Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.04.2019 року звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 04.09.1997 року чоловік позивача [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу за №2357 домоволодіння [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчено на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» 04.09.1997 року. Домоволодіння складається з дому літ. А (житлова площа 37,9 кв.м.), літня кухня літ.Б, сараї літ.В, Ж, З, туалет літ.Г, навіс літ.Д, душа літ.Е, огорожі та будівель №1-4. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №44298533 від 30.06.2016 року та свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємців за заповітом немає. Спадкоємців першої черги за законом є позивач. [PERSON] звернулася до Третьої державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини та прийняла її. Позивачем в якості правовстановлюючого документу на спірне домоволодіння надано договір купівлі-продажу №2357, посвідченого на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» від 04.09.1997 року. Проте, як вказав нотаріус, зазначений договір не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановлюючого документу, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст.227 ЦК УРСР, чинного на час укладання договору, в частині його нотаріального посвідчення. Позивач вважає, що неможливість визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом нотаріусом договору купівлі-продажу зазначеного домоволодіння порушує майнові права [PERSON] . У зв`язку з цим, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалою від 17.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляд за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 08.10.2019 року зупинено провадження у справі до встановлення правонаступників позивача у справі [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 15.11.2019 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання та залучено до участі у справі правонаступника [PERSON] [PERSON] . 06.11.2020 року позивач [PERSON] надала до суду заяву про уточнення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 04.09.1997 року батько позивачки [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу за №2357 домоволодіння [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчено на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» 04.09.1997 року. Домоволодіння складається з дому літ. А (житлова площа 37,9 кв.м.), літня кухня літ.Б, сараї літ.В, Ж, З, туалет літ.Г, навіс літ.Д, душа літ.Е, огорожі та будівель №1-4. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №44298533 від 30.06.2016 року та свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємців за заповітом немає. Спадкоємцем першої черги за законом є мати позивача - [PERSON] . Остання звернулася до Третьої державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини та прийняла її. [PERSON] в якості правовстановлюючого документу на спірне домоволодіння надано договір купівлі-продажу №2357, посвідченого на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» від 04.09.1997 року. Проте, як вказав нотаріус, зазначений договір не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановлюючого документу, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст.227 ЦК УРСР, чинного на час укладання договору, в частині його нотаріального посвідчення. Відповідно до довідки №1910 від 08.04.2019 року, виданої КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, що станом на 31.12.2012 року спірне домоволодіння зареєстровано у КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради за [PERSON] . За захистом своїх прав звернулася до суду [PERSON] , проте [INFO] вона померла. В свою чергу, після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. із заявою про прийняття спадщини. За даним зверненням заведено спадкову справу №16/2019. Приватний нотаріус роз`яснила позивачу, що договір-купівлі від 04.09.1997 року, зареєстрований Херсонською товарною біржою «Ізумруд» не відповідає вимогам законодавства та необхідність звернутися до суду з відповідною заявою, з метою визнання за нею права власності на зазначений житловий будинок в порядку спадкування за законом. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається з житлового будинку - літ. А (житлова площа 37,9 кв.м.), літня кухня - літ.Б, сараї- літ.В, Ж, З, туалет літ.Г, навіс літ.Г, душа літ.Е, огорожі та будівель №1-4. Ухвалою суду від 23.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 03.06.2021 року замінено відповідача Комишанську селищну раду на Херсонську міську раду. 09.12.2022 року представник відповідача Херсонської міської ради надав до суду письмові пояснення, згідно якого вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. У спадщину переходять ті права та обов`язки, які були набутий спадкодавцем на час відкриття спадщини день смерті, зважаючи на те, що спірний будинок, на який не зареєстровано право власності на час смерті спадкодавця, він не може бути спадковим майном. Крім того, до матеріалів справи не надано постанову нотаріуса про відмову у здійсненні нотаріальних дій, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову. Також, новим позивачем не обґрунтовано позовні вимоги. Відповідно до норм ЦПК України позивач має визначити у позовній заяві свої позовні вимоги та підтвердити їх відповідними доказами. Наразі позовні вимоги, заявлені [PERSON] є незмінними. При цьому, що [PERSON] та [PERSON] має різні права щодо спадкового майна, а відповідно вимоги [PERSON] не можуть вважатися вимогами позивача [PERSON] . Також, спадкування є переходом прав, які належали померлій особі на час смерті. Станом на 30.04.2019 року [PERSON] не набуто права власності в порядку спадкування за законом на майно чоловіка. Позивачем не надано доказів звернення до нотаріуса щодо прийняття спадщини за померлою. У зв`язку з цим, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов з підстав, зазначених в уточненні до позову, підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача - Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи просив суд врахувати письмові пояснення та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання 07.02.2025 року надав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Представник третьої особи - Третьої Херсонської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Представник третьої особи - Товарної біржи «Ізумруд» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно актового запису про одруження №323, зробленого 09.09.1967 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, [PERSON] та [PERSON] 09.09.1967 року одружилися. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Згідно актового запису про народження №1807, зробленого 14.06.1967 року Міським бюро РАЦС м.Херсона, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . 04.09.1997 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу за №2357 домоволодіння [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчено на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» 04.09.1997 року. Домоволодіння складається з дому літ. А (житлова площа 37,9 кв.м.), літня кухня літ.Б, сараї літ.В, Ж, З, туалет літ.Г, навіс літ.Д, душа літ.Е, огорожі та будівель №1-4. Згідно актового запису про укладення шлюбу №1073, зробленого 14.10.1989 року міським РАЦС м.Херсона, між [PERSON] та [PERSON] 14.10.1989 року укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Згідно актового запису про смерть №07, зробленого 05.01.2016 року Виконавчим комітетом Комишанської селищної ради Комсомольського району м.Херсона, [PERSON] помер [INFO] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.06.2016 року Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] [PERSON] зареєстровано спадкову справу №268/2016 року. Відповідно до листа Третьої Херсонської державної нотаріальної контори від 05.04.2019 року №1101/02-14, [PERSON] , на усне звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , повідомлено, що в якості правовстановлюючого документу на спірне домоволодіння надано договір купівлі-продажу №2357, посвідченого на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» від 04.09.1997 року. Проте, зазначений договір не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановлюючого документу, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст.227 ЦК УРСР, чинного на час укладання договору, в частині його нотаріального посвідчення. Рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою для вирішення зазначеного питання. Згідно довідки №1910 від 08.04.2019 року, виданої КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради повідомлено, що станом на 31.12.2012 року та згідно матеріалів інвентарної справи, власником домобудівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно актового запису про смерть №41, зробленого 06.05.2019 року Виконавчим комітетом Комишанської селищної ради, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до довідки приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маршалово Л.В. від 19.06.2019 року №201/01-16, видана [PERSON] в тому, що приватним нотаріусом 18.06.2019 року було заведено спадкову справу №16/2019 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На дату видачі цієї довідки спадкоємцем [PERSON] за законом та за заповітом, яка прийняла спадщину, є її донька [PERSON] . Інші спадкоємці, передбачені законом, відсутні. Для оформлення спадщини потрібно надати документ, що підтверджує право власності померлої на майно. Договір купівлі-продажу від 04.09.1997 року, зареєстрований Херсонською товарною біржою «Ізумруд» за №2357, не відповідає вимогам законодавства. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56546011 від 18.06.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. після смерті [INFO] [PERSON] зареєстровано спадкову справу №16/2019 року. Згідно заповіту від 04.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В., на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, у якому зробила заповітне розпорядження, все належне їй майно, де б воно не знаходися та з чого б воно не складалося, її майнові права та обов`язки і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона буде мати право, заповіла [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №16/2019, заведеної 18.06.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини (за заповітом) зверталася [PERSON] . З довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 25.05.2019 року №16-21/1312, вбачається, що станом на 25.05.2019 року згідно з відомостями будинкової книги, переданої відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради разом з померлою [INFO] [PERSON] на момент смерті зареєстровані особи за адресою: [ADDRESS] відсутні. Відповідно до статей 128,153 ЦК Української РСР, які діяли на момент укладення договору купівлі-продажу спірного будинку, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі- продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. За загальним правилом, визначеним частиною першою ст. 128 ЦК УРСР, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором, а відповідно до статті 153 ЦК Української РСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженій наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року № 121, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу спірного будинку, підставою для державної реєстрації договорів купівлі-продажу передбачалися, в тому числі, договори купівлі-продажу, зареєстровані біржами. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ч.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно із загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. Тобто, звернення до суду може мати місце в разі відмови нотаріусом в видачі свідоцтва з таких підстав, які унеможливлюють його видачу, оскільки підстави нотаріальної відмови не можуть бути усунуті спадкоємцями. Так, довідкою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маршалово Л.В. від 19.06.2019 року №201/01-16, повідомлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , для оформлення спадщини потрібно надати документ, що підтверджує право власності померлої на майно. Договір купівлі-продажу від 04.09.1997 року, зареєстрований Херсонською товарною біржою «Ізумруд» за №2357, не відповідає вимогам законодавства. Як роз`яснено у п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» - право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Судом встановлено, що сторони при укладанні договору купівлі-продажу від 04.09.1997 року житлового будинку [ADDRESS] , домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору та покупець [PERSON] зареєстрував своє право власності на зазначений житловий будинок в БТІ, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою вважати, що спадкодавець [PERSON] правомірно набув право власності на нього на підставі вказаного правочину згідно ст.328 ЦК України. Також судом встановлено, що дружина [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину у вигляді житлового будинку, яка відкрилася після смерті її чоловіка, в т.ч. і на спірний житловий будинок, який належав йому фактично, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у встановлений законодавством строк, а тому спадщина належить їй як спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за заповітом в позасудовий порядок у зв`язку із з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів, в нотаріальному порядку оформити спадщину позивач позбавлений можливості, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб. Відтак, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до переконання про задоволення позовної вимоги про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається з житлового будинку - літ. А (житлова площа 37,9 кв.м.), літня кухня - літ.Б, сараї - літ.В, Ж, З, туалет - літ.Г, навіс - літ.Г, душа - літ.Е, огорожі та будівель №1-4. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved