Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Адвокат Йощенко Віталій Володимирович в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Поряд.ок. управління нерухомістю» звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування необхідності ухвалення додаткового рішення зазначив, що 09.12.2024 судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги було задоволено повністю. При винесені рішення, судом не вирішено питання про судові витрати. Вказане рішення отримано позивачем 09.12.2024 в електронній формі в підсистемі «Електронний суд». До позовної заяви позивачем подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, заявлено про понесення витрат на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги адвоката та надано усі докази. Витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються копією Договору №020524 про надання професійної правничої (правої) допомоги від 02.05.2024; копією довіреності адвоката Верхогляда М.Л. на представництво інтересів позивача; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Верхогляда М.Л.; копією Акту прийому-передачі послуг за Договором №020524 про надання професійної правничої допомоги від 02.05.2024 та доказами сплати за послуги адвоката. Просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Поряд.ок. управління нерухомістю» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Враховуючи наведене, додаткове рішення ухвалюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поряд.ок. управління нерухомістю» до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги, послуги управління по утриманню квартири, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. 09.12.2024 судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги було задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Поряд.ок. управління нерухомістю» заборгованість з оплати послуг по управлінню та утриманню квартири за період з 01.02.2023 по 30.04.2024 у сумі 9006, 14 грн., інфляційне збільшення у сумі 106, 10 грн., 3% річних у сумі 76, 57 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. Питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу під час ухвалення рішення від 09.12.2024 не вирішувалось. На виконання ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивачем до позовної заяви подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та заявлено про понесення витрат на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги адвоката. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 8 ст. 142 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №020524 від 02.05.2024, довіреність на представлення інтересів позивача [PERSON] від 02.05.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Верхогляда М.Л. серія КВ №001015, Акт прийому - передачі послуг за Договором №02052024 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 13.06.2024 №06/06, платіжна інструкція про сплату позивачем грошових коштів у сумі 10000 грн. на користь ФОП [PERSON] №3316 від 13.06.2024. Відповідно до акту виконаних робіт за Договором №02052024 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 13.06.2024 №06/06, під час дії вказаного договору адвокатом були надані адвокатські послуги: -проведення зустрічі з Клієнтом, ознайомлення з наданими Клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до ТОВ «Поряд.ок УН» (в тому числі транспортні витрати), витрати на телекомунікаційний зв`язок, тощо - час витрачений на надання професійної правничої допомоги 1,0 год - 2500 грн; -складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками (у кількості 2 прим для суду та Відповідача), відправлення рекомендованим листом через відділення АТ «Укрпошта» Позовної заяви на ім`я суду у 2 прим (в т.ч. оформлення конверту), копіювання та/або друк копій документів формату А4 (у тому числі двосторонній друк) необхідних для позовної заяви, включаючи гонорар успіху адвоката (в тому числі за характер складності справи) - час витрачений на надання професійної правничої допомоги 3,0 год - 7500 грн. Суд зауважує, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Відповідно платіжної інструкції №3316 від 13.06.2024 за договором про надання правової допомоги від 02.05.2024 №020524 ТОВ «Поряд.ок. управління нерухомості» сплатило на користь ФОП Верхогляд М.Л. 10000 грн. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України»(Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат у сумі 10000 грн, суд враховуючи, що справа є нескладною, обсяг реально виконаних адвокатом робіт, категорію справи, ціну позову, значення справи для сторін, відсутність публічного інтересу до справи, те що зазначені витрати не в повній мірі відповідають критерію розумності їхнього розміру, враховуючи ціну позову, вважає можливим стягнути витрати на правову допомогу позивачу за рахунок відповідача в розмірі 3000 грн., що відповідатиме критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру. Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: partial