Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У жовтні 2024 року директор Комунального підприємства Звягельської міської ради Звягельводоканал (далі Підприємство) Тимофіїв О. В. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та плати за абонентське обслуговування в розмірі 18012,15 грн та судовий збір. В обґрунтування позову посилається на те, що Підприємство надає послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією про склад осіб та витягом з Державного реєстру речових прав за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний будинок. Зазначає, що 06.08.2024 Підприємством складено акт про виявлення самовільного приєднання та/або користування за адресою [ADDRESS] , згідно з яким було зафіксоване порушення: самовільне приєднання до систем централізованого водовідведення та самовільного користування системами централізованого водовідведення. 07.08.2024 Підприємством був складений протокол №139, відповідно до якого на зазначене правопорушення проведено нарахування в розмірі 17718,60 грн. За таких обставин загальна сума заборгованості перед Підприємством складає 18012,15 грн., з яких: 17967,60 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з січня 2024 року по вересень 2024 року включно: 44,55 грн. - плата за абонентське обслуговування з січня 2024 року по вересень 2024 року. Оскільки відповідач на усні та письмові повідомлення щодо оплати додаткового нарахування не реагує, Підприємство звернулось до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав викладених у ньому. Пояснив, що нарахування боргу за самовільне приєднання до систем централізованого водовідведення та самовільного користування системами централізованого водовідведення було обраховано в межах місяця з дня виявлення, а саме з 06.08.2024 по 06.09.2024. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив відносно стягнення вказаного боргу, посилався на те, що відповідач придбав будинок 21.06.2024 року і самовільно не приєднувався до систем централізованого водовідведення, оскільки попередній власник будинку запевнив у тому, що жодних проблем в системі централізованого водовідведення немає. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що КП Звягельської міської ради "Звягельводоканал", позивач у справі, є постачальником послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення Договір про надання житлово-комунальних послуг укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг, а також в засобах масової інформації, i не потребує двостороннього підписання паперової форми договоpy. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою:\~ [ADDRESS] , на його ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та він\~є споживачем послуг позивача\~з водопостачання та водовідведення за вказаною адресою. 06.08.2024 КП ЗМР "Звягельводоканал" складено Акт про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування за адресою [ADDRESS] , в якому було зафіксоване самовільне приєднання до систем централізованого водовідведення та самовільного користування системами централізованого водовідведення. Відповідно до довідки про стан розрахунків за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2024 до 30.09.2024 (з урахуванням вхідного боргу) за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] відкрито на [PERSON] нараховано заборгованість за самовільне приєднання до систем централізованого водовідведення та самовільного користування системами централізованого водовідведення за період із серпня 2024 року по вересень 2024 року в розмірі 18 012,15 грн. Так, договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використання внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Частиною 7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використання внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Законом України від 03.12.2020 №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та змінено моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг і запроваджено поняття індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: - споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; - індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; - колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 05.07.1995 № 30 затверджено Правила технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України (далі Правила № 30). Відповідно до п. 2.1.6 Правил № 30 до функцій виробника входять, серед іншого, технічний контроль і нагляд за раціональним використанням води споживачам, облік кількості води, що споживається і скидається в каналізацію; Відповідно до п. 10.4.5 Правил № 30 у разі виявлення самовільного приєднання споживача до системи водопостачання, а також самовільних робіт на водопровідному вводі складається відповідний акт. При цьому плата за воду стягується згідно з вимогами Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі Правила № 190). Відповідно до п. 2.1 Правил № 190 Договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги". Пунктом 3.2 Правил № 190 визначено, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. В той же час, пунктом 4.3 Правил № 190 заборонено будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів). Пунктом 3.3 Правил № 190 визначено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Також пунктом 3.4 зазначених правил встановлено розрахунковий період при безобліковому водокористуванні, який встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуги з централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води та водовідведення за своїм функціональним призначенням належать до житлово-комунальних послуг. Згідно п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Вищенаведене також кореспондується із вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 №690. Отже, особа, яка є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зобов`язана сплачувати надані їй такі послуги вчасно. Як вбачається з долучених позивачем до позовної заяви доказів, у відповідача наявне самовільне приєднання до діючої системи централізованого водопостачання та водовідведення, яке заборонено чинним на момент виникнення спірних відносин законодавством. Таким чином, позивачем правомірно нараховано за період серпня 2024 по вересень 2024 заборгованість за безоблікове, самовільне приєднання до діючої системи централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 18 012,15 грн. за адресою: [ADDRESS] . Як було встановлено судом, [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг. За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлено позов до [PERSON] і він обґрунтовано вимагає оплати відповідачем заборгованості у розмірі 18 012,15 грн. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] виданого 04.02.2020,\~ [PERSON] встановлена перша група інвалідності\~загального захворювання, безстроково. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, про що вказано у постанові ВСУ від 01.03.2017 року по справі № 6-152цс17 та абз. 2 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Таким чином, обов`язок відповідача щодо відшкодування позивачу витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 3028,00 грн., в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК та п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» переходить до держави і має бути здійснений у встановленому законом порядку. Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір» врегульовані питання повернення судового збору. За змістом даної статті закону передбачено, що, у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (тотожне за змістом правило передбачено і ч. 1 ст. 142 ЦПК). Процедурні аспекти порядку повернення суми сплаченого судового збору врегульовані наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів». З огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. задоволенню не підлягають, а компенсуються за рахунок держави в повному обсязі.

Outcome: approved