Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ "фінансова компанія «Кредит-Капітал" (далі Позивач) до [PERSON] ( далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 41408 гривень 75 копійок та розгляд справи призначено на 15 січня 2025 року. 15 січня 2025 року судове засідання відкладено на 04 лютого 2025 року у зв`язку із неявкою Відповідача та відсутністю відомостей про належне його повідомлення про дату, час та місце судового розгляду. 04 лютого 2025 року в судове засідання не з`явився Відповідач. Представник Позивача одночасно із позовною заявою подав клопотання про проведення судового засідання без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. 13 січня 2025 року Відповідач особисто одержав повідомлення про вручення поштового відправлення згідно інформації по трекінгу 0610219490294. Окрім того, Відповідач повідомлений про розгляду справи 14 лютого 2024 року, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин та не подав відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 04 лютого 2025 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 04 листопада 2022 року Відповідач та ТОВ «Мілоан» уклали кредитний договір №100402438, згідно умовами якого Відповідач отримав 10 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Договір про надання кредиту підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Після чого, укладений договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Відповідача. Відповідно до умов кредитного договору, 04 листопада 2022 року між ТОВ «Мілоан» та Позивачем укладений договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року. Сума за розрахунок заборгованості за кредитним договором №100402438 від 04 листопада 2022 року було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року та сума заборгованості Відповідача становить 41408.75 гривень відповідно до витягу реєстрів боржників, із яких: -9166 гривень заборгованість за тілом кредиту; -30912.75 гривень заборгованість за відсотками; -1330 гривень заборгованість за комісією. \~ \~ \~ \~Відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. \~ \~ \~ \~Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: - заборгованість за кредитним договором №100402438 від 04 листопада 2022 року в розмірі 41408.75 гривень; -понесені судові витрати: судовий збір\~в розмірі\~2422 гривні 40 копійок. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав. ІІІ. Докази, досліджені судом щодо укладення кредитного договору №100402438 від 04 листопада 2022 року 1.Договір про споживчий кредит №100402438 від 04 листопада 2022 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» та Відповідач уклали споживчий кредит на суму 10000 гривень строком на 105 днів, пільговий період складає 15 днів, поточний період складає 90 днів, настає з дня наступного за днем завершення пільгового та закінчується 17 лютого 2023 року. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1.40 №%, а проценти протягом поточного періоду становлять 3%. 2.Графік платежів за договором про споживчий кредит №100402438 від 04 листопада 2022 року, відповідно до якого розрахована сума за тілом кредиту 10000 гривень, проценти за користування кредитом 29100 гривень та комісія за надання кредиту 1330 гривень, реальна річна процентна ставка 1058 %. 3.Паспорт споживчого кредиту №100402438, відповідно до якого сума кредиту становить 10000 гривень терміном на 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний 90 днів. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1.40 №, а проценти протягом поточного періоду становлять 3%. 4.Довідка, відповідно до якої Відповідач уклав договір із ТОВ «Мілоан» із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R18441. 5.Анкета-заява на кредит №100402438, дата створення 04 листопада 2022 року, відповідно до якої містяться персональні дані Відповідача та інформація щодо кредиту. 6.Платіжне доручення №53705282 від 04 листопада 2022 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» переказав Відповідачу кредитні кошти у сумі 10\~000 гривень за договором №100402438 7.Довідка ТОВ «Мілоан», відповідно до якої розраховано проценти по сплаті кредиту та зазначені деякі платежі по сплаті Відповідачем тіла кредиту. щодо договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року 8.Договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року, відповідно до ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №100402438 від 04 листопада 2022 року на користь Позивача, а останній набув права вимоги до Відповідача. 9.Акт прийняття-передачі реєстру боржників від 30 травня 2023 року до договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало, а Позивач прийняв реєстр боржників. 10.Платіжна інструкція від 30 травня 2023 року, відповідно до якої Позивач переказав на рахунок ТОВ «Мілоан» 781722.87 гривень, призначення платежу плата за відступлення права вимоги. 11.Витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року, відповідно до якого Відповідач має заборгованість на суму 41408.75 гривень. 12.Претензія від 05 листопада 2024 року, відповідно до якої Позивач надіслав на адресу Відповідачу вимогу про негайну сплату заборгованості за споживчим кредитом у розмірі 41408.75 гривень, вразі несплати, справу буде передано до суду. 13.Виписка з особового рахунку за кредитним договором №100402438 від 04 листопада 2022 року, відповідно до якої заборгованість перед Позивачем станом на 13 листопада 2024 року становить 41408.75 гривень. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 04 листопада 2022 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено №100402438, відповідно до якого Відповідачу надано кредит на суму 10000 гривень строком на 105 днів, Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1.40 №%, а проценти протягом поточного періоду становлять 3%., що підтверджується договором та паспортом (пункти ІІІ.1, ІІІ.3 Рішення). Підписання договору відбулось із застосуванням одноразового ідентифікатора, скерованого на номер телефону Відповідача, що підтверджується довідкою ( пункт ІІІ.4 Рішення). 04 листопада 2022 року ТОВ «Мілоан» перевело на рахунок Відповідача кошти в сумі 8000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням ( пункт ІІІ.6 Рішення). Позивач набув право вимоги на підставі укладених договорів факторингу, що підтверджується договорами, актами приймання-передачі та реєстрами боржників ( пункт ІІІ.8, ІІІ.9, ІІІ.10 Рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти, а також не сплачено відсотки, передбачені договором. Факт отримання коштів підтверджується договором та розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Відповідно до умов договору ( пункті ІІІ.1 Рішення), його укладено на 105 днів. Розмір відсотків\~за Договором\~пільговий період становить 1.40 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним та проценти протягом поточного періоду становлять 3% вдень. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом в цій справі становить має становити 10000 х 1.40% х 15= 2100 гривень ( пільговий період); 10000 х 3% х 90= 27000 гривень. Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в частині 29100 гривень, а не 30912.75 гривень, як просить Позивач. щодо комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, був належним чином повідомлений про розгляд справи, проте жодних клопотань чи заяв до суду не надіслав. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами у встановленому розмірі. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 38266 гривень, що становить 92.41 % від суми заявлених вимог. 92.41 % від суми сплаченого судового збору становить 2238 гривні 41 копійка. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати , які складаються із судового збору, в сумі 2238 гривні 41 копійка. На підставі викладеного,

Outcome: approved