Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення упущеної вигоди, що виникла з безпідставного користування майном у сумі 1\~453 452,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинок у [ADDRESS] , набутого на підставі договорів купівлі-продажу по 1/2 частини будинку, укладених між КС «Кредитінвест» та [PERSON] 30.05.2017 № 1382 та № 1385. [PERSON] намагалась оскаржити набуття позивачем права власності на зазначений будинок, проте постановою Одеського апеляційного суду від 30.03.2021 у справі №\~522/5768/19 їй було відмовлено у цьому. Відповідно до довідки № М1-120409-ф/л від 24.05.2021 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.08.2017. 05.10.2017 [PERSON] звернулось до суду з позовною заявою про виселення гр. [PERSON] із спірного будинку за адресою [ADDRESS] . 29.08.2022 рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/19546/17 про виселення [PERSON] набрало законної сили. Зазначене рішення підтверджує встановлений преюдиційний факт безпідставного користування відповідачкою майном позивача. В свою чергу зазначене майно всупереч чинного законодавства та волевиявлення Власника ( [PERSON] ) використовується в тому числі в комерційних цілях- шляхом його передання в оренду, що підтверджується договором оренди укладеним між відповідачами. У зв`язку із вищезазначеним просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] упущену вигоду, що виникла з безпідставного користування майном у розмірі 1 453 452,00 грн. 29.12.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 28.05.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 31.05.2024 від представника позивача на виконання ухвали суду від 28.05.2024 надійшла заява про усунення недоліків. 10.06.2024 ухвалою суду продовжено розгляд справи. 11.07.2024 від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що з актів державного виконавця від 30.03.2023 та від липня 2023 року, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що державним виконавцем здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , з метою виконання виконавчого листа у справі № 522/19546/17, в ході проведення виконавчих дій з`явились працівники охоронної фірми «Зевс», які своїми діями перешкоджали проведенню виконавчих дій, а саме: не допускали державного виконавця до приміщення для виконання рішення суду. Відтак, стверджувати, що саме [PERSON] чинить позивачці перешкоди у користуванні спірним житловим будинком немає підстав. Інших достатніх, достовірних і допустимих доказів створення позивачці перешкод [PERSON] у користуванні та розпорядженні майном, стороною позивача не надано. У 2017 році позивачка зняла [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання у спірному житловому будинку. З березня 2022 року [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою голови правління ОСББ «АЛМАЗ-52». Таким чином, факт безпідставного користування [PERSON] будинком за адресою: [ADDRESS] , у межах провадження у цивільній справі № 522/24478/23-Е, є не доведеним. Позивачем не доведено, що [PERSON] отримано чи могло бути отримано дохід (упущену вигоду) у розмірі 1 453 452,00 грн за період з 29.08.2022 до 25.12.2023. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на укладений між [PERSON] та [PERSON] від 11.10.2016 договір найму. Відповідно до умов вказаного договору, наймодавець ( [PERSON] ) передає наймачу ( [PERSON] ) приміщення за адресою: [ADDRESS] , у строкове користування з метою проживання. Вказаним договором найму не визначено ціну договору (розмір орендної плати), таким чином не є доведеним факт, що [PERSON] взагалі могла отримувати дохід від [PERSON] за користування приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували, що [PERSON] реально отримувала орендну плату за користування приміщенням за адресою: [ADDRESS] , в матеріалах справи відсутні виписки по рахунку про підтвердження руху коштів, платіжні доручення, квитанції тощо. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів укладення за період з 29.08.2022 до 25.12.2023 договорів оренди спірного будинку між нею та іншими особами, а також доказів відмови орендарів від цих договорів у зв`язку із неможливістю отримати об`єкт оренди внаслідок використання його Відповідачем-1. Відтак, позивач не довела реальності отримання [PERSON] орендної плати у розмірі 3003,00 грн за кожну добу у період з 29.08.2022 по 25.12.2023 за передачу у найм (оренду) третім особам спірного будинку. В той же час Позивачем не було долучено жодного доказу, який би підтверджував, що вона могла б отримувати дохід у такому розмірі від надання спірного житлового будинку в оренду. Таким чином за наведених обставин, а також враховуючи, що Позивач не надала належних та достовірних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема доказів, що підтверджували б вчинення їй перешкод [PERSON] у користуванні майном, реальність отримання доходу внаслідок передачі спірного будинку у користування третім особам, факт отримання [PERSON] доходу від використання спірного майна, а також належне та допустиме обґрунтування розміру упущеної вигоди. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. 19.07.2024 від представника позивача надійшла заява про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 29.08.2024 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] , а саме накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 594210451101, Загальна площа (кв.м): 34,48, у задоволенні якої ухвалою суду від 12.09.2024 відмовлено. 14.11.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 14.11.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.02.2025 від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. 04.02.2025 від [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Одеського апеляційного суду за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2023 у справі №\~522/5398/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Кредитна спілка «Кредитінвест» про витребування майна з чужого незаконного володіння. У задоволенні якої ухвалою суду від 04.02.2025 відмовлено. Дослідивши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, заслухавши доводи і заперечення сторін, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинок у [ADDRESS] , набутого на підставі договорів купівлі-продажу по 1/2 частини будинку, укладених між КС «Кредитінвест» та [PERSON] 30.05.2017 № 1382 та № 1385. Договір купівлі-продажу від 30.05.2017 № 1382 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 1382. Зазначений договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.05.2017 за № 20677069. Договір купівлі-продажу від 30.05.2017 № 1385 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 1385. Зазначений договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.05.2017 за № 20677195. На момент укладання договорів купівлі продажу № 1388 та № 1391 від 30.05.2017, право власності кредитної спілки «Кредитінвест» на вказаний будинок виникло на підставі заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29.12.2016 (справа №522/16614/15-ц). Отже, з метою виконання судового рішення був виданий виконавчий лист № 523/4508/17 від 18.05.2017 та здійснено продаж майна у порядку ч. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а кошти при продажу майна боржника були внесені покупцем за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби. Таким чином, [PERSON] стала добросовісним набувачем житлового будинку [ADDRESS] , саме в силу ч. 2 ст. 388 ЦК України. [PERSON] намагалась оскаржити набуття позивачем права власності на зазначений будинок, проте постановою Одеського апеляційного суду від 30.03.2021 у справі №\~522/5768/19 їй було відмовлено у цьому. За результатом розгляду зазначеної справи в задоволені позовної заяви про визнання недійсними договорів купівлі-продажу № 1382 від 30.05.2017, укладених між Кредитною спілкою «Кредитінвест» та [PERSON] та № 1385 від 30.05.2017 відмовлено в повному обсязі. Відповідно до довідки № М1-120409-ф/л від 24.05.2021 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.08.2017. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 у справі № 522/19546/17, яке набрало законної сили, виселено [PERSON] з житлового будинку у [ADDRESS] , заг. пл. 315 кв.м., житл. пл. 97,5 кв.м. Знято з реєстраційного обліку [PERSON] з житлового будинку у [ADDRESS] , заг. пл. 315 кв.м., житл. пл. 97,5 кв.м. Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення упущеної вигоди в сумі 1\~453 452,00 грн [PERSON] зазначає про те, що [PERSON] продовжує безпідставно користуватися належним позивачу нерухомим майном шляхом здачі його в оренду [PERSON] . На підтвердження чого надано копію договору найму жилого приміщення від 11.10.2016, укладеного між відповідачами. В обґрунтування визначення розміру упущеної вигоди позивач посилається на експертне дослідження розміру орендної плати житлового будинку заг. пл. 315 кв.м., житл. пл. 97,5 кв.м. у [ADDRESS] , виконане ТОВ «КДМ Девелопмент», згідно якого вартість орендної плати за добу складає 3\~003,00 грн. Позивач зазначає, що з моменту прийняття рішення про звільнення відповідачкою житлового приміщення 29.08.2022 до дати подання цієї заяви (25.12.2023) минуло 484 дні. Отже розмір відшкодування за користування майном без належної правової підстави розраховується наступним чином 3 003,00 грн*484 дні =1 453 452,00 грн. В свою чергу зазначене майно всупереч чинного законодавства та волевиявленню Власника ( [PERSON] ) використовується в тому числі в комерційних цілях- шляхом його передання в оренду, що підтверджується договором оренди, укладеним між відповідачами. Відповідно до частини першої та частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України). Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі №3-64гс11, постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №908/2261/17, від 31.07.2019 у справі №910/15865/14, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20. При цьому, протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Згідно із частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача. Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц, постановах Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18). Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц). Також позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №908/2486/18, від 15.10.2020 у справі №922/3669/19, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18). Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток. Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди пов`язує можливість отримання доходу (майнових вигод) особою, право якої порушено, саме із звичайними обставинами, тобто звичайними умовами цивільного/ господарського обороту. Тому при визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має урахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту), за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При цьому звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків. Іншим критерієм, який необхідно враховувати при визначенні (розрахунку) розміру упущеної вигоди, є критерій розумності витрат. Сутнісний зміст цього критерію та необхідність урахування при розрахунку упущеної вигоди обумовлений принципами зобов`язального права та загальними засадами цивільного законодавства - керівними ідеями, з яких мають виходити усі без виключення учасники цивільних відносин. Аналіз таких принципів цивільного права як справедливість, добросовісність, розумність дає підстави для висновку, що розумними витратами є витрати кредитора на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права. Слід зазначити, що визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №\~127/16524/16-ц та у постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 910/7511/20. Надаючи оцінку договору найму від 11.10.2016, укладеному між відповідачами, суд зазначає, що у вказаному договорі наймодавцем вказано [PERSON] , а наймачем [PERSON] , а не навпаки як зазначає позивач. Також у вказаному договорі найму не визначено ціну договору (розмір орендної плати), а строк дії договору встановлено з 11.10.2016 до 01.09.2019, тоді як позивачем розраховується упущена вигода починаючи з моменту прийняття рішення про звільнення відповідачкою житлового приміщення 29.08.2022, тобто коли строк дії договору найму вже закінчився. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено підстав для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди, не надано доказів на підтвердження реальної можливості отримання доходів від здачі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в оренду за 3\~003,0 грн за добу та доказів перешкоджання відповідачами в отриманні прибутку позивачем від здачі майна в оренду. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed