Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

у липні 2024 року Моторно (транспортне) страхове бюро України, в особі представника - адвоката Проц А.В., звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 вересня 2022 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Audi», державний номерний знак « [NUMBER] » допустив зіткнення з транспортним засобом «Ford», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної дорожньо -транспорної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва - справа № 760/12635/22 від 08 лютого 2023 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту № 1137/22 встановлено, що вартість відновлюваного ремонту «Ford», державний номерний знак « [NUMBER] » становить 271 334,72 грн., а ринкова вартість транспортного засобу «Ford», державний номерний знак « [NUMBER] » становить 156 330,77 грн. якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до розрахунку вартості КТЗ марки «Ford», державний номерний знак « [NUMBER] » після ДТП та розміру регламентної виплати і зобов`язуючих пропозицій встановлено, що вартість транспортного засобу «Ford», державний номерний знак « [NUMBER] » після ДТП становить 42 862,91 грн. таким чином розмір регламентної виплати становить 156 330,77 грн. - 42 862,91 грн. = 113 467,86 грн. Вартість проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку становить 3 740,90 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 117 208,35 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 117 208,35 грн. 17 липня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на такі запити надійшла до суду 04 жовтня 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 28 січня 2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Клименка Е.Н. на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких вказав, що не визнає позовних вимог, оскільки відповідач є учасником бойових дій. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання з`явився, підтримав свою позицію, викладену у письмових поясненнях, наданих по справі, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Вислухавши представника відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2022 року о 16 год. 40 хв. на автодорозі Київ-Чоп 546 км.+ 600 м., автомобіль «Audi A6», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5 - 6). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З наданої позивачем до суду інформації вбачається, що поліс на транспортний засіб «Audi A6» державний номерний знак [NUMBER] , на 10 вересня 2022 року не знайдено. Таким чином, на час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10 вересня 2022 року цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була (а.с. 9). 18 листопада 2022 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7). Відповідно до звіту № 1137/22 від 07 грудня 2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Ford Mondeo державний номерний знак [NUMBER] , складає 156 330 грн. 77 коп. (а. с. 10 - 32). Згідно з розрахунку вартості утилізації КТЗ марки Ford Mondeo з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати, розмір регламентної виплати становить 113 467,86 грн. (а.с. 33). Згідно з наказом МТСБУ на підставі статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 113 467 грн. 86 коп. (а.с. 37). Відповідно до платіжної інструкції № 824770 від 24 березня 2023 року позивачем у рахунок виплати страхового відшкодування перераховано на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 113 467 грн. 86 коп. (а.с. 38). Згідно з платіжною інструкцією № 709546 від 27 січня 2023 року, позивачем здійснено оплату послуг по справі № 88076 у розмірі 1 866 грн. 49 коп. Платіжною інструкцією № 1031857 від 27 грудня 2022 року позивачем у рахунок оплати послуг аваркома (експерта) перераховано грошові кошти у розмірі 1 874 грн. 00 коп. (а.с. 39, 40). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 15 листопада 2016 року, на час вчинення ДТП [PERSON] був учасником бойових дій. З ст. ст. 15, 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник обов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші у мови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на момент виникнення відповідних правовідносин, був Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в порядку, визначеному цим Законом. Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 по справі № 1-6/2014 вбачається, що положення п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961) необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Конституційний Суд України зазначив, що особа, якій заподіяно шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована. Так, для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їхнього страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами. Отже, особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів МТСБУ. При цьому аналіз положень ст. 13 Закону № 1961 вказує на те, що умовами відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961, є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі, тому Конституційний Суд України вважає, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі. Оскільки, відповідач [PERSON] , який особисто керував 10 вересня 2022 року автомобілем «Audi A6», державний номерний знак [NUMBER] під час ДТП, є учасником бойових дій, він є звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з п.п. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовної заяви МТСБУ до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed