Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 152 715 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн. Крім того, позивач клопотав перед судом про витребування у відповідача довідки про заборгованість з нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати до листопада місяця 2024 року включно, оскільки позивачу був наданий лише протокол (витяг) з бухгалтерської таблиці не оформлений належним чином. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем та останній має заборгованість перед позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Відповідно до довідки, виданої відповідачем, станом на 13.11.2024 року позивачу не виплачена заробітна плата у сумі 152 715 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь, та у зв`язку зі зверненням до адвоката, просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» довідку про заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період часу з травня 2021 року по листопад 2024 року включно. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. 28 січня 2025 року відповідачем через систему «Електронний суд» було подано відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовної заяви, зазначивши, що причиною несвоєчасної виплати заробітної плати є факт наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасну виплату грошових коштів, а саме той факт, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» перебувало та перебуває в тяжкому економічному стані, що спричинено фінансовою кризою в країні. Також зазначила, що позивач пропустив строк, встановлений ст.233 КЗпП на звернення до суду із зазначеним позовом. Щодо заявлених витрат на правову допомогу в розмірі 2\~500,00 грн. просила відмовити як такі, що не підтверджені доказами. Крім того, відповідачем, на виконання ухвали суду, надано довідку про розмір заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] , яка за період з травня 2021 року по жовтень 2024 року включно складає 152\~715 грн. 03 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Харламова Д.В. на адресу суду надійшла відповідь на відзив згідно якої позивач вважає доводи, наведені відповідачем у відзиві, безпідставними та недоведеними, оскільки роботодавець зобов`язаний виплачувати робітнику заробітну плату незалежно від тяжкого матеріального становища, або воєнного стану. Твердження відповідача про пропуск позивачем строку для звернення до суду є недоведеними та повністю спростовуються тим, що позивач дізналась про конкретні суми нарахованої та невиплаченої їй заробітної плати лише отримавши протокол (витяг) з бухгалтерської таблиці по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі від 13.11.2024 року, що дало можливість позивачу сформулювати свої позовні вимоги та подати позовну заяву. Окрім того, представник позивача звертає увагу суду, що відповідачем визнана сума невиплаченої заробітної плати позивачу у розмірі 152\~715 грн. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудовою книжки серії [NUMBER] (а.с.12-16). Звернувшись до суду, позивач зазначав, що відповідач не в повному обсязі виплачував нараховану заробітну плату, у зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства та колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормою частини 1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення містяться і у частині 1 ст.115 КЗпП України. Проте, відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану йому заробітну плату. Згідно ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, що визначено ст.116 КЗпП України. Так, згідно довідки Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» від 24 січня 2025 року №106/42, за період з травня 2021 року по жовтень 2024 року включно позивачу не виплачена заробітна плата у сумі 152 715,00 грн., у т.ч. по місяцям: за травень 2021 року 4882,00 грн.; за червень 2021 року 4873,00 грн.; за липень 2021 року 4558,00 грн.; за серпень 2021 року 4619,00 грн.; за вересень 2021 року 4894,00 грн.; за жовтень 2021 року 5049,00 грн.; за листопад 2021 року 4891,00 грн.; за грудень 2021 року 5264,00 грн.; за січень 2022 року 5276,00 грн.; за лютий 2022 року 5288,00 грн.; за березень 2022 року 701,00 грн.; за квітень 2022 року 1054,00 грн.; за липень 2023 року 8017,00 грн.; за серпень 2023 року 3805,00 грн.; за вересень 2023 року 8098,00 грн.; за січень 2024 року 7094,00 грн.; за лютий 2024 року 4434,00 грн.; за березень 2024 року 5792,00 грн.; за квітень 2024 року 6371,00 грн.; за травень 2024 року 9540,00 грн.; за червень 2024 року 9540,00 грн.; за липень 2024 року 10055,00 грн.; за серпень 2024 року 9540,00 грн.; за вересень 2024 року 9540,00 грн.; за жовтень 2024 року 9540,00 грн. (а.с.42). Також, судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, судом встановлено, що заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем станом на 13.11.2024 року складає 152 715,00 грн., а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Посилання відповідача у відзиві про пропуск позивачем строку на звернення до суду з зазначеним позовом, суд зазначає наступне. Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина 1 ст.233 КЗпП України). Нормою частини 2 ст.233 КЗпП України визначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, що визначено ст.116 КЗпП України. Встановлено, що позивач дізналась про конкретні суми нарахованої та невиплаченої їй заробітної плати лише отримавши протокол (витяг) з бухгалтерської таблиці по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі від 13.11.2024 року, та 29 листопада 2024 року звернулась до суду з позовом, а отже, встановлений законом строк для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі не пропущено, тому, заперечення відповідача суд не приймає до уваги. Інші посилання відповідача, зазначені у відзиві, суд не приймає до уваги як такі, що не ґрунтуються на законі. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн., суд зазначає наступне. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем до позовної заяви додані докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію договору №Т2/12 про надання правничої допомоги, здійснення захисту та представництва від 18.11.2024 року (а.с.18); копію Акту виконаних та підготовлених до виконання послуг до Договору №Т2/12 про надання правничої допомоги, здійснення захисту та представництва від 18.11.2024 року, відповідно до якого вартість послуг становить 2 500 грн. (а.с.19); копію ордера серії АЕ №1338017 (а.с.20) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Харламова Д.В. (а.с.21). За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та врахувавши зміст та обсяг наданих робіт, а також фактичний об`єм виконаної роботи, суд вважає заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги у розмірі 2 500 грн. обґрунтованим та таким, що відповідає критеріям реальності адвокатських витрат, а також критеріям розумності та справедливості, а тому, заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими. Також, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн. Відповідно до частин 1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved