Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Галицького районного суду м. Львова із позовом до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України, Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду 26\~386, 38 гривень. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову покликається на те, що 27 січня 2024 року поліцейським Відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Новий Розділ) Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Романишиним Михайлом Олеговичем спільно з поліцейським такого структурного підрозділу поліції, лейтенантом поліції, - Федечко Володимиром Михайловичем винесено відносно, [PERSON] , постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 194313 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20.03.2024 року адміністративний позов [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі поліцейського ВПД № 1 (м. Новий Розділ) Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Романишина Михайла Олегович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №194313 від 27.01.2024 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] витрати на сплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок. Позивач зазначає, що внаслідок незаконного складення відносно нього постанови від 27.01.2024 р. та формування протиправного обвинувачення відносно нього, йому була завдана моральна шкода, яка полягала в наступному: негативних емоціях, тривозі, стресі, переживанні, емоційному напруженому стані, який викликаний страхом осуду зі сторони рідних та знайомих, а також приниження гідності і втратою авторитету серед оточуючих. [PERSON] вказує, що є доведеним факт протиправності дій посадових осіб, зокрема Відповідача ,а також факт заподіяння цими діями шкоди Позивачу, що виявилася у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього посадових осіб Відповідача, що виразилася у притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні на нього штрафу за відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, що вимагало від нього вжиття додаткових заходів для доведення своєї невинуватості. За наведених обставин , просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.08.2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~10.09.2024 року представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив повністю. \~ \~ \~ \~Мотивуючи відзив, представник відповідача вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Додатково вказує, що метою адміністративного стягнення є не приниження чи образа порушника, а лише профілактика правопорушень. Представник відповідача наголошує, що працівник поліції не завдавав ні матеріальну, ні моральну шкоду, оскільки рішень щодо позивача не приймав. Жодних наслідків щодо позивача у зв`язку зі складенням протоколу не відбулось, оскільки провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України закрито Галицьким районним судом м. Львова. Крім того представник відповідача зазначає, що у своїй позовній заяві позивач не наводить підтверджуючих фактів заподіяння йому моральної шкоди, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір заподіяної шкоди. До позову додано лише довідку довільної форми про перебування на амбулаторному прийомі 07.02.2024. Позивач не доводить, що саме винесення постанови стало підставою для звернення до лікарні і не пояснює чому звернення до медичної установи відбулось більш ніж після спливу 10-ти днів з дня винесення постанови. Також така довідка не містить жодного посилання на причини погіршення Самопочуття. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивачем не надано доказів, які встановлюють, що йому було заподіяно фізичний біль та страждання, які він зазнав у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності. Також не було подано доказів, які б вказували на те, що позивач пережив душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім`ї чи близьких родичів. Відтак, відповідач вважає позовні вимоги недоведеними належними та допустимими доказами, відтак просить позов залишити без задоволення. \~ \~ \~ \~13.09.2024\~року представник Державної Казначейської служби України скерував на адресу суду відзив на позовну заяву. \~ \~ \~ \~ В обгрунтування відзиву покликається на те, що належним відповідачем у даній справі є Держава в особі органу яким заподіяна шкода, Казначейство, яке наділене лише повноваження щодо стягнення коштів на виконання судових рішень про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. Органи Казначейства в даному випадку можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Сам факт стягнення коштів з державного бюджету не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем Казначейства чи його територіального органу. Окрім цього, необхідно зазначити, що органи державної виконавчої служби не залучаються до участі у справах, виконання судових рішень по яких входить до їх компетенції. В даному випадку Казначейство, виступає органом на який покладено виконання судових рішень по даній категорій справ. Казначейство не володіє будь-якими фактичними даними щодо предмета спору. Кошти на відшкодування шкоди завданої державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Таким чином, Позивачем безпідставно визначено спосіб відновлення порушеного права за рахунок стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь у рахунок компенсації моральної шкоди 26386,38 грн. Крім того, представник відповідача вказує, що прийняте Галицьким районним судом м. Львова судове рішення від 20.03.2024 по справі №461/1124/24 саме по собі становить достатню справедливу сатисфакцію за будь-яку завдану позивачу моральну шкоду і немає необхідності для її стягнення у грошовому еквіваленті, а тому у задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~14.11.2025 року позивачем [PERSON] скеровано на адресу суду відповідь на відзив, з якого вбачається, що незаконними діями відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Беручи до уваги наведене, просить позов задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~Ухвалою Галицького\~районного суду\~м.\~Львова \~від 07.01.2025\~року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду \~ \~ \~ \~Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, скерували на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, та у позові відмовити, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Державної Казначейської Служби України у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд, дійшов такого висновку. \~ \~ \~ \~Згідно ч.3\~ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України, \~суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача та його представника та представника третьої особи: Державної казначейської служби України, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. \~ \~ \~ \~ Cтаттею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 27 січня 2024 року поліцейським Відділу поліцейської діяльності № 1 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Романишином Михайлом Олеговичем винесено постанову серії БАБ №194313 відносно [PERSON] за порушення п.п.2.9.в, 2.1а, 31.4.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.121-3 КУпАП. З постанови\~вбачається,\~що \~ [PERSON] \~27.01.2024\~о 15:10\~год \~у м.\~Новий Розділ,\~по вул.\~Миколаївській,\~2\~керував автомобілем\~«Шкода Октавіа»\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~з причіпом\~у якого\~був відсутній\~державний номерний\~знак,\~стоп-сигнали,\~габарити,\~покажчики поворотів,\~а також\~не пред`явив\~для перевірки\~належні документи,\~чим порушив\~вимоги п.п.2.9.в,\~2.1а,\~31.4.3\~ПДР.\~ Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20.03.2024 року адміністративний позов [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі поліцейського ВПД № 1 (м. Новий Розділ) Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Романишина Михайла Олегович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №194313 від 27.01.2024 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] витрати на сплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок. Задовільняючи позов, суд зазначив, що відповідачем не надано належних доказів на спростування вищенаведених доводів позивача та на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме щодо порушення [PERSON] ПДР України. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги та моральна шкода. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №\~920/715/17(провадження №12-199гс18). \~ \~ \~ \~У пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року зазначено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16. \~ \~ \~ \~Водночас, згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~ \~ \~ \~За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. \~ \~ \~ \~Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. \~ \~ \~ \~Тобто для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2021 року у справі №\~638/3758/20. \~ \~ \~ \~Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що внаслідок незаконної постанови поліцейського йому позивачеві завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних емоціях моральних стражданнях та душевних переживаннях. Крім того, внаслідок прийняття незаконної постанови позивач вимушений був доводити свою невинуватість, відновлювати авторитет та ділову репутацію. Також був вимушений витрачати свій час та докладати додаткових зусиль на відновлення свого порушення права шляхом звернення до суду. \~ \~ \~ \~При цьому для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди. При цьому слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. \~ \~ \~ \~Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. \~ \~ \~ \~Доводи позивача, що винесення незаконної постанови призвело до завдання йому моральної шкоди ґрунтуються на припущеннях, зважаючи на недоведеність у ході розгляду справи складових елементів цивільного правопорушення, що відповідно до статей 12, 80 ЦПК України є процесуальним обов`язком. Позивачем не доведено наявності шкоди, так і причинного зв`язку між ними. \~ \~ \~ \~Суд не виключає обставини переживання позивача з приводу винесення постанови, однак його посилання, зокрема, на негативні емоції, моральні страждання, душевні переживання не підтвердженні жодними належними допустимими доказами, тобто відсутні докази як наведених погіршень, змін та страждань, так і причинного зв`язку. \~ \~ \~ \~Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Отже, при зверненні до суду з позовом, позивач не надав суду доказів спричинення моральних страждань. Скасування постанови судом не свідчить про безумовне спричинення моральної шкоди позивачу. Відповідно суд позбавлений можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями посадових осіб відповідача та спричиненням шкоди позивачу, а тому з врахуванням зазначеного оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено заявлені вимоги належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed