Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

В червні 2024р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів - визначених рішенням Краматорського міського суду Донецької області у справі № 234/3695/16-ц від 06 травня 2016р., яким стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання спільної доньки - інваліда дитинства [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частини від сіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10 березня 2016р., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини, тобто до [INFO] - встановивши новий розмір аліментів - 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту подачі даної позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона та відповідач є батьками: [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області у справі № 234/3695/16-ц від 06 травня 2016р., з відповідача на користь позивачки на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти, у розмірі частини від сіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10 березня 2016р. Спільна дитина сторін є інвалідом дитинства, потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим, позивачка позбавлена можливості працювати, оскільки весь час здійснює догляд за дитиною. В січні 2023р. позивачка разом з донькою евакуювались з м. Краматорська до м. Києва. Оскільки відповідач не здійснює сплату аліментів в повному обсязі, і розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У встановленому законом порядку, учасники справи були оповіщені судом про відкриття провадження по справі та призначення справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання позивачкою було подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав наведених у позові, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відзив на позов стороною відповідача не подавався. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , є батьками: [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що згідно Медичного висновку №61/1, виданого Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Краматорська», спільна дитина сторін - дитиною інвалідом, має захворювання (патологічний стан), що відповідає Розділу Х пункту 3, підпункту 31 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001р. № 454/471/516 та на підставі листа Міністерства охорони здоров`я України від 01 лютого 2005р. № 4.03-12/141. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області у справі № 234/3695/16-ц від 06 травня 2016р., яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з 10 березня 2016р., але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що розмір аліментів, присуджених їй на утримання спільної дитини сторін, після того, як вона з дитиною виїхали з м. Краматорська Донецької області до м. Києва, є недостатнім для належного утримання та виховання доньки, яка потребує більше коштів на утримання, враховуючи її стан здоров`я. Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, яка позбавлена можливості влаштуватись на роботу, оскільки здійснює постійний догляд за донькою. Відповідно до ч. ч. 7, 10 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 цього Кодексу, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014р., з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог, при цьому судом встановлено, що позивачка здійснює самостійно утримання та виховання спільної доньки сторін. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи, що розмір аліментів, який отримує позивачка на утримання доньки сторін, є меншим, враховуючи положення ч. 5 ст. 183 СК України, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , 30/100 частин, з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,2 грн.

Outcome: partial