Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє Памірський Максим Анатолійович, шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до прохальної частини поданої заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 306414-КС-005 про надання кредиту від 03.05.2024, що становить 249352 гривні 20 копійок, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 75000 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 174352 гривні 20 копійок, а також та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2992 гривні 23 копійки. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач покликається на те, що 03.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 306414-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 75000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 75000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. Позивач стверджує, що до теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 306414-КС-005 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованостіза договором №306414-КС-005 позичальника, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 306414-КС-005, [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 306414-КС-005 на загальну суму 21250 грн. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, в останньої станом на 14.11.2024 утворилась заборгованість за Договором №306414-КС-005 про надання кредиту, в розмірі 249352 гривні 20 копійок. За наведених обставин, у зв`язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку наявна за кредитним договором заборгованість не погашається, позивач просить стягнути таку у судовому порядку. 06.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 16.12.2024 від [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву. Зі змісту поданого відзиву вбачається, що відповідач не погоджується з мотивами позовної заяви та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стверджує, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Зауважує, що іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги не доведені. Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитами, підготовлені робітниками організації є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), а тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків зазначені в розрахунку та довідці, є правильними. 20.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє Виноградов Юрій Ернстович, шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», подало відповідь на відзив. Представник позивача просить задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. Вказує, що усі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором, тощо, встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Пояснює, що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за кредитним договором. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі. При цьому, порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Встановлення у Кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за кредитним договором, відповідає принципу свободи договору. Уклавши кредитний договір позичальник добровільно погодився з його умовами. 24.12.2024 від адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни, яка діє в інтересах [PERSON] , надійшли письмові заперечення. Представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що відповідачем систематично вносились платежі задля погашення заборгованості, але сума тіла кредиту залишалась такою ж, а тому, представник відповідача ставить під сумнів поданий позивачем розрахунок заборгованості. Повторно наголошує на тому, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), а тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.01.2025, клопотання представника позивача - Виноградова Юрія Ернстовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», про витребування доказів задоволено. Витребувано з Акціонерного товариства «Таском Банк» (ЄДРПОУ: 09806443; адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: документ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), або на ім`я іншої особи із зазначенням ПІБ та РНОКПП такої особи); належним чином засвідчену копію виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за 03.05.2024. 05.02.2025 від Акціонерного товариства «Таском Банк» до суду подані витребувані матеріали. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до ст.128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, а також довідками про доставку електронного документу в електронний кабінет сторони у справі. Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, а також наявні у матеріалах справи клопотання учасників про розгляд справи у їх відсутності. Відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справи, судом встановлено, що 03.05.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №306414-КС-005 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 03.05.2024 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №306414-КС-005 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). Остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №306414-КС-005 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), на умовах, визначених офертою. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 03.05.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір №306414-КС-005 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеномустаттею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов пункту 1 Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 75000 гривень 00 копійок на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів. Умовами договору передбачено, що Тип Кредиту: кредит, строк кредиту складає 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15012667, фіксована. Процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання Кредиту: 11250 грн. Нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачу Кредиту (п. 2.2.-2.5 ). Загальний розмір наданого кредиту: 75000 грн. Строк дії договору: до 18.10.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 222309 грн 10 коп. Загальні витрати за Кредитом: 147309 грн 10 коп. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19672,38 процентів. Денна процентна ставка: 1,16 процентів (п. 2.6-2.10 Договору). Дата видачі Кредиту: 03.05.2024. Дата повернення Кредиту 18.10.2024. (п. 2.12-2.13 Договору). Мета (цілі) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом (пункт 2.14 Договору). За змістом пункту 3.2 договору, протягом строку (терміну) кредитування процента ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів. Відповідно до пункту 3.2.2 Договору, сторони домовилися, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в пункті 3.2.3 та Додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною ставкою, починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3 та Додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Пунктом 3.2.3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору, кінцева дата повернення кредиту 18.10.2024. Згідно з копією анкети клієнта від 16.11.2024 року, відповідачка вказала особисті дані, в тому числі номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] та суму бажаного кредиту в розмірі 75000 гривень. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 75000 грн. Так, виплату проведено 03.05.2024, шляхом перерахування 75000 грн. на банківську картку позичальника, зазначену нею в анкеті клієнта. Згідно інформації, яка надійшла до суду від АТ «Таскомбанк», [PERSON] видано миттєву банківську платіжну картку № [NUMBER] , яка є неперсоніфікованою міжнародною платіжною карткою. З наданої АТ «Таскомбанк» виписки по рахунку № [NUMBER] , вбачається, що 03.05.2024 на рахунок надійшли кошти у розмірі 75000 гривень. З виписки по банківській карті відповідача, яка надана банком на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами на власний розсуд для особистих потреб. Таким чином, позивачем доведено факт виконання своїх зобов`язань за договором кредиту в повному обсязі. Як зазначав позивач, відповідачем частково здійснювалося погашення кредиту та відсотків за ним у розмірі 21250 грн, зазначене також вбачається із детального розрахунку заборгованості. Однак, у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка відповідно до розрахунку заборгованості, становить 249352 гривні 20 копійок, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 75000 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 174352 гривні 20 копійок. Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі Підписи сторін. Положеннями статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України). Статтею 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, договір укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] , є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно із статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; - інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право позивача (як кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за Договором про надання кредиту. Також, комісія за надання кредиту була відображена і в тексті договору про надання кредиту №306414-КС-005 від 03.05.2024 та була погоджено відповідачем, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за договором про надання кредиту. Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Наведене вище цілком узгоджується з висновками зробленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Зважаючи на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, суд відхиляє твердження представника відповідача наведені у письмових запереченнях, оскільки [PERSON] не спростовано правильність наданого позивачем розрахунку, а за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Окрім того, матеріали справи містять виписку по рахунку, яка відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинним бухгалтерським документом та підтверджує видачу відповідачу кредиту, а також усі погашення по кредиту та їх зарахування. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2021 по справі № 554/4300/16-ц зробив висновок про те, що «банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором». У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 2992 грн 22 коп.

Outcome: approved