Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», згідно якого представниця позивача Киричук Галина Миколаївна просила стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 95\~565,90 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень. Стислий виклад позиції позивача. Між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (надалі Первісний кредитор), правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26258019573062 (надалі Кредитний договір), на підставі якого їй було видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 1 000,00 гривень, який в подальшому було збільшено до 50 000,00 гривень. Разом з цим, відповідачка свої зобов`язання за Кредитним договором не виконує довготривалий строк, в результаті чого у неї виникла заборгованість у розмірі 95\~565,90 гривень. Стислий виклад заперечень відповідачки. [PERSON] належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не подала. Водночас обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».\~\~ Процесуальні дії у справі. 26 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 52 - 53). 9 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 79 80). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 30 червня 2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (а.с. 9 10). Відповідно до пункту 1.1 Статуту, затвердженого рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів (протокол № 87 від 25 листопада 2021 року)\~позивач став правонаступником усіх прав та зобов`язань Банку Ренесанс Капітал (ТМ «Банк Ренесанс Кредит») по відношенню до його клієнтів, партнерів, контрагентів (а.с. 40 44).\~ На підставі вказаного Кредитного договору відповідачці було видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 1 000,00 гривень, який в подальшому було збільшено до 50 000,00 гривень, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту та випискою по рахунку (а.с. 12, 17, 22 - 38). Разом з цим, відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачка має заборгованость за Кредитним договором у розмірі 95\~565,90 гривень, з яких 49\~923,93 гривень заборгованість за кредитом, 45\~641,97 гривень заборгованість процентами (а.с. 17 22). З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідачки було направлено письмову вимогу (повідомлення) 2 липня 2024 року за вих. № КНО-44.2.2/382 з вимогою погасити заборгованість за Кредитним договором у розмірі 95\~565,90 гривень, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була (а.с. 15). В той самий час, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). У відповідності до приписів частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачкою у встановлений судом строк відзив на позов не подано. Як встановлено, між відповідачкою та Первісним кредитором було укладено Кредитний договір, права вимоги за яким перейшли до позивача. Відповідачка свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Так, згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Диспозиція частини 1 статті 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 8 листопада 2019 року, зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved