Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за не обліковану електричну енергію в розмірі 7 005,30 грн. Вимоги позову обґрунтовано тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. 18.11.2005 року між ПАТ «Київенерго» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] укладено договір, на підставі якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . В результаті аналізу оплат за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] було з`ясовано, що відповідач користувалась відповідними послугами, однак не виконувала зобов`язання по їх сплаті, внаслідок чого станом на 01.08.2024 року виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за о/р [NUMBER] у розмірі 4 818,22 грн. Позивач просить суд, стягнути з відповідача суму заборгованості з урахуванням інфляції та 3% річних в загальному розмірі 7005,30 грн. Ухвалою від 19.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сплив. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд про їх задоволення. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому остання належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді за зареєстрованим місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії, яка постачається позивачем за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито відповідний особовий рахунок. Позивачем надавались послуги на будинок, в якому проживає відповідач. Доказів протилежного відповідачем надано не було, як і не було надано доказів фактичного не отримання послуг або не проживання відповідача у квартирі. Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «Київенерго». Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача існує як на підставі умов договору про постачання електроенергії, так і на підставі вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачає, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Судом встановлено, що відповідач користується послугами, проте належним чином не здійснює оплату за спожиту електричну енергію, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого станом на 01.08.2024 року виникла заборгованість в розмірі 4 818,22 грн. Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинна була здійснювати оплату таких послуг на рахунок ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», однак вчасно та регулярно платежі не сплачувала, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, строки сплати яких відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає стягненню з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України, та не подала суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved