Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Хоменко С.О. звернувся до суду з позовом до Житомирської державної\~нотаріальної контори\~Житомирської області про зобов?язання відповідача зняти заборону на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , яку було накладено 17.05.1962 року, на підставі повідомлення Житомирського міськпищекомбінату, бн від 17.05.1962 року, реєстраційний номер обтяження: 3485052 від 19.07.2006 року. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем. При цьому посилається на те, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності є власником 16/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Також власниками вказаного будинку є [PERSON] , вододіючий часткою 46/100 цього будинку та [PERSON] , яка не є громадянкою України, володіюча часткою 11/100 цього будинку, [PERSON] , володіюча часткою 27/100 цього будинку. Право власності ними було набуте на підставі договору дарування від 23.07.2012\~року, посвідченого приватним нотаріусом Силіним С.В., за яким [PERSON] передала у власність безоплатно (подарувала) своїм дітям, а [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] прийняли у власність (прийняли в дар) від своєї матері 73/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна за № 399470320 від 16.10.2024\~року, на житловий будинок [ADDRESS] , Першою житомирською державною нотаріальною конторою накладено обтяження, на підставі повідомлення, бн від 17.05.1962 року Житомирського міськпищекомбінату, особа майно якої обтяжується - [PERSON] . Вищезазначене обтяження полягає у забороні на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3485052, зареєстровано - 19.07.2006\~року, реєстратор: Перша житомирська державна нотаріальна контора, 10014, Житомирська область, м. Житомир, майдан Соборний, 1, на підставі повідомлення, б/н від 17.05.1962\~року Житомирського міськпищекомбінату. Вказане обтяження підтверджується і відповіддю від 21.10.2024\~року Житомирського обласного державного нотаріального архіву на заяву від 17.10.2024\~року [PERSON] . Однак з указаним будинком після накладення заборони на нерухоме майно вчинялися процесуальні дії. 09.08.1976\~року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила 33/100 частини житлового будинку, з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] . 21.12.2004\~року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, за яким [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняла у дар 67/100 частин жилого будинку з відповідними господарчими та побутовими спорудами та земельну ділянку розміром 670 кв. м, що знаходиться у [ADDRESS] . 23.07.2012\~року [PERSON] уклала договір дарування, за яким [PERSON] передала у власність безоплатно (подарувала) своїм дітям, а [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] прийняли у власність (прийняли в дар) від своєї матері: 73/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . 24.10.2023\~року між [PERSON] , яка діяла по довіреності, посвідченій нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Р.I. 14.09.2023\~року за реєстром № 474, від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу. За вказаним договором [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність 11/100 частин житлового будинку за [ADDRESS] . Як вбачається з вищевикладеного, вказаний будинок відчужувався чотири рази попри наявність повідомлення про заборону, що свідчить про скасування такого повідомлення, однак не були внесені відповідні відомості до реєстру. Обтяження, що накладене на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає [PERSON] реалізувати своє право на розпорядження майном у повному обсязі. Таким чином, без звернення до суду, позивач не зможе захистити своє право на визначення юридичної долі нерухомого майна. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.12.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 30.12.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить суд встановити належного відповідача, з урахуванням того, що Житомирська державна нотаріальна контора Житомирської області не може бути відповідачем по даній справі; здійснити припинення обтяження від 19 липня 2007 року за № 3485052, у порядку взаємодії суду з реєстраційними органами територіальної громади Житомирської міської ради; відмовити позивачу у частині стягнення з Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області судового збору. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 16/100 ідеальних часток житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 23.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Силіним С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 654, копія якого міститься у матеріалах справи. Як вбачається з копії вказаного вище договору, [PERSON] передала у власність безоплатно (подарувала) своїм дітям, а діти прийняли у власність (прийняли в дар) від своєї матері наступні ідеальні частки житлового будинку: [PERSON] - 46/100 ідеальних часток житлового будинку, [PERSON] - 16/100 ідеальних часток житлового будинку та [PERSON] - 11/100 ідеальних часток житлового будинку, а разом [PERSON] передала у власність безоплатно (подарувала) своїй дітям, а [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] прийняли у власність (прийняли в дар) від своєї матері 73/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з\~Інформацією з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна (номер\~інформаційної довідки\~ 399470320\~від 16.10.2024\~року),\~зокрема,\~згідно з\~розділом «Відомості\~з Єдиного\~реєстру заборон\~відчуження об`єктів\~нерухомого майна»,\~на будинок\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~власником якого\~значиться \~ [PERSON] ,\~зареєстровано обтяження\~ заборона\~на нерухоме\~майно (реєстраційний\~номер обтяження\~ 3485052,\~дата реєстрації\~ 19.07.2006\~року,\~реєстратор \~Перша житомирська\~державна нотаріальна\~контора;\~підстава обтяження:\~повідомлення,\~б/н,\~17.05.1962,\~Житомирський міськпищекомбінат;\~додаткові дані:\~архівний запис\~ заборона\~від 17.05.1962\~року №\~184;\~заявник: Перша житомирська державна нотаріальна контора). Після вчинення заборони 17.05.1962 року щодо вказаного вище нерухомого майна - будинку за адресою: [ADDRESS] , було укладено ряд договорів, зокрема, наступні. 09.08.1976 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким, [PERSON] продала, а [PERSON] купила 33/100 частини жилого будинку, з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено Другою Житомирською державною нотаріальною конторою 09 серпня\~1976\~року за реєстром № 1-2300. 21.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого, [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняла в дар 67/100 сотих частин жилого будинку з відповідними господарчими та побутовими спорудами та земельну ділянку розміром 670 кв. м, що знаходяться у [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Білецькою Н.С. та зареєстровано в реєстрі за № 3-1330. 24.10.2023 року між [PERSON] , яка діяла за довіреністю, від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, згідно з яким, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність 11/100 частин житлового будинку за [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Р.І. та зареєстровано в реєстрі за № 550. Вказані вище обставини підтверджуються копіями відповідних договорів (у тому числі - копією дублікату договору), які містяться у матеріалах справи. На заяву [PERSON] від 17.10.2024 року, Житомирським обласним державним нотаріальним архівом було надано відповідь за № 2184 /01-21 від 21.10.2024 року, з копії якої вбачається, що згідно Реєстру Першої житомирської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами (розпочато:\~1958\~рік, закінчено:\~1962\~рік), наявний реєстраційний запис № 184 від 17.05.1962\~року щодо реєстрації заборони відчуження нерухомого майна, належного [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Підстава обтяження: повідомлення Житомирського міськхарчокомбінату від 17.05.1962\~року. Інформацію надано, як власнику об`єкта нерухомого майна, на підставі договору дарування, посвідченого Силіним С.В., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу від 23 липня\~2012\~року, за реєстром № 654. Будь-яка інша інформація щодо вказаного обтяження в справах Житомирського обласного державного нотаріального архіву - відсутня. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи\~розпоряджається своїми\~правами щодо\~предмета спору\~на власний\~розсуд.\~Таке право\~мають також\~особи,\~в інтересах\~яких заявлено\~вимоги,\~за винятком\~тих осіб,\~які не\~мають процесуальної\~дієздатності. (частина 3 статті 13 ЦПК України). Згідно\~зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здатність особисто\~здійснювати цивільні\~процесуальні права\~та виконувати\~свої обов`язки\~в суді\~(цивільна\~процесуальна дієздатність)\~мають фізичні\~особи,\~які досягли\~повноліття,\~а також\~юридичні особи. (Частина перша статті 47 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви, викладеними у ЦПК України, вона повинна, серед іншого, містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, зокрема й відповідача, а також, зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їх особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач, як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до участі у справі, у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Вчиняючи нотаріальні чи реєстраційні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної чи реєстраційної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин. Вказана правова позиція Верховного Суду є сталою та незмінною протягом тривалого часу, зокрема вона викладена у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19), від 03 лютого 2022 року у справі № 403/15307/12 (провадження № 61-18872св21). Крім того, згідно з вимогами п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судовому практику в справах про зняття арешту з майна», нотаріальна контора не може бути належним відповідачем у справі про скасування обмежень, якщо не оскаржуються її дії. Разом з тим, згідно з вказаним вище пунктом Постанови, відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3\~Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. У випадку безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі. У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор. Як встановлено судом, зокрема і з відзиву на позовну заяву, Першу, Другу та Третю житомирські державні нотаріальні контори ліквідовано та всі справи передано до Житомирського обласного державного нотаріального архіву. У свою чергу, Житомирська державна нотаріальна контора Житомирської області не є правонаступником Першої, Другої та Третьої житомирських державних нотаріальних контор, а тому, навіть, з цієї підстави не може бути відповідачем у вказаній справі. Згідно із пунктом 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявником, зокрема, є власник, інший правонабувач, сторона правочину у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Отже, заявником щодо державної реєстрації припинення та зняття відповідного обтяження може бути власник відповідного майна. Таким чином, нотаріус не може бути відповідачем у цій справі, а лише, відповідно до вимог статті 53 ЦПК України, може бути залучений до участі у справі, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Згідно з ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Питання про заміну неналежного відповідача судом при розгляді цієї справи не вирішувалося, оскільки таке клопотання позивач та його представник не заявляли. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки представником\~позивача пред`явлено\~позов до\~неналежного відповідача\~- Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити саме з цих підстав, не аналізуючи спір по суті. Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 307/2464/21 (провадження № 61-7302св22). Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Outcome: dismissed