Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача адвокат Школьний В.А., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що позивач перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумихімпром», 02 грудня 2024 року була звільнена на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України ( невиконання роботодавцем законодавства про працю умов колективного договору). При звільнені відповідачем не проведено розрахунок та не виплачена нарахована заробітна плата в сумі 74773,52 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Посилаючись на ст.117 КЗпП України у зв`язку з непроведенням розрахунку при звільненні, просить також стягнути середній заробіток за період з 03 грудня 2024 року по день ухвалення рішення суду. Ухвалою суду від 07 січня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, витребувано у відповідача докази. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач позов визнав частково. Зазначив, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Вважає, що така компенсація повинна бути адекватною та відповідати принципу співмірності, а не розглядатися як спосіб збагачення за рахунок роботодавця. Стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку створить для підприємства великий майновий тягар, тому, виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності просить зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на посаду слюсара-ремонтника (хлораторів) 5 розряду у ПАТ «Сумихімпром». Звільнений 02 грудня 2024 року за наказом №\~634 за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодацем законодавства про працю, умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією наказу та трудової книжки (а.с.4-6,10). Відповідно до повідомлення від 02.12.2024 сума, що належить до виплати позивачу при звільненні з 02.12.2024 складає 74773,52 грн. Із вказаним повідомленням позивач ознайомлений під підпис 02 грудня 2024 року (а.с. 8 зі звороту). З наданої відповідачем довідки про доходи від 03.02.2025 вбачається, що відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] за період з грудня 2023\~року по грудень 2024\~року в сумі 74773,52 грн. В поданій до суду позовній заяві позивач повідомив, що жодних виплат від відповідача йому не надходило. Згідно ст. 115\~КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч.1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього кодексу. Частиною першою\~ст. 116 КЗпП України\~встановлені строк розрахунку при звільненні, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Судом встановлено, що працівникові при звільненні не було виплачено належну заробітну плату, сума якої станом на час розгляду справи становить 74773 грн. 52 коп. Такими діями відповідача порушено вимоги ст. 116 КЗпП України. Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про виплату відповідачем заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, з ПАТ «СУМИХІМПРОМ» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 74773 грн. 52 коп. Судом встановлено, що при звільненні в порушення вимог\~ст.116 КЗпП\~роботодавцем не було проведено виплату усіх належних сум працівникові [PERSON] . Вказана обставина є підставою для застосування до роботодавця заходів, передбачених\~статтею 117 КЗпП: з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.\~\~\~\~\~\~\~\~ При цьому для обчислення розміру середньої заробітної плати суд вважає необхідним взяти до уваги розмір середньої заробітної плати зазначений в довідці, яка надана відповідачем згідно ухвали суду про витребування доказів. З копії трудової книжки вбачається, що позивач звільнився 02 грудня 2024 року, тому час розрахунку середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у даній справі розпочався з 03 грудня 2024\~року. Відповідно до довідки ПАТ «Сумихімпром» від 03.02.2025 середньоденний заробіток позивача складає 689 грн. 73 коп., середньомісячна заробітна плата 15174,06 грн. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 35865 грн. 96\~коп. (689,73 х 52 роб. дні = 35865 грн. 96\~коп.) з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Представник відповідача у відзиві просив зменшити розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням принципу справедливості та співмірності. Суд зазначає, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Враховуючи, що розмір заборгованості по заробітній платі позивача становить 74773,52 грн., за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно зі статтею 117 КЗпП України, суд вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 35865,96 грн. На думку суду стягнення з відповідача вказаної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є справедливим та не може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягають задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 35865,96 грн. Позивач звернувся до суду з позовом за допомогою підсистеми «Електронний суд». Враховуючи положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» \~розмір судового збору, що підлягає сплаті у даному випадку зменшується з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн. за вимогою про стягнення середнього заробітку. Враховуючи задоволення позову у цій частині вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн. При зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення цієї позовної вимоги з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 968,96 грн.

Outcome: approved