Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Недокус В.І. через систему «Електронний суд» звернулась в суд із позовом до [PERSON] , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.08.2019 розірвано. За час перебування у шлюбі у них з відповідачем народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2019 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із нею за адресою місця її проживання. Окрім цього, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08.07.2020 №490 затверджено висновок органу опіки і піклування про встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №845 від 22.09.2021 було скасовано висновок щодо встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , з підстав того, що батько [PERSON] негативно впливає на психологічний стан здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] . Також позивач вказує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2021 із відповідача [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 гривень, проте, відповідач на протязі тривалого часу свідомо нехтує потребами своєї дитини в частині надання підтримки та допомоги у формуванні особистості та належного її розвитку, а також порушує її права на належне батьківське виховання, не виконує своїх обов`язків: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її розвиток, не спілкується з нею взагалі, пропри те, що це мого б забезпечити зростання дитини при нормальному самоусвідомленні, не створює умов для отримання нею освіти, не вітає на день народження, не відвідує її в часи відсутності перешкод зі сторони батька на такі відвідування, тощо. При цьому, така байдужість до доньки, відповідачу притаманна, практично від дня народження дочки. Позивач зауважує, що відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенні до неї під час котрого чинив на неї моральний та психологічний тиск, виражався нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, в тому числі в присутності їхньої дочки [PERSON] . Крім того, відповідач ухилявся від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини, залишив дитину трирічного віку на дитячому майданчику без нагляду, наносив тілесні ушкодження позивачу в присутності дитини, вчиняв інші дії, які підпадають під адміністративне правопорушення вчинене, як дрібне хуліганство. Крім того, від народження їхня з відповідачем дитина [PERSON] перебуває на обліку лікарів, оскільки відповідно до стану здоров`я в доньки спостерігалась затримка мовного розвитку та ризик розвитку розладу аутистичного спектру, а відтак лікуючими лікарями надано рекомендації щодо необхідності займатись із дитиною вправами на логіку, мислення, розвиваючими іграми, музикотерапією, тощо, здійснювати щоденні регулярні прогулянки на свіжому повітрі та займатись іншими вправами, які необхідні для розвитку дитини. При цьому, про стан здоров`я дитини та необхідності проходження відповідного лікування відповідачу було відомо, проте жодних дій останній не вчиняв, в лікуванні не допомагав, в той час, як дитина [PERSON] перебувала на диспансерному обліку та потребувала постійного домашнього догляду. Більш того, з метою уникнення призову на військову службу під час мобілізації, відповідач здійснив спробу отримання неправдивої інвалідності для їхньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач звертає увагу, що останнім часом відповідач фактично не цікавиться життям своєї дитини, всі питання щодо її виховання вирішуються виключно нею та вона в повній мірі опікується своєю дитиною, відвідує з нею заклади охорони здоров`я, займається з дочкою за рекомендаціями лікарів для налагодження здоров`я, допомагає осягнути навчальний процес та допомагає в усіх необхідних справах, натомість батько дитину використовує виключно в своїх корисливих цілях, не цікавиться станом здоров`я дитини, не допомагає з лікуванням та її відновленням, не забезпечує розвиток дитини та, фактично, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, оскільки має іншу сім`ю. Таким чином, для забезпечення найважливіших інтересів дитини з метою забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, позивач просить суд позов задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Копію позовної заяви з додатками надіслано до Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та зобов`язати, протягом одного місяця, надати суду висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . 17.12.2024 судом зареєстровано висновок органу опіки та піклування - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.12.2024 № 1876. Протокольною ухвалою суду від 13.01.2025 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Недокус В.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Крім того судом додатково вживались заходи повідомлення відповідача [PERSON] через офіційний веб-сайті судової влади України, шляхом розміщення оголошення про виклик останнього до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без присутності органу опіки та піклування за наявними матеріалами у справі. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 14.03.2017 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 565. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.08.2019 у справі № 607/10728/19, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09.10.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1872. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2019 у справі № 607/17969/19, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2019 у справі № 607/15151/19, [PERSON] визнано винним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням, справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст.173-2 КУпАП - провадженням закрито. Як вбачається зі змісту даної постанови судом встановлено, що 17.06.2019 о 16 год. 20 хв. [PERSON] , перебуваючи в парку «Національного відродження» вчинив домашнє насилля відносно своєї дружини [PERSON] , під час якого чинив на неї моральний та психологічний тиск, виражався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2019 у справі № 607/15191/19, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді попередження. Як вбачається зі змісту даної постанови судом встановлено, що 17.06.2019 о 16 год. 20 хв. [PERSON] , перебуваючи в парку «Національного відродження» у м. Тернополі вчинив домашнє насилля відносно своєї дружини [PERSON] , в присутності малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , чим порушив вимоги ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства». 27.12.2019 відносно [PERSON] , [INFO] , винесено терміновий заборонний припис серії АА № 076238 строком на дві доби, у зв`язку із вчиненням домашнього насильства стосовно постраждалої особи [PERSON] . Відповідно до довідки дільничного офіцера поліції ВППП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Микитіна Н.І. від 04.01.2020 «Про результати розгляду повідомлення [PERSON] », в ході перевірки звернення [PERSON] від 27.12.2019, яке було зареєстровано в ІТС ІПНП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за № 46309, було встановлено, що на гр. [PERSON] було оформлено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування». Також встановлено, що, гр. [PERSON] вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини [PERSON] в присутності малолітньої дочки [PERSON] , 2017 року народження, тому [PERSON] порушив вимоги ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». Вказане також вбачається із листа Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 66 від 09.01.2020. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 05.02.2020 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] , про що 05.02.2020 складено відповідний актовий запис № 15. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 490 від 08.07.2020 затверджено висновок органу опіки та піклування про встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із вищевказаного висновку органу опіки та піклування про встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважав за доцільне рекомендувати батькові [PERSON] брати участь у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до графіку спілкування в такі дні: щосереди з 16:00 до 17:00; щосуботи з 11:00 до 13:00, додаткові години за бажанням дитини. Побачення повинні відбуватися в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей на території м. Тернополя, за присутності матері [PERSON] . Рекомендовано батькові [PERSON] не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її. Рекомендовано матері [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Згідно із довідкою інспектора роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Гуменюком М.М. від 29.07.2020 «Про результати розгляду повідомлення [PERSON] », в ході перевірки повідомлення [PERSON] від 08.07.2020, яке було зареєстровано в ІТС ІПНП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за № 23567, було встановлено, що зі слів [PERSON] її колишній [PERSON] вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме ображав її нецензурними словами, погрожував їй фізичною розправою, а також штовхав її. Дані дії зі слів [PERSON] колишній чоловік вчинив по [ADDRESS] на дитячому майданчику під час того, як він прогулювався з їхньою спільною дочкою [PERSON] , 2017 року народження. [PERSON] надав письмове пояснення, в якому категорично заперечив факт вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини, також останній додав, що проводив час з донькою за вставленим графіком органами опіки та жодних протиправних дій відносно колишньої дружини та своєї доньки він не вчиняв. Встановити будь - які додаткові докази, які би свідчили про те, що [PERSON] вчинив будь - яке насильство відносно колишньої дружини не вдалось. Із [PERSON] була проведена профілактична бесіда про недопущення домашнього насильства. Вказане також слідує із листа Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 4526 від 31.07.2020. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2021 у справі № 607/11118/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП - закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як слідує із змісту даної постанови судом встановлено, що 08.05.2021 близько 11 год. 00 хв., громадянин [PERSON] перебуваючи по [ADDRESS] , виражався нецензурно до громадянки [PERSON] в присутності їх малолітньої дитини, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Як вбачається із листа Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 3876 від 08.06.2021, під час проведення перевірки встановлено, що у [PERSON] з [PERSON] неодноразово виникають конфлікти, непорозуміння з приводу участі батька у вихованні спільної дочки. Із [PERSON] проведене профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення подібних вчинків в майбутньому. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2021 у справі № 607/9652/21, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 01.06.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до консультації дитячого психіатра [PERSON] від 20.05.2021, на момент огляду у дитини [PERSON] , [INFO] , виявлено психологічні, мовні та поведінкові розлади. Дівчинка проходила і далі буде проходити амбулаторне лікування. Для успішного ведення дитини, рекомендовано тимчасово призупинити зустрічі з батьком [PERSON] , оскільки вони негативно впливають на здоров`я дівчинки. Долученими позивачкою копіями медичної документації, зокрема Консультативними картами, виписками із медичної картки дитини, виписками про надані реабілітаційні послуги та результати комплексної реабілітації підтверджується той факт, що малолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] хворіє розладом психомовного розвитку, затримкою мовного розвитку та з 2021 року періодично проходить курси реабілітації. Згідно із довідками №57 від 03.03.2020, № 51 від 26.02.2021 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданих ЛКК КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», [PERSON] , [INFO] з 20.02.2020 перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 845 від 22.09.2021 затверджено висновок органу опіки та піклування про скасування порядку участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно із вищевказаним висновком органу опіки та піклування про скасування порядку участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне скасувати встановлений порядок участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , враховуючи обставини, які негативно впливають на психологічний стан здоров`я та розвиток дитини. Звернуто увагу батька на можливість повернутися до вирішення питання доцільності встановлення порядку його участі і вихованні дочки, лише після стабілізації психологічного стану здоров`я дівчинки та рекомендації дитячого психіатра. Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства «Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні», дитина [PERSON] , [INFO] , з народження знаходиться на обліку у дільничного лікаря-педіатра відділення № 5 поліклінічного відділу. На огляд у поліклініку дитину завжди супроводжувала мама [PERSON] . При огляді дитини вдома завжди присутня мати дитини. Батько дитини не був присутній на огляді дитини в поліклініці, а також вдома, письмово до дільничного лікаря не звертався та станом здоров`я дитини не цікавився. Вказане також підтверджується листом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні» від 21.07.2021 № 641. Відповідно до листа Тернопільської обласної військової адміністрації від 12.03.2024 № 581/У-18/516-УГЛ-090/31, 12.02.2024 до поліклінічного відділу комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча лікарня» із заявою звернувся батько дитини [PERSON] , [INFO] . За результатами проведеної експертної оцінки первинної медичної документації дитини, [PERSON] підстав для оформлення їй соціальної допомоги немає. Дитині не встановлено статус «дитина з інвалідністю», жодної довідки щодо зазначеного питання закладом охорони здоров`я не видавалось. Згідно з листом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 19.03.2024 № 19-2У-4/02, встановити місце перебування [PERSON] не представляється за можливе. Як слідує із витягів з реєстру Тернопільської територіальної громади № 2024/009829175 від 16.08.2024, № 2024/009829205 від 16.08.2024, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 30.08.2004 Міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження (наказу) від 30.08.2004 № 37701, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по частці. З консультації дитячого психіатра [PERSON] від 06.01.2025, на даний час не рекомендовано спілкування дитини [PERSON] , [INFO] з батьком. Під час розмови з дитиною про батька емоції дитини з позитивних змінились, остання казала, що боялась тата та боїться його надалі, так як він її ображав і вона часто плакала. Дитина стала настороженою, тривожною, емоційно лабільною, напруженою. Відмовлялась відповідати на запитання, почала дратуватись та відмовилась продовжувати співпрацю. Закривала лице руками. На запитання, що сталось відповіла, що не хоче говорити про тата, плакала. Згідно із характеристикою, виданою Тернопільським закладом дошкільної освіти (ясла - садок) № 31, [PERSON] , є випускницею 2024 року ТЗДОЯС № 31, за час занять в закладі зарекомендувала себе як позитивна дитина, яка активно контактує із дорослими та ровесниками. У заклад дівчинку приводила і забирала мама [PERSON] , на батьківських зборах була присутня тільки мама, на святкових ранках у дівчинки була присутня мама дитини, бабуся дитини та її хрещена мама/тітка. Мати дівчинки приділяє належну увагу її вихованню, є авторитетом для неї. Між матір`ю та дочкою є взаємоповага та розуміння. За весь час перебування [PERSON] у навчальному закладі, батька дитини [PERSON] жодного разу в закладі не було, не приводив дитину до закладу та не забирав її, не цікавився її виховання, у батьківських зборах та святкових ранках участі не брав, з письмовими чи усними запитами до закладу відносно своєї дочки не звертався. Органом опіки і піклування суду надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.12.2024 № 1876. Відповідно до висновку органу опіки і піклування суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.12.2024 № 1876, орган опіки і піклування, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З висновку вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини мати дитини, [PERSON] , повідомила, що батько протягом тривалого часу свідомо нехтує потребами своєї дитини в частині надання підтримки та допомоги у формуванні особистості та належного її розвитку, а також порушує права дочки на належне батьківське виховання, не виконує своїх обов`язків, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її розвиток, не спілкується з нею взагалі, пропри те, що не мого б забезпечити зростання дитини при нормальному самоусвідомленні, не створює умов для отримання нею освіти. не вітає на день народження, така байдужість батька до своєї доньки притаманна практично від її народження. Батько дитини, [PERSON] , на засідання комісії не з`явився та не повідомив про причини своєї відсутності. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Крім того, частиною другою статті 158 Сімейного кодексу України передбачено, що баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини. Встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . Водночас, з матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] участі в житті доньки [PERSON] , [INFO] не приймає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, тим самим самоусунувся від виховання доньки,що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами довела, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , не навідується до дитини, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не приймає участі в навчально-виховному процесі, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, протягом тривалого часу ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню малолітньої дитини, не виявляє до неї батьківської уваги та турботи та не надає матеріальної допомоги на її утримання. За таких підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за його бажанням піклуватися про дитину. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Щодо розподілу судових витрат, які понесла позивач у зв`язку з розглядом цієї справи, суд зазначає таке. Так, у позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що орієнтована сума судових витрат становить 5 000 грн та складається з суми сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу. Як слідує із квитанції про сплату № 7262-1651-8656-2634 від 15.09.2024, позивач сплатила за подання до суду даного позову судовий збір у сумі 968,96 грн. У прохальній частині позовної заяви позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Разом з тим до виходу суду до нарадчої кімнати позивач [PERSON] та її представник адвокат Недокус В.І. не подали до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Так само позивач та її представник не подали заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому посилання у позовній заяві про стягнення на користь позивача усіх судових витрат не спростовує обов`язку позивача чи її представника зробити відповідну заяву про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки саме ст. 141 ЦПК України і встановлює такий обов`язок сторони. Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі № 160/16902/20 вказав, що зазначення ж у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заяву позивача [PERSON] про розподіл понесених позивачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4031,04 грн слід залишити без розгляду. Разом з тим, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 983,96 грн сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved