Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

28.08.2024 представник позивача ТОВ «Бізнес позика» Памірський М.А. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором № 458578-КС-002 про надання кредиту від 01.02.2023 у розмірі 40 904,09 грн та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.02.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 458578-КС-002 про надання кредиту за яким позикодавець (ТОВ «Бізнес позика») надав позичальнику ( [PERSON] ) грошові кошти в сумі 17 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та комісією за надання кредиту. Відповідачем кредитні кошти отримані, проте, [PERSON] свої зобов`язання за договором № 458578-КС-002 від 01.02.2023 не виконав. Внаслідок чого, станом на 16.08.2024 загальна заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Бізнес позика» складає 40 904,09 грн., з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту - 16 340,39 грн, сума прострочених платежів по процентам - 24 563,70грн, сума прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. 25.12.2024 заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту № 458578-КС-002 від 01.02.2023у загальному розмірі 26 760,00 грн, з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту - 16 340,39 грн, сума прострочених платежів по процентам - 10 419,61 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 584,76 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2025 задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд рішення суду та скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.12.2024 по цивільній справі за позовом ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідач у судовому засідання позов не визнав, та зазначив, що на сьогоднішній день в нього не має роботи, в країні військовий стан, а тому неможливо виконати умови кредитного договору. Також підтримав свій відзив та просив врахувати наступне: несправедливе нарахування відсотків за користування кредитом; несправедливий розміру відсотків за користування кредитом; незаконність стягнення плати за обслуговування кредиту (комісії). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, позивач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд з урахуванням положень ст. 275 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належно повідомленого позивача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків. 01.02.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 458578-КС-002 про надання кредиту (далі по тексту - договір № 458578-КС-002 від 01.02.2023) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 27-31). За умовами розділу 2 Договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 17 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. У Договорі визначено строк кредиту - 16 тижнів; процентна ставка: в день - 2,00000000, фіксована; комісія за надання кредиту - 2 550,00 грн; загальний розмір наданого кредиту - 17 000,00 грн; строк дії договору - 24.05.2023, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 35 680,00 грн, орієнтовна реальна процентна ставка - 1 076,12 %; дата видачі кредиту - 01.02.2023; дата повернення кредиту - 24.05.2023. Цілі (мета) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом. Зі змісту Договору вбачається, що між сторонами узгоджений графік повернення кредиту (п. 3.2.3.) Договір № 458578-КС-002 від 01.02.2023 підписаний електронним підписом [PERSON] шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-2135, номер телефону [NUMBER] , час: 01.02.2023 17:54:13. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у ТОВ «Бізнес позика» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. До вказаного договору додані: Пропозиція (оферта) щодо укладання договору (а.с. 32-36), Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) (а.с. 37-41), Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» в редакції наказу від 27.06.2022 №13-ОД (дата набрання чинності 28.06.2022 (а.с. 53-62), візуальна форма послідовності дій клієнта (а.с. 42-43). Умови кредитування, серед іншого, відображені й в паспорті споживчого кредиту (а.с. 25-26). Ці документи містять умови кредитування та аналогічну інформацію, що й Договір № 458578-КС-002 від 01.02.2023, а тому суд доходить висновку, що позивач дотримався вимог Закону України «Про споживче кредитування» при укладанні Договору № 458578-КС-002 від 01.02.2023 з відповідачем. Відповідач не заперечує факт укладення договору № 458578-КС-002 від 01.02.2023 на умовах йому відомих. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16.08.2024 у відповідача утворилась заборгованість за договором № 458578-КС-002 від 01.02.2023 в розмірі 40 904,09 грн, з яких заборгованість: за кредитом - 16 340,39 грн ; за відсотками - 24 563,70 грн.(а.с. 39-41). З долучених до матеріалів справи довідок вбачається, що 01.02.2023 ТОВ «Бізнес позика» на підставі договору № 458578-КС-002 від 01.02.2023 перерахувало на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти у сумі 17 000,00 грн. (а.с. 44-45). Крім цього, отримання грошових коштів у сумі 17 000,00 грн відповідачем [PERSON] , також підтверджується випискою по картці [NUMBER] (а.с. 185-191). Судом встановлено, що відповідач протягом дії договору № 458578-КС-002 від 01.02.2023 здійснив два платежі 15.02.2023 - 4600,00 грн (проценти за користування кредитом - 2 953,65 грн та комісія за надання кредиту - 1 506,35 грн) та 01.03.2023 - 4600,00 грн. (проценти за користування кредитом - 2 756,74 грн, частковий платіж основної суми - 659,61 грн та комісія за надання кредиту - 1 043,65 грн), що відповідає графіку платежів цього договору (п. 3.2.3.). Суд враховує положення п. 2.8. договору № 458578-КС-002 від 01.02.2023, відповідно до якого вартість кредиту складає 35 680,00 грн, та підтверджується графіком платежів який сторони узгодили в п. 3.2.3. цього договору. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. З матеріалів справи вбачається, що договір № 458578-КС-002 від 22.10.2023, укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів»; порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». З урахуванням встановлених фактичних обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» підлягають частковому задоволенню в розмірі 26 760,00 грн. виходячи з наступних розрахунків: 35 680,00 (вартість кредиту) - 5 710,39 грн (проценти за користування кредитом) - 659,61 грн (частковий платіж основної суми) - 2550,00 грн (комісія за надання кредиту) = 35 680,00 (вартість кредиту) - 8920,00 (сума, яку сплатив відповідач) = 26 760,00 грн. Суд відхиляє аргументи відповідача щодо не визнання комісії за надання кредиту в сумі 2 550,00 грн, оскільки дана комісія узгоджена позивачем та відповідачем в пункті 2.5. договору № 458578-КС-002 від 01.02.2023 (а.с. 27) Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Суд зазначає, що відповідач, підписавши договір, підтвердив те, що він ознайомився з текстом договору та Правилами, отримав всю необхідну інформацію, що забезпечує вірне розуміння змісту послуги та погодився з умовами кредитного договору, у тому числі строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядком їх нарахування, був обізнаний про реальну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернув(сплатив), унаслідок чого виникла заборгованість. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суду встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З урахуванням встановленого та положень вказаних норм, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та має непогашену заборгованість. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства та принцип змагальності, наданий позивачем розрахунок, п. 2.8. та п. 3.2.3. договору № 458578-КС-002 від 01.02.2023, та те, що відповідач в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого існує у відповідача заборгованість у розмірі 26 760,00 грн, з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту - 16 340,39 грн, сума прострочених платежів по процентам - 10 419,61 грн, суд дійшов висновку щодо часткової обґрунтованості заявлених позовних вимог. Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про часткову доведеність позивачем заявлених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором № 458578-КС-002 від 01.02.2023 у розмірі 26 760,00 грн, з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту - 16 340,39 грн, сума прострочених платежів по процентам - 10 419,61 грн., тобто позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Судовий збір Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 2 424,40 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково, то з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1 584,76 грн На підставі викладеного,

Outcome: partial