Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Голуб Григорій Степанович, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, Військова частина [NUMBER] , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 27.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . За роки подружнього життя відносини між сторонами погіршилися, почалися постійні сварки в результаті чого відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.03.2019 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2020 місцем проживання малолітнього сина [PERSON] визначено місце проживання його батька [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно. Таким чином син [PERSON] з 2020 року зареєстрований та постійно проживає разом з батьком [PERSON] . Мати дитини - відповідач [PERSON] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] виїхала проживати за межі країни в невідомому напрямку. Позивач [PERSON] , починаючи з 2020 року сам бере участь у житті дитини, виховує та утримує сина. 19.07.2024 позивачеві відмовлено у наданні відстрочки з мотивів відсутності рішення суду про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. З незрозумілих причин позивач був мобілізований, у зв`язку з чим на теперішній час не може здійснювати належний догляд за сином, який залишився сам. Відповідач повністю відмовилася від будь-яких обов`язків щодо дитини, жодних коштів на утримання не надає, не бере участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком є необхідним для захисту та реалізації законних прав та інтересів сина позивача та його прав, як батька, уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб. Позивач просить позовні вимоги задовольнити та встановити факт самостійного виховання та утримання дитини [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Голуб Г.С., в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву, вх.№7871 від 16.12.2024, в якій просив розгляд справи провести без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Згідно відомостей з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» вищевказана судова повістка повертається на адресу суду із поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», яка відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в судове засідання не з`явився. Суду надано письмове повідомлення за підписом начальника служби, вх.№149 від 09.01.2025, про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують щодо позитивного вирішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: військової частини [NUMBER] - [PERSON], в судове засідання не з`явився. 10.02.2025 за вх.№863 суду надані письмові пояснення щодо позову, в яких зазначено, що їх участь в судовому засіданні є неможливою, оскільки військова частина бере участь в обороні країни (в першому ешелоні). Позовні вимоги не підтримує. Зазначив, що позивач на момент звернення до суду з вказаним позовом є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним на військову службу під час мобілізації, зарахований до списків та призначений на посаду в/ч [NUMBER] . Звертаючись до суду з позовом, позивач має на меті встановлення факту самостійного вихованни ним дитини, а після ухвалення судом судового рішення про задоволення цих вимог, пред`явити до військової частини рапорт про звільнення з військової служби. Вказаний позов пред`явлений військовослужбовцем з метою штучного створення умов та обставин, які можуть бути підставою для звільнення з військової служби в особливий період. Позивач намагається застосувати способи захисту сімейних прав, інтересів дитини з метою звільнення від виконання військового обов`язку. На його думку вказана позовна заява підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки може виникнути спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для звільнення з військової служби. За предметом та можливими правовими наслідками вказаний сір може стосуватися лише сфери публічно-правових відносин, а, отже, не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Також зазначив, що позивач знаходиться та проживає за місцем безпосереднього несення військової служби у [ADDRESS] . За таких обставин позивач фізично неспроможний піклуватися про свого сина, тому позовні вимоги є необґрунтованими. Просив закрити провадження у справі. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Із копії паспорта громадянина України, [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , та копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/008213945 від 11.07.2024 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України та зареєстроване місце його проживання: [ADDRESS] з 26.02.2019 (а.с.13-14, 16). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданного повторно 21.10.2020 Тлумацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), встановлено, що [INFO] в с.Оленша Тлумацького району Івано-Франківської області народився [PERSON] , батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , та копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/008214012 від 11.07.2024 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України та зареєстроване місце його проживання: [ADDRESS] з 22.10.2020 (а.с.18, 19). Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.03.2019, справа 153/90/19, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.20-24). Із копії рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2020, справа №353/897/19, встановлено, що місцем проживання дитини [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання його батька [PERSON] , зареєстрованого по [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на дитину щомісячно (а.с.25-37). Із копії постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 25.06.2020 встановлено, що рішення Тлумацького районного суду від 28.02.2020 залишено без змін (а.с.38-48). Із копії витягу №8 про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.49). Із копії довідки Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №361 від 29.07.2024 встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] входить син [PERSON] , [INFO] (а.с.50). Із копії папорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я [PERSON] та відповіді №905279 від 14.11.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України та зареєстрована по [ADDRESS] . 01.08.2024 виїхала з України (а.с.51, 70). Із копії папорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України та 01.08.2024 виїхала з України (а.с.52). Із копії військово-облікового документу [INFO] встановлено, що [PERSON] є військовозобов`язаним (а.с.53). Із копії повідомлення [INFO] №1/146 від 19.07.2024 встановлено, що [PERSON] відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують самостійне виховання дитини віком до 18 років (а.с.54). Із копії довідки Служби у справах дітей Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, №18/01-11 від 29.07.2024, встановлено, що проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , під час якого встановлено, що після розлучення батьків, місце проживання дитини визначено за місцем проживання його батька [PERSON] , зареєстрованого по [ADDRESS] . З 28.02.2020 вихованням і навчанням дитини займається виключно батько, мати дитини [PERSON] після розлучення виїхала у Вінницьку область до батьків. На час відвідування сім`ї [PERSON] виявлено, що дитина залишилася без догляду, сама перебуває у житловому будинку. При спілкуванні з дитиною спостерігається сильне хвилювання, стан депресії, яке зумовлене тим, що батька мобілізували у Збройні сили України (а.с.55). Із копії акта обстеження умов проживання встановлено, що Службою у справах дітей Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] . Житло складається з одноповерхового будинку, в якому дві житлові кімнати. Санітарно-гігієнічний стан житла відповідає загальноприйнятим нормам, наявні продукти харчування. Батько створив всі належні умови для всебічного розвитку сина. Дитина забезпечена комп`ютерною технікою, мобільним зв`язком, навчається в Олешанському ліцеї. За вказаною адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] - батько дитини, та [PERSON] - дитина (а.с.56). Із копії довідки №03-07.15/41 від 01.08.2024, виданої Северинівським старостинським округом №15 Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, встановлено, що [PERSON] з 16.06.2019 року по теперішній час не проживає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , та не приймає участі у його вихованні (а.с.57). Із копії ухвали Тлумацького районного суду івано-Франківської області від 28.08.2024, встановлено, що відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи - [PERSON] , Служба у справах дітей Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини (а.с.58-64). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як визначено частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Звернувшись до суду із заявою, [PERSON] як на підставу своїх порушених прав посилався на те, що саме він з 2020 року здійснює догляд за дитиною, сам бере участь у житті дитини, виховує та утримує, оплачує всі гуртки, заняття з футболу, забезпечує належний рівень життя дитини. Відповідач повністю відмовилася від будь-яких обов`язків щодо дитини, жодних коштів на утримання не надає, не бере участі у вихованні сина. При цьому в обгрунтування мети встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, позивач зазначає, що це є необхідним для захисту та реалізації законних прав та інтересів його сина та прав позивача як батька та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб. Встановлено, що на день звернення із даним позовом до суду та розгляду справи, [PERSON] виповнилося 16 років. Для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Суд вважає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). У вихованні та утриманні дитини мають брати участь як мати так і батько. Проживання одного з батьків окремо від дитини не свідчить про те, що мати самоусунулась від виховання та утримання дитини, а визначення місця проживання дитини з батьком не звільняє матір від її обов`язку виховувати та утримувати дитину. За не виконання, чи неналежне виконання обов?язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягненні до відповідальності. Згідно ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Позивачем не надано доказів того, що в питанні виховання чи утримання неповнолітнього сина мати умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з виховання дитини. При цьому, суду не надано достатньо доказів, крім відмітки у закордонному паспорті відповідачки, щодо її перебування за кордоном, не додано довідки прикордонної служби щодо перетину кордону [PERSON] , відсутні докази щодо частоти її приїздів в Україну і спілкування з сином, тощо. Отже, зазначені у позові обставини, не підтверджують факт самостійного одноосібного виховання та утримання позивачем їх спільного з відповідачкою сина, а проживання матері дитини окремо від неї, не впливає на обсяг її прав і не звільняє її від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейним кодексом України встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Отже, відсутні підстави для встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем сина [PERSON] . Крім того, системний аналіз положень СК України, Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить, що передбачене абзацом 12 підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану, у зв`язку з самостійним виховуванням дитини (дітей) віком до 18 років - стосується військовозобов`язаних, які є одинокими батьками (одинока матір/одинокий батько), оскільки застосування такого заходу покликане з метою недопущення залишення без батьківського нагляду (опіки та піклування) неповнолітніх дітей. А тому до категорії чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років відносяться чоловіки, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують дитину, яка позбавлена можливості материнського виховання. Це стосується випадків, коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин тощо. Встановлено, що відповідачка [PERSON] не позбавлена батьківських прав відносно сина, а також відсутні інші докази, що відповідачка не здатна їх виконувати в силу об?єктивних обставин. Закон не передбачає обов`язку підтверджувати факт відсутності участі батьків у вихованні дитини або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні шляхом встановлення юридичного факту в судовому порядку. Натомість, такий факт може бути підтверджений за рішенням суду в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав. Тобто, захист порушених прав у зв`язку з не прийняттям участі одним із батьків у вихованні дитини, самоусунення від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом. Тож, суд вважає, що встановлення факту самостійного виховання дитини можливе тільки під час вирішення питання про позбавлення одного з батьків батьківських прав та встановлення обставин невиконання одним із батьків батьківських обов`язків. З огляду на зазначене суд доходить висновку, що в задоволенні позовної заяви належить відмовити повністю.

Outcome: dismissed