Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Сторони з 18 січня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. З липня 2022 року відносини між сторонами розладналися, між ними виникли нездоланні непорозуміння, що унеможливлює збереження шлюбу. У сторні різні погляди на життя та сімейні цінності. Позивач втратила до відповідача почуття любові та довіри, фактично сімейно-шлюбні стосунки між ними припинились в травні 2023 року, як сім`я сторони не існують, взаємних обов`язків по відношенню один до одного не несуть, ведуть господарство окремо один від одного. Налагоджувати сімейні стосунки наміру у позивава немає. Продовжувати і надалі перебувати в шлюбі з відповідачем позивач не бажає. Подальші шлюбні стосунки для неї є неможливими, як і подальше збереження шлюбу. Процесуальні дії у справі. 19.04.2024 позовна заява надійшла до суду (відправлена поштою 12.04.2024). 22.04.2024 суддя з метою визначення підсудності скористався даними з Єдиного державного демографічного реєстру. Підтверджена реєстрація сторін. 24.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.05.2024 провадження у справі зупинено, за клопотанням відповідача. Сторонам надано строк для примирення шість місяців - до 23 листопада 2024 року. 25.11.2024 провадження у справі поновлено. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача - адвокат Топалова О.Є. подала до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача; в разі процесуальної необхідності, просить провести заочний розгляд справи та прийняти рішення про задоволення позову. Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст. 128 ЦПК України, дотримано, однак в судове засідання він повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223\~та ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 січня 1997 року відділом РАГС Інгулецького міськвиконкому Дніпропетровської області, актовий запис №02. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. В наданий судом строк для примирення сторони не примирились. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з волевиявленням дружини припинити шлюб шляхом його розірвання на підставі рішення суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований\~Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Висновок суду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують, шлюб між ними фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення позивача про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає її волевиявленню. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved