Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» через свою представницю за довіреністю Скакун Г. О. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 560,00 грн. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 16.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~(оферти)\~№ \~16.05.2024-100002441\~від 16.05.2024. Відповідно до умов укладеного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.05.2024, строком на 98 днів. Процентна ставка-фіксована, незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені в процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної ставки: 1,18 % = (9279,81/8000)/98*100%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 10 % від суми кредиту та дорівнює 800,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Згідно п. 3.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності та встановлено, що надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно до п. 9.1 кредитного договору, у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім днем сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6. кредитного договору, розмір якої встановлюється у заявці. Відповідно до п. 13 кредитного договору неустойка складає 80,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору від 16.05.2024 та квитанції про перерахунок коштів, кредитором наданий позичальнику кредит у розмірі 8 000,00 грн строком на 98 днів. [PERSON] отримав кредитні кошти за реквізитами електронного платіжного засобу 4441-11ХХ-ХХХХ-7890. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Натомість [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на дату подання позовної заяви наявна заборгованість у розмірі 24 560,00, що складається із заборгованості зі сплати тілу кредиту в розмірі 8 000,00 грн, комісії у сумі 800,00 грн, неустойки у сумі 4 000,00 грн та процентам у розмірі 11\~760,00 грн. На момент звернення до суду відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Споживчий центр» та стало підставою звернення до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 16.05.2024-100002441 від 16.05.2024 в сумі 24\~560,00 грн та відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. 30.12.2024 з Черкаського районного суду Черкаської області надійшли матеріали даної цивільної справи до Чигиринського районного суду Черкаської області, для розгляду за підсудністю. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 03.01.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Відзив на позов відповідач не надав, а отже відповідач не скористався правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). При цьому, згідно до п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). На підставі статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 16.05.2024 [PERSON] уклав із ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір № 16.05.2024-100002441, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 16.05.2024, заявки кредитного договору № 16.05.2024-100002441 (кредитної лінії) від 16.05.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 16.05.2024-100002441 (кредитної лінії) від 16.05.2024, інформаційного повідомлення позичальника [PERSON] (а.с. 12-17). За умовами укладеного договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 8 000,00 грн, а відповідач зобов`язався протягом 98 днів повернути кредит та сплатити комісію у сумі 800,00 грн та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,5 % за кожний день користування кредитом. Дата повернення (виплати) кредиту 21.08.2024. У заявці на отримання кредиту відповідач зазначив належний останньому електронний платіжний засіб для надання коштів у кредит: 4441-11ХХ-ХХХХ-7890. ТОВ «Споживчий центр» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у 8 000,00 грн. Вказана обставина підтверджується квитанцією № 2462981486 від 16.05.2024 (а.с. 9). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 16.05.2024-100002441 від 16.05.2024 заборгованість [PERSON] становить 24 560,00 грн, яка складається із заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 8 000,00 грн, комісії у розмірі 800,00 грн, неустойки у сумі 4 000,00 грн та процентів у розмірі 11\~760,00 грн (а.с. 8). Такі дії з боку [PERSON] є порушенням умов укладеного договору. Під час розгляду справи суд встановив, що відсотки за користування кредитом нараховані ТОВ «Споживчий центр» за період з 16.05.2024 до 21.08.2024 виходячи із розрахунку 1,5 % в день. Однак, ураховуючи п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки, що не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, та ч. 5\~ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»,\~якою визначений\~максимальний розмір\~денної процентної\~ставки,\~розрахованої відповідно\~до частини\~четвертої цієї\~статті,\~що не\~може перевищувати\~1\~%.Натомість у спірних правовідносинах нарахування за весь період користування кредитними коштами позивач провів за денною ставкою у розмірі 1,5 %, що не відповідає вимогам закону. За таких\~обставин суд\~встановив підстави\~для проведення\~власного розрахунку\~заборгованості зі\~сплати процентів\~за період\~з 16.05.2024\~(укладення\~кредитного договору\~№\~4255669)\~до 21.08.2024\~(кінцевий\~строк користування\~коштами згідно\~кредитного договору\~-\~98\~днів). Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки нараховуються таким чином: -з 16.05.2024 до 19.08.2024 за ставкою 1,5 %/день (8\~000,00 грн х 1,5 %/дн х 96 дн/100 %) = 11 520,00 грн. -з 20.08.2024 до 21.08.2024 за ставкою 1,0 %/день (8\~000,00 грн х 1,0 %/дн х 2 дн/100 %) = 160,00 грн. Отже, судом встановлено, що розмір простроченої заборгованості зі сплати процентів становить 11\~680,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача (11 520,00 грн + 160,00 грн = 11\~680,00 грн). Крім того, судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» нарахував відповідачу за період з 16.05.2024 до 21.08.2024 неустойку у сумі 4 000,00 грн. Натомість пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, нараховані неустойки включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи наведеен судом встановлено, що нарахована ТОВ «Споживчий центр»\~неустойка не підлягає стягненню у судовому порядку. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення умов укладеного кредитного договору із кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Порушене право позивача підлягає судовому захисту, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням ст. 16 ЦК України. Натомість визначений позивачем розмір заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідно у цій частині заявлені вимоги не підлягають до задоволення, у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням з відповідача заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 8\~000,00 грн, зі сплати комісії в сумі 800,00 грн та заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 11\~680,00 грн, а всього 20\~480,00 грн. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовані наведені питання. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № СЦ00020563 від 15.11.2024 позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (83,39 % заявлених позовних вимог), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 020,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial