Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Адвокат Мендрин А.В. в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 06.04.2021 позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що було зроблено актовий запис №160 від 06.04.2021 та видане відповідне свідоцтво про шлюб Фортечним районним у м. Кропивницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Вони прожили однією сім`єю приблизно два роки. Однак із-за того, що починаючи з лютого 2024 року вони почали проживати окремо, у них з`явились різні погляди на життя, неоднакове розуміння сімейних цінностей, в тому числі морального ставлення до поглядів один одного, як результат відсутність будь-яких пріоритетів у сімейних стосунках - фактичні сімейні відносини були повністю припинені. Подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач з відповідачем спільного господарства не ведуть приблизно з лютого 2024 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Вважає, що даний шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Представник позивача просить суд розірвати зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачкою. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але надіслав до суду телефонограму в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила суд про неможливість явки в судове засідання, тому розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається, 06 квітня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Фортечному районному у м. Кропивницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)/а.с.11/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач та відповідачка наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідачки у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved