кредит на суму 10500 грн., який 03.01.2023 перерахований на картковий рахунок відповідача. У той же час, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, жодного платежу на сплату отриманого кредиту та нарахованих відсотків не здійснив, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом. Отже, враховуючи, викладене, беручи до уваги відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6240067 від 03.01.2023 у розмірі 24499, 65 грн., яка складається з: 10500 грн. - тіло кредиту та 13999,65 грн. заборгованість за відсотками. Щодо вимог про відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно із правовою позицію Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 (провадження №61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved