Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. Позов мотивував тим, що він та відповідачка перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2011 року. [INFO] у них народився син [PERSON] , відповідачка покинула сина та переїхала в іншу місцевість. Позивач вказує, що більше 5-6 років відповідачка не бачила сина та втратила з ним повний зв`язок. 27.10.2020 року рішенням Драбівського районного суду Черкаської області з відповідачки було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Дане рішення перебуває на виконанні у Шполянському відділі ДВС Звенигородського району Черкаської області. 29.09.2018 року відповідачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та на даний час має прізвище « [PERSON] ». Відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її не цікавить його життя, стан здоров`я, рівень освіти, не приділяє жодних дій для його розвитку і виховання. З вказаних підстав позивач вважає, що відповідачка повинна бути позбавлена батьківських прав. Окрім того, позивач просить стягнути половину додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн., які він поніс на підготовку дитини до школи. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив суду, що дитина проживає разом з ним, мати залишила дитину як син ще ходив у садок, після чого втратила повністю зв`язок з дитиною, не цікавилася її життям, аліменти перестала платити з липня 2024 року, задоволення позову відповідатиме інтересам дитини, так як він матиме більше можливостей щодо самостійного вирішення питань щодо життя дитини. Представник позивача підтримав позов. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Представник третьої особи вважає, що є підстави для задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника, представник третьої особи, суд дійшов до наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] сторони по справі [PERSON] та [PERSON] - є батьками [PERSON] , який народився [INFO] . Під час відкриття провадження встановлено, що вірне написання прізвища відповідачки є « [PERSON] ». Відповідно до копії рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 року у справі №692/435/20, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 15.07.2024 року виконавче провадження [NUMBER], а саме виконавчий лист №692/435/20 про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , перебуває на виконанні у Шполянському ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), станом на 01.07.2024 року заборгованість по виконавчому провадженню становить 2965,50 грн., що підтверджується листом даного відділу ДВС від 15.07.2024 №15473. Відповідно до довідки виданої службою у справах дітей Драбівської селищної ради від 09.07.2024 року №195/05-02 позивач [PERSON] виховує, здійснює догляд та утримує малолітнього сина [PERSON] ,, а мати дитини з дитиною не проживає та не бере участі у його вихованні, що також підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому будинку від 01.07.2024 №218. Ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16, абз.2 п.18 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили суду, що тривалий час, близько 5 років відповідачка не проживає з сином, не провідує його, не приймає участі в його вихованні, не цікавиться його життям. Допитаний син позивачки [PERSON] також підтвердив те, що після того як його покинула мати, вона не підтримує з ним відносин, не телефонує, не провідує, всі питання в його житті вирішують батько та бабуся, з якими він проживає. Крім того, суду надано висновок органу опіки та піклування Драбівської селищної ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Драбівської селищної ради від 10.10.2024 № 185 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , де вказаний орган на підставі аналізу життя родини позивача зробили висновок, про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов?язків виховувати малолітню дитину, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, а тому її доцільно позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON] на підставі ст.165 Сімейного кодексу України. Відтак, суд приходить до висновку, що поведінка відповідачки, яка тривалий час більш ніж 5 років не приймає участі у вихованні своєї дитини, не піклується про неї, не цікавиться її життям, свідчить про наявність підстав, визначених законом для позбавлення її батьківських прав. Будь яких доказів того, що мати дитини б мала наміри змінити своє ставлення до дитини відсутні, з липня 2024 року мати не приймає участі в матеріальному утриманні дитини, а тому даний захід буде відповідати як інтересам дитини, з якою у відповідачки втрачений психологічний зв`язок, так і буде відповідним заходом вплину для останньої. Щодо додаткових витрати суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Суд вважає, що обставини вказані позивачем для стягнення з відповідачки додаткових витрат не носять характер особливих. Витрати на підготовку дитини до школи відноситься до загальних витрат, притаманних для всіх учнів, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Розподіл судових витрати слід провести відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі п.2 ч.1 ст.164, ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України, ст.141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial