Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

в Острозький районний суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу звернулося ПАТ «НАСК «ОРАНТА». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.03.2023 о 11:30 год по а/д Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне 147 км, трапилася ДТП, за участю транспортного засобу Mercedes Benz Vito 113 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Рівненського районного суду від 02.05.2023, вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважається доведеною повністю. 28.03.2023 до ПАТ«НАСК «ОРАНТА» із заявою звернувся власник пошкодженого транспортного засобу з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу Mercedes Benz Vito 113 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило за даним страховим випадком страхове відшкодування в розмірі фактично завданих збитків (з врахуванням франшизи), а саме\~90000 грн. Враховуючи, що відповідач виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком не здійснив, позивач змушений звернутися до суду. Тому, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 45000 грн., а також витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 18.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Інших процесуальних дій не вчинялося. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п. 1 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України. Подав відзив на позов у якому вказав, що як вбачається із позовної заяви предметом для стягнення із нього страхового відшкодування у розмірі 45000 грн є договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс АТ/3332666 від 05.10.2022 у страховій компанії ПАТ «HACK «ОРАНТА». Згідно вказаного полісу, сторонами договору є ПАТ «HACK «ОРАНТА», а страхувальником вказана його мати - [PERSON] , хоча підпису остання у зазначеному полісі не ставила, так як підпис, на прохання працівників ПАТ «HACK «ОРАНТА» у місті Острозі, поставив він. Окрім того, даний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс АТ/3332666 від 05.10.2022, укладений на особливих умовах, а саме, із застосуванням п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто на підставі 50% пільги. Водночас, вважає, що застосування такої пільги на підставі даної норми можливе лише за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у п.13.2 ст.13 вказаного вище Закону категорій громадян, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Проте, як вбачається із позовної заяви, застрахований автомобіль марки Mercedes- Benz Vito, д.н.з. [NUMBER] , перебував лише у його користуванні, а не у користуванні його матері [PERSON] , яка була лише його власником. Вважає, що наведене свідчить про недійсність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу АТ/3332666 від 05.10.2022 у частині дії на пільгових умов та зменшення розміру страхового платежу на 50%, оскільки працівниками Острозького районного відділення Рівненської обласної дирекції ПАТ «HACK «ОРАНТА», безпідставно видано зазначений поліс АТ/3332666 від 05.10.2022 його матері, яка не являлась користувачем автомобіля, як того вимагає п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та, відповідно, не користувалась пільгою на оформлення полісу, яку, без законних на те підстав застосували працівники Острозького районного відділення Рівненської обласної дирекції ПАТ «HACK «ОРАНТА». Просить відмовити у задоволенні позову. У поданій відповіді на відзив позивач вказує, що для укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «Mercedes Benz Vito 113 CDI» д.р.н. [NUMBER] страховій компанії було пред`явлено свідоцтво про реєстрацію автомобіля серії CAT № 355804, пенсійне посвідчення [PERSON] та її паспорт, дані про місце проживання. Дані з вказаних документів відображені безпосередньо в полісі АТ/3332666 від 05.10.2022 року. Очевидно, що страхова компанія без пред`явлення вищевказаних документів самостійно не могла б отримати такі дані та вписати їх у договір. У зв`язку з тим, що страховій компанії було пред`явлено пенсійне посвідчення та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль «Mercedes Benz Vito 113 CDI» д.р.н. [NUMBER] належав на праві власності [PERSON] , а об`єм двигуна не перевищував 2500 см3,\~у страхувальника\~були всі\~підстави для\~укладення договору\~на умовах\~п.\~13.2\~ст.\~13\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-\~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів»\~та надання\~знижки на\~страховий платіж\~у розмірі\~50%. Інших документів\~або документів\~іншої особи\~для укладення\~договору обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів на\~автомобіль «Mercedes\~Benz\~Vito\~113\~CDI»\~д.р.н.\~ [NUMBER] \~страховій компанії\~пред`явлено не\~було. Відповідальність щодо особистого керування автомобілем та передачі його у користування іншій особі лежить тільки на власнику автомобіля. Твердження відповідача, що автомобіль перебував у його користуванні постійно є свідченням про порушення ним умов полісу АТ/3332666 від 05.10.2022 щодо особистого керування транспортним засобом, таку інформацію неможливо перевірити та така інформація не надавалась страховій компанії при укладенні договору, шкідливі наслідки щодо порушення умов договору страхування зі спеціальними умовами лежать на винуватці ДТП, а не власнику автомобіля, оскільки чинне законодавство України передбачає передання користування автомобілем іншій особі, яка має посвідчення водія. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247\~ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, в полісі №АТ/3332666 від 05.10.2022 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зазначено, що страхувальником є [PERSON] , забезпечений транспортний засіб Mercedes Benz Vito 113 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , страхова сума на одного потерпілого\~320 тис. грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 160 тис. грн\~за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи 2500 грн. [PERSON] є пенсіонером (пенсійне посвідчення [NUMBER] ), зменшення пільговику 50%. Постановою Рівненського районного суду від 02.03.2023 у справі №570/1707/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Крім того, з [PERSON] стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 536,80 грн. 28.03.2023, водій пошкодженого автомобіля звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування, винною особою зазначено [PERSON] . З копії страхового акту №ОЦВ- 23-17-89229/1, копії розрахунку страхового відшкодування від 10.05.2023 вбачається, що сума страхового відшкодування складає 90000 грн. (страхувальник\~ [PERSON] , транспортний засіб потерпілої особи - Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , винна особа\~ [PERSON] , одержувач та власник\~ [PERSON] ). Згідно з копією платіжної інструкції №25855 від 18.05.2023 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило на рахунок [PERSON] 90000 грн. (призначення платежу: страхове відшкодування [PERSON] за Договором (полісом) №АТ-3332666 від 05.10.2022, без ПДВ). Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів). Згідно зі ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, в тому числі з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Згідно зі ст.16 Закону України «Про страхування» та ст.979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.16 ст.9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування»). Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду (ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц). Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Факт настання страхового випадку зафіксований належним чином та відповідач, як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності. В ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 38-1.1 ст. 38-1 цього ж Закону у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 233/6517/16-ц від 03.10.2019 зазначено, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Це положення законодавства передбачає перехід права вимоги регресу від однієї особи до іншої при виникненні деліктного (позадоговірного) зобов`язання, а саме із заподіяння шкоди. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Таким чином, страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу Mercedes Benz Vito 113 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме за кермом даного транспортного засобу був не страхувальник [PERSON] , яка є пенсіонером (про що зазначено в полісі № АТ/333266), а [PERSON] . Останній постановою Рівненського районного суду від 02.03.2023 у справі №570/1707/23 визнаний винним у вчиненні ДТП, що відбулося 25.03.2023, тому зобов`язаний компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що становить 45000 грн. 00 коп. (90000 грн./50%). Відповідачем відшкодування 50 відсотків сплаченої позивачем суми страхового відшкодування не відбулося. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь-яких доказів не надано. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому з [PERSON] на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» необхідно стягнути страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 45000 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved