Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 23 червня 2020 року між ним та відповідачкою Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №248. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося; вони втратили почуття любові один до одного; у них відсутнє взаєморозуміння; вони мають протилежні погляди на шлюб та різні бачення подальшого розвитку сім?ї; на даний час вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Позивач та його представник в судове засідання не з?явилися; подали заяву про розгляд справи за їх відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася; про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку; відзив на позов не надіслала, як і не направила свого представника для прийняття участі у розгляді справи; заяви про оголошення перерви чи розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2020 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства та проживають окремо; примирення між сторонами неможливе. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і стало неможливим, а тому їх шлюб, відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, розривається. На підставі викладеного та

Outcome: approved