Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

02.09.2024 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом та просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 71734,10 гривень за період з 01.05.2023 року по 23.08.2024 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2024 року цивільну справу передано на розгляд судді Малиновського районного суду м. Одеси Ганошенку С.А. Ухвалою судді від 10.12.2024 року цивільна справа прийнята до провадження та відкрито спрощене позовне провадження. 18.12.2024 року відповідачем через підсистему «Електронний суд» до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, на його думку, він вживав всіх необхідних заходів щодо своєчасної сплати аліментів на дитину. У судовому засіданні 18.12.2024 року була присутня позивач, відповідач відсутній, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, подав суду клопотання про витребування доказів, яке було підтримане позивачем та задоволено судом, витребувано: у Білгород-Дністровського ВДВС Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розрахунок заборгованості із сплати аліментів та стан погашення заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження та винесення постанови від 14 серпня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] та у Білгород-Дністровської районної ради Одеської області інформацію про дату отримання та пред`явлення до виконання постанови державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сиротенко Яни Юріївни від 14 серпня 2024 року та суми нарахованої заробітної плати та суми сплачених аліментів та погашення заборгованості із сплати аліментів, які були перераховані державній виконавчій службі в межах виконавчого провадження №7539427. 20.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не було вжито жодного належного заходу щодо сплати аліментів та не надано жодних доказів щодо неможливості виконання ним судового рішення вчасно. У судове засідання 29.01.2025 року, сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Судове засідання відкладено на 12.02.2025 року. У судове засідання 12.02.2025 року, сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 12.02.2025 року. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК\~Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2023 року у справі № 521/9308/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2012 р.н., у розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи з 07.04.2023 року і до повноліття дитини (а.с. 5-11). Постановою Білгород-Дністровського ВДВС Південного МУМЮ (м. Одеса) від 26.06.2024 року відкрито виконавче провадження № 75397427 щодо стягнення аліментів (а.с. 12-13). Разом з тим п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. На підставі виконавчого листа від 14.06.2024 року, виданого на виконання вказаного рішення суду, державною виконавчою службою у червні 2024 року відкрито виконавче провадження. Судом встановлено,\~що боржник рішення суду не виконував протягом тривалого часу, аліменти не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 14.08.2024 року становить 80\~000,00 грн. Це підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, зробленим державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 75397427 та листом Білгород-Дністровської районної ради Одеської області від 27.01.2025 року (а.с. 15-16, 71-75, 81). Відповідач почав сплачувати аліменти із врахуванням заборгованості з 01 жовтня 2024 року шляхом відрахування із суми доходів боржника 50 % щомісячно (а.с. 71, 76). Станом на 31.12.2024 року сплатив 36774,00 грн аліментів згідно звіту про здійснені відрахування та виплати (а.с. 76). Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 1 ст. Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 цієї Конвенції, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Частиною сьомою статті 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Цей припис підтверджує факт підвищеного захисту прав дітей. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Частиною четвертою статті 194 СК України визначено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішення суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів шляхом стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Неустойка у формі пені стягується за прострочення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пеня це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. З документів виконавчого провадження, що надані до суду в якості доказів, вбачається що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання своєї дитини, а тому з нього повинна бути стягнута неустойка (пеня) за порушення цього зобов`язання за весь час прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд критично оцінює пояснення відповідача щодо його необізнаності про існування судового рішення відносно встановленого розміру аліментів, оскільки саме відповідачем було ініційовано апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції. Також суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо неможливості вчасної сплати встановлених судом аліментів на утримання його неповнолітнього сина через відсутність виконавчого провадження, оскільки це не знімає з відповідача обов`язку щодо утримання своєї дитини. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Таким чином. загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При здійсненні розрахунку пені за несплату аліментів на утримання дітей, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 (заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%), що становитиме: за 2023 рік: травень 31 день 1550, 00 грн. червень 30днів 1500,00 грн. липень 31 день 1550,00 грн. серпень 31 день 1550,00 грн. вересень 30 днів 1500,00 грн. жовтень 31 день 1550,00 грн. листопад 30 днів 1500,00 грн. грудень 31 день 1550,00 грн. за 2024 рік: січень 31 день 1550,00 грн. лютий 29 днів 1450,00 грн. березень 31 день 1550,00 грн. квітень 30 днів 1500,00 грн. травень 31 день 1550,00 грн. червень 30 днів 1500,00 грн. липень 31 день 1550,00 грн. серпень 23 дні 1150,00 грн. Отже, судом встановлено, що загальна сума пені відповідача за несвоєчасну сплату аліментів за період\~з 01\~травня 2023\~року по\~23\~серпня 2024\~року становить 24050,00 гривень. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131,132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215ЦПК України, було визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Частиною першою статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 141 ч. 6 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення пеня за прострочення сплати аліментів, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial