Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Розбишівського навчально-реабілітаційного центру з поглибленим професійно-трудовим навчанням Полтавської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чутівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини і припинення стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 27.07.2007 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] було задоволено. [INFO] народився [PERSON] , про що 10 вересня 2008 року складено відповідний актовий запис №2 де батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , а місце народження с. Скибівка, Чутівського району, Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З 19.05.2023 року [PERSON] зарахований на навчання в Розбишівський навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням Полтавської обласної ради Полтавської обласної військової адміністрації і знаходиться на неповному державному утриманні. 30.05.2023 року [PERSON] власноручно написав заяву начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради, про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки він не є біологічним батьком та ніколи не вважав його сином. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 13.12.2023 року, позивача та матір малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] було позбавлено батьківських прав (справа № 550/937/23). Даним рішенням суду з [PERSON] було призначено стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь осіб або установ, в яких буде утримуватись дитина. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 15.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 10.07.2024 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу. 18.10.2024 року до суду надійшов лист від Державної спеціалізованої установи "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи №369 від 03.10.2024 року про неможливість виконання судово-генетичної експертизи, у зв`язку з неявкою обох сторін 02.09.2024 та неявкою [PERSON] разом з дитиною 30.09.2024 на експертизу. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 25.12.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник, адвокат Беркута В.Л. в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, наполягали на задоволенні позовних вимог. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті судової влади України на сторінці Чутівського районного суду Полтавської області відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про поважні причини своєї неявки суду вона не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Представник відповідача Розбишівського навчально-реабілітаційного центру з поглибленим професійно-трудовим навчанням Полтавської обласної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Чутівського відділу ДРАЦС. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 27.07.2007 року рішенням Шишацького районного суду Полтавської області було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 19 липня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 13.12.2023 року, позивача та матір неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] було позбавлено батьківських прав (справа №550/937/23). Вказаним рішенням суду з [PERSON] було призначено стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь осіб або установ, в яких буде утримуватись дитина (а.с.9-12). Згідно листа\~служби у\~справах дітей\~виконавчого комітету\~Скороходівської селищної\~ради Полтавського\~району Полтавської\~області №09-29/73\~від 23.05.2023\~року, в\~Розбишівському навчально-реабілітаційному\~центрі з\~поглибленим професійно-трудовим\~навчанням Полтавської\~обласної ради\~Полтавської обласної\~військової адміністрації,\~за заявою\~матері,\~навчається дитина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~батьками якого\~є:\~ [PERSON] та\~ [PERSON] (а.с.17). 30.05.2023 року [PERSON] власноручно написав заяву начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради, про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки він не є біологічним батьком та ніколи не вважав його сином (а.с.19). Згідно з ч. 1 ст.\~122\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України), дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 2 статті 136\~СК України встановлено,\~що у\~разі доведення\~відсутності кровного\~споріднення між\~особою,\~яка записана\~батьком,\~та дитиною\~суд постановляє\~рішення про\~виключення відомостей\~про особу\~як батька\~дитини з\~актового запису\~про її народження. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 10 липня 2024 року було призначено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої було поставлено питання чи є позивач біологічним батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , при цьому сторонам було роз`яснено положення ст.\~109\~ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі (а.с.119). При ухваленні рішення суд констатує, що позивач доклав можливих зусиль для доведення відсутності кровного споріднення між ним та неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , батьком якого він записаний згідно з актовим записом №2 від 10 вересня 2008 року, однак відповідач двічі ухилилась від проходження експертизи, яка могла б із значним ступенем вірогідності підтвердити чи спростувати наявність кровного споріднення між позивачем та неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що при ухваленні рішення на підставі ст. 109 ЦПК України, відповідно до вимог якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в його визнанні. Враховуючи, що предметом позову є не визнання батьківства, а виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, привід відповідача на проведення судово-генетичної експертизи в даному випадку не допускається. Доказів на спростування доводів позивача щодо невизнання ним батьківства стосовно дитини відповідачем суду надано не було. Отже, оскільки відповідач ухилилась від участі в експертизі, тому суд визнає факт відсутності кровної спорідненості між позивачем та неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . З врахуванням цього суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає можливим позов задовольнити та виключити позивача з актового запису про народження сина відповідача [PERSON] . Щодо припинення стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~121\~СК України загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати аліментів та заборгованостей, які утворилися за період, коли він був записаний батьком дитини. Зі змісту\~позовної заяви\~слідує, що на користь відповідача продовжують нараховуватися аліменти на утримання дитини, батьком якого позивач не є, а тому звернувся до суду з проханням припинити виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» від\~26\~квітня 2001\~року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Аліменти - це кошти для утримання, які закон зобов`язує платити одного з батьків неповнолітньої дитини. Їх можуть перераховувати в добровільному порядку, а можуть - за рішенням суду. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст.\~51\~Конституції України в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст.\~181\~СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч. 3 ст. 181 СК України). Правова природа аліментів у розумінні глави 15\~СК України є такою,\~що,\~з одного\~боку,\~вони є\~правом,\~а з\~іншого обов`язком,\~і надаються\~тим із\~батьків,\~хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. Згідно з ч. 2 ст.\~188\~СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст.\~197\~СК України за позовом\~платника аліментів\~суд може\~повністю або\~частково звільнити\~його від\~сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Так, за правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому не можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа № 511/219/18). Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180\~СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно ніколи не був) батьком дітей. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України,\~і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дитини. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України,\~у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача про звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню, з врахуванням зазначення правильної дати скасування стягнення аліментних платежів, тобто дати внесення позивача батьком дитини [PERSON] у свідоцтві про народження(а.с.13) 10 вересня 2008 року. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3633,60 гривень, який, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved