Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

16 серпня 2023 року ТОВ «Світловодськпобут» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 204\~098 грн. 66 коп., з яких: за період з 01 жовтня 2007 року по 01 серпня 2023 року 99\~428 грн. 39 коп. основний борг, з 01 жовтня 2007 року по 01 лютого 2022 року 84\~960 грн. 73 коп. втрати від інфляції та 19\~709 грн. 54 коп. 3% річних та стягнення витрат, які поніс позивач в зв`язку із розглядом справи. В обґрунтуванні\~позову посилається\~на те,\~що відповідач\~ [PERSON] \~проживає за\~адресою:\~ [ADDRESS] та\~був споживачем\~теплової енергії.\~На відповідача\~відкрито особовий\~рахунок за\~№ [NUMBER] . Протягом\~2007-2023\~років ТОВ\~«Світловодськпобут» надавало\~відповідачу послуги\~з централізованого\~опалення його\~квартири.\~За період\~з 01\~жовтня 2007\~рокупо 01 серпня 2023 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 99\~428\~грн.\~39\~коп. Згідно розрахунку за період з 01 жовтня 2007 року по 01 лютого 2022 року розмір суми трьох відсотків річних за вказаний період становить 19 709 грн. 54 коп., а сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів становить 84\~960\~грн.\~73\~коп. Ухвалою від 31 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. 03 жовтня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі оскільки позовні вимоги є безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказує, що у період з 01 жовтня 2007 року по 11 червня 2016 року він не був власником кв. [ADDRESS] та не проживав у вказаній квартирі. Згідно договору купівлі продажу квартири від 11 червня 2016 року відповідач є власником частки квартири. Іншим співвласником на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2008 року є [PERSON] . Окрім того, 13 вересня 2021 року будинок [ADDRESS] був відключений від централізованого опалення, що підтверджується відповідним актом, який був підписаний генеральним директором ТОВ «Світловодськпобут», тому нарахування та стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію, яка не поставлялась з 13 вересня 2021 року по 01 серпня 2023 року є незаконним та безпідставним. Разом з відзивом відповідач подав до суду заяву в якій просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в позові в частині стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2007 року по 16 серпня 2020 року. Ухвалою від 18 грудня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо права власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою від 05 березня 2024 року витребувано з Світловодського КМБТІ копію інвентаризаційної справи щодо квартири [ADDRESS] . Ухвалою від 20 червня 2024 року залучено до участі у справі, як співвідповідача [PERSON] . Надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Співвідповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо надання відзиву. 07 жовтня 2024 року представник позивача, адвокат Гармаш А.В. подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію в загальній сумі 77\~778 грн. 06 коп. з яких: за період 01 квітня 2017 року по 01 серпня 2023 року 56\~129 грн. 32 коп. - основний борг, 14\~740 грн. 78 коп. втрати від інфляції, 6\~907 грн. 96 коп. - 3% річних. Та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився. 07 жовтня 2024 року адвокат Гармаш А.В., подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач №1 [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений за адресою вказаною у позові. На адресу суду повернувся конверт з відміткою працівників пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач №2 [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася за місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошення на веб-порталі судової влади України. На адресу суду повернувся конверт з відміткою працівників пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідачі вважаються такими, що повідомлені належним чином за місцем реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» відповідно до рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську та проводить забезпечення тепловою енергією багатоквартирні будинки. Згідно наказів ТОВ «Світловодськпобут» та рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради, у м. Світловодську у період з 2007 по 2023 роки було проведено опалювальні сезони. Між ТОВ «Світловодськпобут» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] не укладався договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, проте на їх ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] є власником частки вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2008 року.(а.с.199) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27 грудня 2023 року право власності на частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2016 року. (а.с.139) ТОВ «Світловодськпобут» надавало відповідачам послуги з централізованого опалення їх квартири за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок несплати відповідачами платежів за отримані послуги з централізованого опалення за період з 01 квітня 2017 року по 01 серпня 2023 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 77 778 грн. 06 коп. (а.с.229-231) Згідно розрахунку позивача, за період з 01 квітня 2017 року по 01 лютого 2022 року сума\~трьох відсотків\~річних становить\~6\~907\~грн.\~96\~коп.,\~а сума,\~на яку\~збільшився борг\~внаслідок інфляційних\~процесів за\~вказаний період,\~становить 14\~740\~грн.\~78\~коп.\~(а.с.229-231)\~ Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В розумінні положень\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З огляду на зміст правовідносин, що існують між сторонами, вони по своїй суті є грошовим зобов`язанням, в якому серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника як споживача послуг покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора, як виконавця комунальної послуги, вимагати сплату коштів за фактично надані послуги. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до\~ст.\~ст.\~12,\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно з статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики ( у редакції 2012 року) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Суд зазначає, що за змістом ст.141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача - адвокатом Гармаш А.В., на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката додано: - Договір № SP-131/2022 про надання правової (правничої) допомоги від 03 лютого 2022 року, укладений між Адвокатським бюро "Гармаш і Партнери" та ТОВ "Світловодськпобут"; - додаткова угода до Договору; - Акт прийому-передачі наданих послуг за вказаним договором; платіжна інструкція № 06/06/2023 від 06 червня 2023 року. Враховуючи відсутність заперечень відповідачів щодо вартості понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката, подання суду належних доказів щодо вартості вказаних послуг та наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд приходить висновку, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 1000 грн. на відшкодування понесених ним витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved