Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

У своїй заяві [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , який проживає по [ADDRESS] недієздатним та призначити його опікуном останнього. В заяві [PERSON] зіслався на те, що він є сином [PERSON] , який проживає разом з ним та хворіє психічною недугою. Внаслідок цієї хвороби [PERSON] , не може самостійно приймати рішення, його поведінка та мислення неадекватним. З метою забезпечення його особистих немайнових та майнових інтересів, його необхідно визнати недієздатним та призначити опікуна. У судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задоволити, оскільки для цього є всі правові підстави. Він проживає з батьком в одному будинку. Для заявника призначення його опікуном зумовлено необхідністю отримувати пенсію та робити інші офіційні речі, наприклад направлення на лікування. Інших осіб, які б на даний час могли опікуватися хворим немає. Вважає, що його батька [PERSON] слід визнавати недієздатним, оскільки останні роки своїми неусвідомленими діями створює загрозу своєму життю, а підставою для цього є, зокрема, висновок судової психіатричної експертизи. Крім того, що його батько страждає на психічну недугу, він є важко хворим ще й з приводу отриманого крововоливу у мозок, є інвалідом 1 групи. Батько фактично "прикутий" до ліжка, самостійно рухатися не може, та має надмірну вагу, тому з ним необхідно постійно перебувати поряд. Інші особи, зокрема його мати відмовляється доглядати за колишнім чоловіком, після розірвання шлюбу з ними не проживає. Він самостійно здійснює догляд за [PERSON] , який є розумово хворим і фізично немічним. Представник Перегінської селищної ради Івано-Франківської області в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності не заперечила проти задоволення заяви щодо визнання [PERSON] , недієздатним та призначення заявника його опікуном. [PERSON] в судове засідання не прибув. Представник [PERSON] , адвокат Родіков І.С. просив заяву задоволити, визнати [PERSON] недієздатним, а опікуном призначити син [PERSON] . У нього, як представника особи відносно якої вирішується питання визнання недієздатним немає жодних сумнівів, що таке є доцільним та необхідним. Саме [PERSON] , є тією особою, що в повній мірі взяла на себе обов`язок доглядати за психічно хворим батьком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] дала суду показання, що доводиться [PERSON] рідною сестрою. ЇЇ брат є хворим та немічним, в нього тяжкі захворювання, які тривають на протязі десяти років. На даний час [PERSON] є інвалідом 1 групи, втратив пам`ять, а його поведінка є неадекватною. Фактично доглядом за ним займалася його дружина, однак остання покинула колишнього чоловіка, тому син [PERSON] самостійно займається утримуванням та піклуванням про нього. [PERSON] втратив орієнтацію в просторі та часі, його мова є незрозумілою, а через цукровий діабет та супутні хвороби він не може пересуватися самостійно, є дуже агресивним. [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги та контролю. Навіть з огляду на надмірну вагу хворого, який має понад 120 кілограм, єдиним хто може надати таку опіку є його син. Становище хворого у даний час не завидне. Якщо раніше він був здоровий, займав гідне становище серед людей, придбав немало майна, через що всі близькі "крутилися" біля нього, то в даний час ніхто не бажає доглядати хворого. Однак у разі його смерті всі будуть претендувати на його майно, тому навіть з цих міркувань статус опікуна дасть право [PERSON] якщо не юридичне, то моральне право претендувати на спадщину, яка залишиться після смерті [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав суду пояснення, що проживає по сусідству з [PERSON] . Йому достовірно відомо, що саме [PERSON] доглядає за своїм немічним батьком, який важко хворий. [PERSON] став психічно неврівноваженим, тому має бути постійно під наглядом та контролем. В будинку проживають тільки [PERSON] з [PERSON] , якого дружина покинула коли вони розлучилися. В [PERSON] є рідна сестра, однак вона з ними не проживає. На скільки йому відомо, сестра після того, як вийшла заміж проживає в іншому населеному пункті. Поведінка дочки по відношенню до свого батька як мінімум викликає людський осуд, однак нехай це залишиться на її совісті. Вислухавши учасників справи, свідків та вивчивши її матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Актом встановлення факту здійснення догляду від 17.05.2024 підтверджено, що [PERSON] проживає і проводить догляд за своїм батьком [PERSON] , оскільки він є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с.8). Висновком судово-психіатричного експерта №1474 від 21.10.2024 підтверджено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладому формі судинної деменції, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм станом, [PERSON] не може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати по них вірні покази (а.с.27- 29). Отже, зважаючи на висновок судово-психіатричного експерта №1474 від 21.10.2024, суд вважає доведеним, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявна правова підстава для визнання його недієздатним. Вирішуючи питання про можливість призначення [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] суд прийшов до такого висновку. Статтею 300 ЦПК України, разом з іншим, встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до вимог ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Статтею 64 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність обгрунтованого подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18). При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування). Серед інших осіб, які не можуть бути опікунами, є особи інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню (п.3.2 Правил). Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна є: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна(піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки (п.3.3 Правил опіки та піклування). Як було зазначено вище, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі. Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого. Рішенням виконавчого комітету №129 від 21 серпня 2024 року затверджено висновок опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) при виконавчому комітеті Перегінської селищної ради надано висновок про доцільність призначення [PERSON] опікуном над своїм батьком [PERSON] . З наданого висновку вбачається, що призначення [PERSON] опікуном [PERSON] який за станом свого здоров`я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, є необхідним, а метою такого призначення є представництво інтересів, захист особистих немайнових і майнових прав хворого [PERSON] [PERSON] подав на розгляд опікунської ради для вирішення питання щодо призначення його опікуном [PERSON] повний перелік належним чином оформлених документів, які відповідають вимогам діючого законодавства, перевіривши які комісія не встановила недостовірної інформації. Комісія встановила, що [PERSON] проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] -ще Перегінське в задовільних житлово-побутових умовах. [PERSON] забезпечений належним фізичним доглядом, відповідною психологічною, моральною та матеріальною підтримкою. Інших осіб, які виявили б бажання встановити опіку не виявлено (а.с.36-38). Висновок опікунської ради підтверджує наявність у [PERSON] позитивного відношення та прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчить про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а відтак і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме його інтересам. Крім того, суду надано докази про створення саме заявником необхідних побутових умов недієздатній особі та забезпечення ним його доглядом та лікуванням. Крім цього, у цій справі не встановлено інших, крім заявника, осіб, які можуть бути опікуном хворого [PERSON] , оскільки він розлучений, а його дочка [PERSON] проживає в іншому населеному пункті. Органом опіки, а відтак і судом, не виявлено жодних обставин, які б перешкоджали [PERSON] у призначенні його опікуном [PERSON] . Отже, призначення [PERSON] опікуном для його батька [PERSON] , який за станом свого здоров`я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, є необхідним для представлення інтересів, захисту особистих немайнових і майнових прав хворого [PERSON] . Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зазначене та беручи до уваги всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved