Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

07.01.2025 представник заявника [PERSON] , адвокат Докукіна Світлана Петрівна звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та просить суд, встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , і [PERSON] , [INFO] є дружиною та чоловіком, та встановити факт належності за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.05.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №10622 від 18 травня 1993 року та зареєстрованого за №4-2222, де її прізвище та ім`я як однієї із співвласників вказане [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , дружина заявника [PERSON] . Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини, заявник звернувся із відповідною заявою до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. Однак приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на спадщтину і рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючих документів померлій, у зв`язку з розбіжностями в наданих документах, що засвідчують особу та ступінь родинного зв`язку (у свідоцтві про укладення шлюбу, призвіще громадянки після укладання шлюбу зазначено « [PERSON] », а в наданих паспорті, свідоцтві про смерть, свідоцтві про право власності на житло призвіще зазначено - « [PERSON] »). Встановлення факту заявнику необхідно для оформлення права на спадщину. У зв`язку з викладеним представник заявника звернулася до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Скриль Ю.А. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.01.2025 провадження по справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено до судового засідання. Представник заявника [PERSON] адвокат Докукіна С.П. в заяві посилалася на наступне: [PERSON] разом зі своєю дружиною перебували у шлюбі до дня смерті та проживали разом за адресою: [ADDRESS] . На невідповідність у деяких документах щодо розбіжності у їх призвіщах не звертали уваги, заявник неодноразово звертався до різних державних установ, проте ніхто ніколи не звертав уваги на ці розбіжності, вони же своєчасно не усунули недоліки щодо розбіжностей, які містяться у документах відносно їх призвіщ. Через вказані розбіжності [PERSON] позбавлений можливості оформити право на спадщину, після смерті дружини, тому вимушений звернутися з вказаною заявою до суду. До судового засідання заявник [PERSON] та його представник - адвокат Докукіна С.П. не з`явилися, надали заяву, відповідно до якої вимоги підтримують та просять їх задовольнити, справу просять розглядати за їх відсутності. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтвердив той факт, що його батько [PERSON] та померла мати [PERSON] , були чоловіком та дружиною та по день смерті матері проживали разом. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні,\~22\~лютого 1992\~року [PERSON] \~ [INFO] \~зареєстрував шлюб\~з \~ [PERSON] \~ [INFO] ,\~про що\~22\~лютого 1992\~року \~складено відповідний актовий запис №103. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~ [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , про що 02 березня 1993 року відділом ЗАГС Київського РВК м. Одеси зроблено актовий запис № 276. В свідоцтві про народження серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по-батькові дитини російською мовою записано « [PERSON] », в графі "батько" російською мовою записано « [PERSON] », в графі "мати" російською мовою записано - « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~ 18 травня 1993 року на підставі розпорядження органу приватизації від 18.05.1993№10622 [PERSON] та членам її сім`ї чоловіку - [PERSON] , та донькам померлої від першого щлюбу - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках було передано квартиру за адресою: [ADDRESS] у приватну, спільну сумісну власність та видано свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 4-2222. Після 1991 року, у зв`язку з розпадом СРСР та оголошення України незалежною державою, громадянам України замість паспортів громадян СРСР стали видаватися паспорта громадян України. \~ \~ \~ \~03 серпня 1997 року [PERSON] Київським РВ УМВС України був виданий паспорт громадянина України серії [NUMBER] , в якому її прізвище українською мовою записано « [PERSON] », російською мовою - « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~29.12.2023 року [PERSON] Київським відділом в м. Одесі Головного управління ДМС в Одеській області був виданий паспорт громадянина України [NUMBER] , в якому його прізвище записано « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Їх сину також був виданий паспорт громадянина України, а саме: 24 жовтня 2018 року Київським відділом в м. Одесі Головного управління ДМС в Одеській області [PERSON] був виданий паспорт [NUMBER] , в якому його прізвище записано « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено актовий запис про смерть № 7582. \~ \~ \~ \~Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , яка належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.05.1993 року. \~ \~ \~ \~У встановлений законом 6-місячний строк [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] , на підставі якої була відкрита спадкова справа № 90/2023. \~ \~ \~ \~Дочки спадкодавця від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом 6-місячий строк не прийняли спадщину після смерті матері. \~ \~ \~ \~ Син\~спадкодавця [PERSON] \~фактично прийняв\~спадщину після\~смерті матері.\~ Відповідно\~до ч\~3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~24.12.2024 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. видала [PERSON] лист-роз`яснення в якому зазначила: «в документах, які були надані Вами та копії яких були долучені до спадкової справи № 90/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] є розбіжності, саме: - в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 01.08.2023 року, актовий запис за №7582 вказано прізвище та ім`я померлої « [PERSON] »; - у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05.12.2024 року, актовий запис за №103, прізвище та ім`я нареченої вказано « [PERSON] »; - у свідоцтві про право власності на житло виданого 18.05.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів за № 4-2222 прізвище та ім`я однієї з співвласників вказано « [PERSON] ». У зв`язку з розбіжностями в написанні прізвищ та імені нотаріус рекомендувала звернутись до суду з заявою щодо встановлення факту що [PERSON] та померла [PERSON] є дружиною та чоловіком, а також за встановленням факту належності правовстановлюючого документа померлій. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~ \~ \~ \~У зв`язку\~з тим,\~що прізвище\~та ім`я\~спадкодавця [PERSON] ,\~ яке\~зазначене в\~свідоцтві про\~смерть \~Серія [NUMBER] ,\~виданого на\~підставі паспорту\~громадянки України\~не співпадає\~з її\~прізвищем та\~ім`ям зазначеним\~у Свідоцтві про право власності на житло виданого 18.05.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, на підставі Розпорядження № 10622 від 18 травня 1993 року та зареєстрованого за № 4-2222, а також прізвище спадкодавця [PERSON] не співпадає з прізвищем чоловіка [PERSON] зазначене в його паспорті громадянина України необхідно встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] Свідоцтва про право\~власності на\~житло \~виданого 18.05.1993\~року Управлінням\~житлово-комунального\~господарства виконкому\~Одеської міської\~Ради народних\~депутатів,\~на підставі\~Розпорядження №10622\~від 18\~травня 1993\~року та\~зареєстрованого за\~№4-2222за яким вона є одним із співвласників та факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] [INFO] є чоловіком та дружиною. \~ \~ \~ \~Той факт, що [PERSON] , [INFO] , є чоловіком спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , а також факт належності за життя [PERSON] , яка померла [INFO] свідоцтва про право власності на житло виданого 18.05.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, на підставі Розпорядження №10622 від 18 травня 1993 року та зареєстрованого за №4-2222, де її прізвище та ім`я як однієї із співвласників вказане [PERSON] , підтверджується наступними документами: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , в якому його прізвище російською мовою зазначено « [PERSON] », прізвища батьків « [PERSON] », копією паспорту громадянина України № [NUMBER] виданим 29.12.2023 року Київським відділом в м. Одесі Головного управління ДМС в Одеській області [PERSON] , [INFO] , витягом з реєстру територіальної громади від 19.01.2024 року де зазначено, що [PERSON] , [INFO] з 03.06.1992 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , копією паспорту громадянки України серії [NUMBER] , виданим Київським РВ УМВС України в Одеській області 03 серпня 1997 року [PERSON] , в якому прізвище українською мовою зазначено « [PERSON] », російською мовою « [PERSON] »; місце реєстрації: [ADDRESS] ; в графі сімейний стан російською мовою записано «22.02.1992 отделом ЗАГС Центрального района, гор. Одессы, зарегистрирован брак с [PERSON] », копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я [PERSON] , копією паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданим 24.10.2018 року Київським відділом в м. Одесі Головного управління ДМС в Одеській області [PERSON] [INFO] , копією довідки департаменту надання адміністративних послуг ОМР про реєстрацію [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , копією довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 23.03.2015 року, де російською мовою записано «дана [PERSON] в том, что она постоянно проживает и зарегистрирована в [ADDRESS] », на этой площади также проживают и зарегистрированы: муж- [PERSON] и сын- [PERSON] , копією свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1993 року, в якому зазначено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , реєстраційним посвідченням від 01.09.1993 року, де російською мовою записано «Одесское межгородское бюро технической инвентаризации свидетельствует, что квартира, расположенная в [ADDRESS] в равных долях зарегистрирована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праве собственности на основании свидетельства о праве собственности, выданного УЖКХ Одесского горсовета 18 мая 1992 г. р.кн. [NUMBER] и записано в реестровую книгу №39 пр.под реестром №47 стр.№74», копією розпорядження органу приватизації № 10622 від 18 травня 1993 року, де зазначено, що прохання наймача [PERSON] задовольнити і передати квартиру в якій вона мешкає за адресою: [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Уповноваженим власником квартири визначити [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] , померлої [INFO] , копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, де зазначено спадкодавець - [PERSON] , дата і місце народження: [INFO] Грузія, Самгорський район, Самгори; дата смерті: [INFO] . Такі розбіжності у написанні призвіща заяника та померлої спадкодавеці є результатом лише документальної помилки та некоректного виконання своїх обов`язків працівників державних установ. Однак, така обставина перешкоджає заявнику реалізувати права щодо оформлення спадщини після смерті дружини, що і стало підставою для звернення до суду. На підтвердження вимог заявник посилався на такі докази: копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане 23.06.1989 Феодосійським міськвідділом ЗАГС Кримської області, копію паспорту громадянина України\~ № [NUMBER] ; копія Довідки № Є4-174343-ф/л від 16.07.2021; копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , [INFO] , копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; копію паспорту [NUMBER] ; копію картки фізичної особи-платника податків\~ [PERSON] , [INFO] , копію свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копію паспорту громадянина України серії [NUMBER] ;\~ копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , [INFO] , копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (оригінал знаходиться у [PERSON] ), копію паспорту громадянина України\~ серії [NUMBER] та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пленум Верховного Суду України у п. 1\~постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~ \~ \~ \~Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення факту, яке має юридичне значення» №5 від 25.05.1998 р. «суд має право розглядати справи про встановлення родинних відносин, якщо підтвердження даного факту необхідно заявнику для отримання в нотаріальних органах свідоцтва про право на спадщину». У п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~вказано, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. КЦС ВС у постанові від 20.09.2023 у справі № 756/5681/22 вказав, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. \~ \~ \~ \~У даному випадку заявник позбавлений можливості прийняти спадщину після смерті дружини, для реалізації законних прав та інтересів йому необхідно встановити, що правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на житло, належить [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства». Як зазначено у п. 12\~постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6\~ст.273 ЦПК\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Зі змісту\~статті 319 ЦПК України\~випливає, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки у судовому засіданні було встановлено, що при виготовленні свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням органу приватизації №10622 від 18.05.1993 р., реєстр №4-2222, була допущена помилка і призвіще [PERSON] вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] », вказано ім`я « [PERSON] », заява підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст ст 124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю\~змагальні документ, що стосуються прав\~та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz\~Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1, ч. 2\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги підтвердження обставин існування подружніх відносин між заявником [PERSON] та померлою [PERSON] , проживання однією сім`єю по день смерті, а також те, що встановлення юридичних фактів має значення для охорони прав та інтересів заявника, оскільки останній позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити вказаний факт з метою оформлення ним право на спадщину, суд дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню та встановлення факту того, що [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] .

Outcome: approved