Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

09 січня 2025 року [PERSON] , звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить суд шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований 10 червня 1995 року Виконкомом Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №10 - розірвати. На обґрунтування заявлених вимог, позивачка посилається на те, що 10 червня 1995 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від подружніх стосунків мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На переконання позивача одруження із відповідачем виявилося невдалим. Нині їхні шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведуть. На думку позивача, головною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, наявність різних поглядів на життя та відсутність взаєморозуміння. Вважає, що вжиття заходів щодо примирення їх як подружжя, відповідно до ст. 111 СК України, не виправить стан їхніх подружніх відносин, а тому є недоцільним. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17 лютого 2025 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду (а.с. 23), у судове засідання не з`явилася. 21 січня 2025 року звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи без її участі, заявлені нею вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 24). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 27), у судове засідання також не з`явився. 22 січня 2025 року звернувся до суду із письмовою заявою щодо здійснення розгляду справи без його участі, щодо вимог пред`явленого до нього позову не заперечував, наголосивши на їх визнанні у повному обсязі (а.с. 25). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10 червня 1995 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі зареєстрованому Виконкомом Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, актовий запис №10, що доводиться оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Від шлюбних відносин сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13). Як вбачається з матеріалів справи спільне життя подружжя не склалось, з підстав різниці їх характерів, поглядів на життя, а також відсутність між ними взаєморозуміння. Нині шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, примирення неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити прізвище [PERSON] , оскільки вона не виявила бажання його змінювати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі - 1 211,20 грн (а.с. 1, 2). Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved