Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

10.09.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» в особі представника адвоката Литвинець С.А. до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 209\~214,26 грн.; суму сплаченого судового збору у розмірі 3\~138,22 грн.; суму в рахунок відшкодування за правничу допомогу у розмірі 17\~460,71 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс груп» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту №2028238 від 30.11.2019 року. Даний договір укладено в електронному вигляді на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про наданнґ кредиту, що опублікована на веб-сайті, підписана електронним цифровим підписом позивача від 21.08.2019 року та індивідуальної пропозиції(оферти) №2028238 укладення договору про надання кредиту від 30.11.2019 року, які акцептовані відповідачем 30.11.2019 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача на обраних відповідачем умовах. В такий самий спосіб згідно індивідуальної пропозиції (оферти) №2077038 від 02.12.2019 року укладення договору про внесення змін (доповнень) до умов договору про надання кредиту позивачем підписано договір про надання додаткової суми кредиту за договором, який є невід`ємною частиною договору з моменту його укладення. З урахуванням наведених положень договору, умови кредитування відповідача є: строк кредиту 30 днів (за основним договором), за додатковим кредитом позичальник зобов`язується повернути суму кредиту і плати за кредитування за цим договором у строк, встановлений для повернення кредиту за основним договором; сума кредиту 13\~200,00 грн. (за основним договором), 2\~600,00 грн. за додатковим кредитом; сума процентів 3\~342,00 грн. (за основним договором), 807,00 грн. за додатковим кредитом; а всього до сплати 16\~542,00 грн. (за основним договором), 3\~407,00 грн. за додатковим кредитом. Термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів до договором до 30.12.2019 року. Однак відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Станом на дату позову, прострочення відповідача з повернення кредиту становить 1 708 днів. Крім того, позивач нараховує відповідачу проценти згідно п. 2.11 Договору до 23.02.2022 за 786 дні. Проценти в період прострочення становлять 186\~282,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 209\~214,26 грн., яка утворилась станом на 02.09.2024, з яких: сума кредиту 15\~800,00 грн.; проценти 4\~149,00 грн.; проценти згідно ст.625 ЦКУ та п.2.11 Договору 186\~282,00 грн.; інфляційні втрати 2\~983,26 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 17\~460,71 грн. та судовий збір в розмірі 3\~138,22 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.09.2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Також виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Відповідно до статті 280 ЦПК України, якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №2028238, який укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти), що опублікована на веб-сайті «credit.365ua», підписана електронним цифровим підписом позивача 21.08.2019 року та заявки на отримання кредиту відповідача [PERSON] №2028238 від 30.11.2019 року на обраних умовах, які акцептовані відповідачем шляхом підписання електронним підписом. Відповідно до Заявки від 30.11.2019 року сума кредиту становить 13\~200,00 грн. Строк повернення кредиту 30 днів, реальна річна процентна ставка за кредитом 308%, плата за користування кредитом 3\~342,00 грн, загальна сума до повернення (проценти і кредит) 16\~542,00 грн. Згідно інформаційної довідки узгоджену суму кредиту у розмірі 13\~200,00 грн. 30.11.2019 року о 13:58:13 було надано відповідачу згідно номеру транзакції №27511-50916-45058 на платіжну картку № [NUMBER] . Заявку та пропозицію (оферту) підписано [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом 30.11.2019 року о 13:52 год. з одноразовим ідентифікатором [NUMBER] . Він містить його податковий номер. Окрім цього, матеріалами справи встановлено, що 02.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про внесення змін (доповнень) до умов договору про надання кредиту №2077038, який укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти), що опублікована на веб-сайті «credit.365ua», підписано електронним цифровим підписом позивача 21.08.2019 року та заявки на отримання кредиту відповідача [PERSON] №2077038 від 02.12.2019 року на обраних умовах, які акцептовані відповідачем шляхом підписання електронним підписом. Відповідно до Заявки від 02.12.2019 року сума кредиту становить 2\~600,00 грн. Строк повернення кредиту 30.12.2019 року, реальна річна процентна ставка за кредитом 391%, плата за користування кредитом 807,00 грн, загальна сума до повернення (проценти і кредит) 3\~407,00 грн. Згідно інформаційної довідки узгоджену суму кредиту у розмірі 2\~600,00 грн. 02.12.2019 року о 11:35:06 було надано відповідачу згідно номеру транзакції №27527-93054-22048 на платіжну картку № [NUMBER] . Заявку та пропозицію (оферту) про укладення договору про внесення змін (доповнень) до умов договору про надання кредиту підписано [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом 02.12.2019 року о 11:34 год. з одноразовим ідентифікатором А2189. Він містить його податковий номер. Дії відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі відображені в Реєстрі «Log File» дій клієнта та Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» щодо укладення зазначених договорів. Згідно пункту 1.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника. Відповідно до пункту 2.1. договір укладається за погодженою заявкою позичальника. Згідно з пунктом 2.2. договору сума кредиту та строк повернення кредиту обрані позичальником у власному особистому кабінеті на підставі умов договору відображаються в п. 1.1. Договору. Відповідно до пункту 2.5. договору датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Пунктом 2.8 договору передбачено, що ціна кредиту за договором (плата за користування кредитом) визначена в п.1.1 договору. Згідно з пунктом 2.10 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, визначені згідно п.2.8 договору, в останній день строку користування кредитом. Пунктом 2.11 договору передбачено, що процентна ставка за договором є змінною. Починаючи з четвертого дня, за останнім днем строку користування кредитом плата за користування кредитом збільшується наступним чином: процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% від суми отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту договору виникає у позичальника в строк до 3 днів з моменту направлення відповідної вимоги кредитодавцем позичальнику засобами зв`язку відповідно до п. 9.3 договору. Відповідно пункту 8.5. договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. У зв`язку із невиконанням відповідачем вимог кредитного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» на адресу [PERSON] направило вимогу щодо виконання зобов`язань за договором №2028238 від 30.11.2019 року, в якій вимагав в строк до 27.08.2024 року погасити заборгованість в сумі 429\~756,29 грн, з яких 15\~800,00 грн - сума наданого і неповерненого в строк кредиту; 400\~293,00 грн сума процентів, 4\~149,00 грн сума комісії, 9\~514,29 грн інфляційні втрати. За розрахунками позивача вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором №2028238 від 30.11.2019 року та додаткового договору №2077038 від 02.12.2019 року у розмірі 209\~214,26 грн. За розрахунком інфляційних втрат за період з 30.12.2019 року по 23.02.2022 рік, загальна заборгованість відповідача по інфляційним втратам за період прострочення грошового зобов`язання складає 3\~983,26 грн. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4\~статті 6\~\~Закону України\~\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та в\~важається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~та\~Господарським\~кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.\~Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом статті 12 цього Закону\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договору про надання кредиту №2028238 від 30.11.2019 року та додаткового договору №2077038 від 02.12.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] вбачається,\~\~що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору про надання кредиту №2028238 від 30.11.2019 року та додаткового договору №2077038 від 02.12.2019 року та отримання відповідачем кредитних коштів у загальній сумі 15\~800,00 грн. Позикодавець, перерахувавши відповідачу обумовлені грошові кошти, виконав умови договору про надання кредиту №2028238 від 30.11.2019 року та додаткового договору №2077038 від 02.12.2019 року. Натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконав. Оскільки відповідачу надано в кредит грошові кошти у загальному розмірі 15\~800,00 грн шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану ним, суд приходить до висновку про стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15\~800,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення відсотків за договором. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 4\~149,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, договір укладено на період з 30.11.2019 року по 30.12.2019 рік на 30 днів. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 4\~149,00 грн. Дана сума відсотків погоджена сторонами під час підписання заявки №2028238 від 30.11.2019 року та №2077038 від 02.12.2019 року. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» 4\~149,00 грн відсотків за користування кредитом за період з 30.11.2019 року по 30.12.2019 рік. Разом з тим, суд вважає безпідставним нарахування позивачем заборгованості за процентами, виходячи з 1,5% від суми отриманого кредиту за кожен день прострочення, як вказано позивачем згідно статті 625 ЦК України та пункту 2.11 договору в розмірі 186\~282,00 грн, виходячи з наступного. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 30 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 викладено правовий висновок про те, що системний аналіз частини 2 статті 536, частини 2 статті 625 та статті 627 ЦК України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини 2 статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 виклала детальні правові висновки щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України та щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України. Особливо Велика Палата Верховного Суду звернула й увагу на правову природу процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, зазначаючи, що вони мають виключно компенсаторний характер і: «… підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, … за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом». Пунктом же 2.11 кредитного договору передбачено плату за користування кредитом у вигляді процентної ставки 1,5% за кожен день від суми отриманого кредиту, а не від простроченої суми, як передбачено частиною 2 статті 625 ЦК. Тому ці 1,5% від суми отриманого кредиту за кожен день прострочення не можна розцінювати як встановлений договором розмір процентів за частиною 2 статті 625 ЦК України,\~а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними, відтак стягнення відсотків у розмірі 186\~282,00 грн задоволенню не підлягає. Позивачем нараховано інфляційні втрати за період з 30.12.2019 року по 23.02.2022 у розмірі 2\~983,26 грн, які також підлягають стягненню з відповідача, нарахування яких доведено відповідним розрахунком та у межах належного строку його нарахування. Щодо позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина 3 статті 264 ЦК України). За договором про надання кредиту №2028238 від 30.11.2019 року п. 5.2 сторонами погоджено позовну давність 10 років. Пунктами 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, позовну заяву у справі позивачем подано в межах позовної давності. А отже підстав для застосування позовної давності до вимог позивача у даній справі немає. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до [PERSON] про стягнення про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а саме на загальну суму 22\~932,26 гривень, з яких: сума кредиту у розмірі 15\~800,00 гривень; проценти у розмірі 4\~149,00 грн; інфляційні втрати (згідно ст.625 ЦКУ) у розмірі 2\~983,26 грн. Щодо судових витрат: У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Як вбачається із матеріалів справи до матеріалів справи представником позивача адвокатом Литвинець С.А. долучено: Договір №21-3 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2021; Додаткову угоду №12 до Договору від 01.09.2021; ордер серії АІ №1692830 від 02.09.2024 року; Акт №240902-1 від 02.02.2024 року про надані послуги згідно Договору. Згідно Акту №240902-1 про надані послуги згідно Договору №21-3 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2021, вартість представництва інтересів ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» при розгляді справи за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості становить 17\~460,71 гривень. Заявлені представником позивача вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, оскільки вказана справа є категорії малозначною, що не потребувало безпосередньої участі представника позивача у судовому засіданні, чи будь-яких інших додаткових зусиль адвоката під час судового розгляду справи, а правова допомога у даній справі полягала лише у консультації адвокатом, складання та подання позовної заяви до суду та подання клопотань про його участь в режимі відеоконференції. Таким чином, з огляду на зазначені норми права та встановлені обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. При зверненні позивача до суду ним заявлено позовні вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір з урахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України у розмірі 3\~138,22 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2, частини 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог у розмірі 22\~932,26 грн., із [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» документально підтверджені судові витрати сплачені банком при поданні позовної заяви, у розмірі задоволеної частини, що становить 345,20 грн.

Outcome: partial