Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису. Позов мотивувала тим, що з жовтня 2000 року вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство. При цьому відмічає, що їхні відносини носили не стабільний характер. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . На час реєстрації факту народження доньки сторони проживали окремо, відповідач в цей час працював та мешкав в м.Києві. Позивач вказує, що вона, не маючи розуміння, як надалі будуть розвиватися їхні відносини, при реєстрації народження дитини відомості про батька вказала відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Позивачка зазначає, що відповідач ніколи не заперечував, і не заперечує на даний час своє батьківство. Він був присутній під час партнерських пологів, забирав їх з дочкою з пологового будинку, вони разом водили доньку до дитячого садочку. Разом з тим питання офіційного визнання батьківства з боку відповідача залишається не врегульованим, він постійно відтерміновує вирішення цього питання, посилаючись на різні обставини. При цьому звертає увагу, що відповідач ставиться до дитини як до своєї доньки, вони спілкуються, іноді проводять час разом, він дарує їй подарунки. Дитина сама неодноразово виявляла бажання в офіційному визнанні відповідача своїм батьком. З огляду на вказане, з метою захисту прав дитини позивачка звернулась до суду з даним позовом та просила визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , та, уточнивши вимоги, внести до актового запису про народження дитини відомості про батька, зазначивши батьком дитини відповідача по справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2023 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Липовецький ВДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2024 року відповідно до положень ч.2 ч.1 ст.251 ЦПК України зупинено провадження в справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року поновлене провадження в справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2025 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) прийняті до розгляду уточнені позовні вимоги позивача. Відповідач подав заяву про визнання позову, яка підтримана ним в підготовчому засіданні. Позивач в підготовчому засіданні свою заяву підтримала та просила прийняти визнання позову відповідачем. Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, однак матеріали справи містять його заяву щодо розгляду справи у його відсутність, при ухваленні рішення покладався на думку суду. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 жовтня 2010 року. Актовий запис про її народження складений 20 жовтня 2010 року Виконкомом Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області за №11, її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . При цьому запис про батька дитини був вчинений відповідно до положень ч.1 ст. 135 СК України, тобто запис про батька проведений за прізвищем та громадянством матері, ім`я та по батькові батька записані за вказівкою матері. Позивач, звертаючись до суду, просить визнати відповідача батьком її дитини. Відповідач громадянин України [PERSON] , [INFO] , вимоги визнає та визнає себе батьком [PERSON] , [INFO] . Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Тобто, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 вказаної вище постанови Верховного Суду України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року в справі №591/6441/14-ц зазначив, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Судом установлено, що відповідач [PERSON] визнав позов, не заперечує про визнання його батьком дитини та підтвердив, що саме він є батьком [PERSON] , [INFO] , що додатково підтверджується тривалим існуванням між ними стосунків та, зокрема утриманням ним дитини в добровільному порядку. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить чинному законодавству, таке визнання не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, іншого судом не встановлено, навпаки спрямоване на відновлення прав дитини, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та визнає громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Отже саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним. Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказував, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки суд задовольнив вимоги про визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженою [PERSON] , а тому підлягають й задоволенню вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини відомостей про [PERSON] як батька дитини. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073, 60 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved