Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Леон І.О., про усунення від права на спадкування. Позов обґрунтовується тим, що [INFO] помер батько відповідача та чоловік [PERSON] [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. Померлий [PERSON] , був особою пенсійного віку, часто хворів, останні роки потребував сторонньої допомоги. Доглядом за [PERSON] , забезпеченням його ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням займалася позивач. Відповідач давно не проживає з батьками, за місцем реєстрації та дуже рідко навідував батьків. Після смерті батька відповідач подав заяву до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Леон І.О. про відмову у прийнятті спадщини, яку зареєстровано в реєстрі за №465 від 14.05.2024, проте наданий час інформація відсутня в реєстрі. Оскільки відповідач не надавав належної допомоги померлому батькові, який її потребував, просила суд усунути [PERSON] від спадкування на підставі закону після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] . Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2024 року цивільну справу було передано для розгляду за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, витребувано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті. 04 лютого 2024 року справу розглянуто по суті. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою\~статті 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої\~статті 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частиною другою\~статті 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частинами п`ятою, шостою\~статті 1224 ЦК України\~за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої\~статті 1224 ЦК України\~має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правила частини п`ятої\~статті 1224 ЦК України\~стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до\~СК України\~не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі №321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження №61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. У пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої\~статті 1224 ЦК України\~стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами\~СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . За своє життя потребував сторонньої допомоги, про що визнали сторони в судовому засіданні. Відповідач допустив бездіяльність і не надавав допомоги батькові, про що не заперечував під час розгляду справи. За встановлених обставин, аналізу наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи, що в судовому засіданні позивач просила судові витрати не стягувати з відповідача, суд вважає за можливе залишити за позивачем судові витрати у розмірі 1211,20 грн

Outcome: approved