Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що 23.12.2020 [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 58167,0 дол. США, а [PERSON] зобов`язався повернути вказану суму позики та проценти за час користування позикою на умовах укладеного договору. Гарантом за вказаним договором є [PERSON] , яка взяла на себе зобов`язання у разі неповернення усієї або частини позики протягом 1 календарного місяця з моменту дати повернення позики [PERSON] , повернути визначену вказаним договором суму. Протягом 2021 року відповідачем було погашено частину заборгованості, відповідно станом на 15.01.2022 заборгованість за договором склала 20\~516 дол. США, після чого відповідач припинив погашати заборгованість за договором, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором позики в сумі 20516 дол. США, пеню за період з 15.01.2022 по 09.12.2022 в сумі 123\~414,71 грн. та три відсотки річних за період 15.01.2022 по 09.12.2022 в сумі 20\~278,35 грн. \~ \~ \~ \~21.06.2023 представник адвокат Мельник О.Д. діючи в інтересах відповідача [PERSON] подав відзив на позов, де вказав, що відповідач [PERSON] не підписувала договір позики від 23.12.2020, а про цей договір дізналася лише із позовної заяви, оскільки відповідач не підписувала договір позики, відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості за вказаним договором. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, також суду пояснила, що протягом розгляду справи відповідач [PERSON] сплатив на погашення боргу 200 дол. США, заборгованість за договором становить 20\~316 доларів США. Щодо умов солідарної відповідальності [PERSON] , суду пояснила, що в договорі позики позивач помилково зазначив про відповідальність [PERSON] як гаранта, фактично між сторонами укладено договір позики та поруки, [PERSON] є поручителем. А отже несе солідарну відповідальність із боржником. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що заборгованість за договором позики складає 20\~136 дол. США, та у нього із позивачем є домовленість щодо погашення вказаної заборгованості, щодо стягнення солідарно боргу із [PERSON] , просить в позові відмовити. \~ \~ \~ \~Представник адвокат Мельник О.Д. діючи в інтересах відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов в частині вимог до [PERSON] не визнав, вказав, що договір гарантії та договір позики є різними договорами, відповідачка [PERSON] не підписувала договір позики, відсутні підстави для солідарного стягнення боргу просить в позові до [PERSON] відмовити. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. \~ \~ \~ \~ 23.12.2020 [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] (позичальник), [PERSON] (гарант) з іншої сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 58 167,0 дол. США, а [PERSON] зобов`язався повернути вказану суму позики та проценти за час користування позикою на умовах укладеного договору. \~ \~ \~ \~Пунктом 2.3. договору передбачено, що у разі неповернення усієї або частини позики на протязі 1 календарного місяця з моменту дати повернення позики гарант зобов`язується повернути визначену цим договором суму. \~ \~ \~ \~Пунктом 3.1. договору передбачено, що позика повертається згідно графіку : \~ \~ \~ \~30000 дол. США 20.01.2021, \~ \~ \~ \~28\~167 дол. США 31.03.2021. \~ \~ \~ \~Згідно п. 4.1 при порушенні позичальником строків повернення позики, установлених договором, позичальник сплачує позикодавцеві пеню в розмірі 0,5% від розміру неповернутої частини позики за кожен день прострочення починаючи з 15.04.2021. \~ \~ \~ \~Станом на 23.12.2022 заборгованість за договором позики становить 20\~516 дол. США. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 23.07.2024 № 511/512/24-26 підпис [PERSON] у договорі позики, укладеному 23.12.2020 між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в розділі «Реквізити та підписи сторін» в графі «Гарант» виконано особисто [PERSON] . Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач вказав, що позичальник не повернув позику у строк, визначений договором, також зазначив, що відповідач [PERSON] в даній справі є поручителем, а не гарантом, як помилково визначено в договорі позики, при цьому помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. \~ \~ \~ \~За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Щодо солідарного стягнення боргу з боржників. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно із частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Так, порука є видом забезпечення виконання зобов`язання (ч. 1 ст. 546 ЦК України), за своєю правовою природою договір поруки має додатковий (акцесорний) характер відносно основного зобов`язання, істотними умовами його укладання є визначення характеру та обсягу відповідальності поручителя й підстави припинення цього зобов`язання, які передбачені статтею 559 ЦК України. Таким чином, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України). Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частиною першою статті 563 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Враховуючи вищевикладене, порука та гарантія мають відмінності, зокрема, порука виникає на підставі договору, а гарантія встановлюється одностороннім правочином; поручителем може виступати будь-який учасник цивільних відносин, а гарантом лише банк, фінансова установа, страхова компанія; у разі порушення основного зобов`язання боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором, гарант відповідає (сплачує грошову суму) виключено відповідно до умов наданої гарантії; у разі виконання зобов`язання поручителем до нього переходять усі права кредитора, гарант після виконання зобов`язання визначеного гарантією отримує право регресу до боржника. В постанові об`єднаної палати ВС КЦС від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц Суд зауважив: «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у чч.3 та 4 ст. 213 ЦК, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Тобто слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Це означає, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Отже, оскільки [PERSON] в силу закону не могла виступати гарантом, а умови поруки [PERSON] договором позики від 23.12.2020 не визначені, слід дійти висновку про відсутність підстав для покладення на останню солідарного обов`язку з погашення боргу за позикою. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] визнали суму заборгованості за договором позики від 23.12.2020 станом на дату розгляду справі в розмірі 20\~136 дол. США. Враховуючи вищевикладене, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 23.12.2020 в сумі 20\~136 дол. США. Щодо стягнення пені та три відсотка річних. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповдіно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 15.01.2022 по 09.12.2022 в сумі 123\~414,71 грн. та три відсотки річних за період 15.01.2022 по 09.12.2022 в сумі 20\~278,35 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 7 429 грн. 62 коп. (8939,50х742956,12:893943,46). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial