Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся \~до \~суду \~ з\~ позовом\~ до\~ [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності. Посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на частку житлового будинку розташованого в [ADDRESS] та на частку земельної ділянки, площею 0.0894 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136300:12:002:0082, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказаний житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані у [ADDRESS] , належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] та [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказав, що постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори від 19.10.2023 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину. У постанові вказано, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку вищевказаних житлового будинку з відповідною часткою належних до нього будівель та споруд та земельної ділянки не можливо, оскільки із поданих документів, що підтверджують право власності вбачається, що вони перебувають в спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що не дає можливості нотаріусу визначити частки спадкодавця [PERSON] у спільній сумісній власності. Тому видати свідоцтво про право на спадщину за свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та державним актом на право власності на земельну ділянку, що перебувають в спільній сумісній власності без встановлення учасників спільної сумісної власності та визначення (Виділення) їх часток є таким, що не відповідає вимогам закону. Тобто, отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок та земельну ділянку він не має можливості, оскільки частка спадкодавця [PERSON] у спільній сумісній власності визначена не була. Просив визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] є рівними та кожному співвласнику належить по 1/3 частці та припинити право спільної сумісної власності. Також просив визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0894 га, кадастровий номер 7310136300:12:002:0082, яка розміщена за адресою: [ADDRESS] , є рівними та кожному співвласнику належить по 1/3 частці та припинити право спільної сумісної власності. Ухвалою суду від 02.01.2025 року було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. Представник позивача у підготовче засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала. Відповідач у підготовче засідання також не з`явилася. Подала до суду заяву про визнання позову, просила розгляд справи проводити у її відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у підготовчому засіданні. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.09.1968 року є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.8). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 17.01.2019 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.9). Після його смерті залишилось спадкове майно. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21,05.2002 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.11.2005 року житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-14). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №123281 від 26.06.2007 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.10.2023 року земельна ділянка 7310136300:12:002:0082, площею 0,0894 га, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.19-21). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори Сапиги К.І. від 19.10.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з відповідною часткою належних до нього будівель та споруд та частку земельної ділянки, площею 0,0894 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136300:12:002:0082, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані в [ADDRESS] , що належали [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з тим, що не встановлені частки у спільній сумісній власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами та земельну ділянку у частці пропорційній до розміру частки у праві власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами (а.с.12). У вказаній постанові також зазачено, що спадкоємцем після [PERSON] , який помер [INFO] є син померлого [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини до Першої чернівецької нотаріальної контори. Із матеріалів спадкової справи №397/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що окрім сина померлого [PERSON] , інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, немає. Згідно \~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У\~частині першій статті 368 ЦК України\~зазначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до\~частини другої статті 369 ЦК України\~розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У\~частині першій\~та\~другій статті 370 ЦК України\~зазначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частин першої-третьої статті 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі №522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зроблено висновок, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений\~пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права. Згідно зі\~ст.78 ЗК України\~право власності на землю - це право володіти, користуватись та розпоряджатись земельними ділянками. Відповідно до ч. 1\~ст.\~86 Земельного кодексу України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Положеннями статті\~89\~Земельного\~кодексу\~України регламентовано, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п. «г» ч. 1ст. 87 ЗК України). За нормами\~ст.120\~ЗК\~України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ч.1 ст.377\~ЦК\~України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 81\~ЦПК\~України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до роз`яснень, наданих у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування»\~- у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника може бути змінена за рішенням суду. Згідно з правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З правового аналізу положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 року нотаріусами України слідує, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішується в суді. Позивач [PERSON] бажає отримати спадщину, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , до складу якої входить житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] та земельна ділянка 7310136300:12:002:0082, площею 0,0894 га, що розташовані в [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), однак у зв`язку з тим, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку не визначені, останній не може реалізувати свої правомочності для права власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved