Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

31.01.2025 [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису. Заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована таким. Заявниця та заінтересована особа перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Подружжя вирішило розлучитися. Заінтересована особа потерпає від домашнього насильства зі сторони свого чоловіка. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 31.01.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Маркєлової В.М. Ухвалою від 31.01.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи на 12 год. 00 хв. 03.02.2025. У судовому засіданні заявниця пояснила, що вона та діти бояться [PERSON] . Чоловік декілька років ображає її, в минулому році побив її. Всі свої особисті речі чоловік забрав. Живе зараз у своїх батьків у с. Києві, де він зареєстрований. Заінтересована особа в судовому засіданні просив суд визначити мінімальний строк обмежувального припису та пояснив, що зараз проживає разом зі своїми батьками, дійсно вночі бив вікна у будинку, де проживає заявниця з дітьми, коли дізнався про те, що замки були змінені, бо йому потрібно було забрати свої речі. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти Суд установив таке. [PERSON] та [PERSON] 17.11.2007 зареєстрували шлюб. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , використовуючи месенджери, надсилає [PERSON] повідомлення з погрозами. 28.01.2025 [PERSON] звернулась до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] . Заява зареєстрована за № 5803. 28.01.2025 [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації із зверненням щодо здійснення відповідних заходів відносно [PERSON] . Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з наданих заявницею та заінтересованою особою у судовому засіданні 03.02.2025 пояснень, доданих до заяви додатків, суд установив, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство психологічного характеру щодо [PERSON] . Враховуючи обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, суд дійшов висновку, що обмежувальний припис щодо [PERSON] є тим тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення безпеки постраждалої особи [PERSON] , буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства. Разом із тим, суд зазначає таке. Оскільки учасники справи мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із заявницею, з метою забезпечення участі батька у вихованні дітей, суд вважає достатнім вжити заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] строком на три місяці, оскільки, враховуючи психологічний стан заявниці, та агресивну поведінку щодо заявниці її чоловівка, мінімальний строк у один місяць, на думку суду, не буде в даному випадку ефективним строком. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial