Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

01.08.2024 р. орган опіки та піклування Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно\~трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнення з [PERSON] аліментів на користь опікуна, який буде призначений, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Позов мотивовано тим, що на території Ріпкинської територіальної громади проживала ( [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . У померлої залишились малолітні діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтвах про народження дітей батьком записаний [PERSON] . Дана родина перебувала під наглядом соціальних служб району з 2010 року як така, що опинилася у складних життєвих обставинах у зв`язку із неналежним санітарним станом житла, слабким виховним потенціалом батьків, недостатністю досвіду ведення домашнього господарства та догляду за дітьми. Відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків. Тобто відповідач ніяким чином не піклується і не піклувався про дітей, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами у навчанні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Справу передано головуючому судді 01.08.2024 р. 08.08.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.08.2024 р. позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 11.09.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.09.2024 р. закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.10.2024 р. 10.10.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. 06.11.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 05.12.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 02.12.2024 р. від органу опіки та піклування надійшло клопотання, зареєстроване за вх. № 4785/24, про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копій характеристик, наданих адміністрацією Ріпкинського ліцею Ріпкинської селищної ради на учня 6-А класу [PERSON] та на учня 2-А класу [PERSON] . 10.01.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. У судовому засіданні 06.02.2025 р. представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому, та додатково наголосила на тому, що\~коли діти проживали у бабусі з дідусем, то відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та не надавав жодної допомоги. З літа 2024 року діти проживають з батьком, але житловий будинок потребує ремонту, особливо перша кімната. При огляді в будинку було не прибрано, були брудні посуд та постільна білизна, в кімнатах холодно. Діти пропускають школу без поважних причин. До школи часто приходять в незадовільному стані, неохайні, одяг брудний. Вчителі іноді не можуть додзвонитися до батька. Відповідач офіційно не працевлаштований, вживає алкогольні напої та приводить додому своїх друзів, що негативно впливає на дітей. У зв`язку з цим орган опіки та піклування просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей. У судовому засіданні 06.02.2025 р. відповідач проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, зазначивши, що діти проживають з ним з 18 червня 2024 року. До смерті колишньої дружини діти проживали разом з нею, а потім почали проживати з його батьками, оскільки у будинку, де зараз проживає відповідач з дітьми, тривалий час ніхто не жив і він був взагалі непридатним до проживання. Будинок відповідачу не належить. Матір дітей купила його неофіційно і тепер він займається оформленням права власності на будинок. Відповідач визнав, що після того, як забрав дітей, у будинку тривалий час не було навіть світла, однак вже станом на сьогодні світло у будинку є. Одна кімната у будинку, дійсно, перебуває у аварійному стані. Він самотужки прив`язав балку тимчасово. Але планує робити ремонт, вже завіз матеріал для цього. На зиму закупив овочі. З продуктами харчування допомагають його батьки та сусіди. Відповідач заперечив доводи представника позивача щодо того, що він не іде на контакт з класними керівниками дітей, вказавши, що у них є його номер телефону. Також відповідач зазначив, що він водить дітей до лікарні, возить їх з дідусем, як наприклад, напередодні судового засідання. З попередньої роботи він звільнився через те, що робота була далеко від дому у іншому населеному пункті (у селі Даничі), а взимку потрібно топити груби, оскільки діти о 16-ій годині вже вдома. Тому відповідач знайшов неофіційну роботу недалеко від дому і має середній заробіток 8000 грн на місяць. Крім того, він отримує пенсію в разі втрати годувальника на дітей у розмірі 3500 грн/міс. Відповідач повідомив суд, що спиртні напої не вживає, друзів додому не водить. Їжу готує він або донька [PERSON] . У судовому засіданні 06.02.2025 р. [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що дітям з батьком буде краще. Вони з дружиною їм допомагають. У погребі достатньо консервації. Треба було придбати термометр одразу придбали. Треба відвезти автомобілем у лікарню дітей везуть. На вихідні діти приходять до них митися. Діти переїхали від них тимчасово проживати з батьком у зв`язку зі смертю тещі (матір`ю дружини), яка проживала з ними, аби уникнути їхньої присутності під час процесу поховання, але виявили бажання залишитися проживати з батьком і в подальшому. У судовому засіданні 06.02.2025 р. [PERSON] підтримала позицію чоловіка, вказавши, що діти жили у них 9 місяців після смерті матері і будинок був схожий на гуртожиток. На сьогоднішній день діти забезпечені усім необхідним, у них є постільна білизна. Вони це контролюють, забирають брудні речі щоб випрати у пральній машині. Там поряд з будинком їздить шкільний автобус і дітям зручно добиратися до школи. Будинок син протоплює двічі на день. За потреби вони допомагають у придбанні ліків, якщо діти хворіють. Наразі вони з відповідачем звернулися до юриста з метою отримання допомоги у оформленні права власності на будинок. Після оформлення прав вони допомагатимуть сину зробити у будинку ремонт. Тому [PERSON] просила суд дати відповідачу шанс виправитись, поспостерігати за його подальшою поведінкою. У судовому засіданні 06.02.2025 р. донька відповідача [PERSON] повідомила суд, що хоче жити з батьком, охарактеризувавши його як хорошого та спокійного. В будинку в них тепло завжди, можна ходити в футболках. Батько постійно топить грубку (на вихідних - 2 рази на день, а в будні дні - 1 раз на день). Щодо того, що вчителі не можуть додзвонитися до батька, [PERSON] повідомила, що в нього дуже швидко розряджається телефон. Не відвідують школу тільки в тому випадку, якщо захворіли. В школу батько дає близько 50 гривень на день. Також [PERSON] повідомила, що тато вживає алкоголь тільки по святах і після цього лягає спати, а друзі до нього не приходять. Їжу готує і батько, і також вона, коли батько затримується на роботі. Готують суп, борщ, кашу з м`ясом. Миються вони у ванночці, воду гріють у чайнику. Менші діти ходять також митися до бабусі з дідусем. Останній раз батько купував [PERSON] черевики та кофту. У судовому засіданні 06.02.2025 р. син відповідача [PERSON] повідомив суд, що з батьком йому проживати більше подобається ніж з бабусею, бо у нього там, де він зараз проживає, є друзі і більше місць для дозвілля, більше свободи. Крім того, він звик до цього місця проживання, оскільки проживав там раніше тривалий час. Визнав, що бабуся до його навчального процесу ставиться більш вимогливо ніж батько, однак батько теж цікавиться чи виконали діти домашні завдання. Батько їх контролює, будить о [PERSON] годині в школу, сварить тільки коли провинився. Вдома тепло, їжу готує батько або сестра [PERSON] . Зазвичай зі страв є суп, каша, останнього разу була смажена картопля. Також повідомив, що класний керівник [PERSON] щодо навчання частіше дзвонить сестрі, а не батьку, тому що сестра часто заходить до нього у клас і вона є у групі класу в месенджері. Але сестра усе доповідає батьку. У школу [PERSON] не ходить тільки тоді, коли хворіє. До лікарні його частіше водить батько, але [PERSON] та бабуся з дідусем - також. В будинку, дійсно, брудніше ніж у бабусі. Вони не встигають зранку застеляти ліжка, а у бабусі завжди встигали. Тато дає кишенькові гроші приблизно по 20 - 30 гривень, але не кожного дня. Останнього разу тато купував йому спідню білизну та кофту. На запитання представника позивача про те, чи повернувся б він до бабусі на постійне проживання, [PERSON] відповів, що пожити на кілька днів пішов би, але не постійно. Заслухавши учасників судового процесу, опитавши дітей, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [INFO] померла мати дітей [PERSON] . Вказані обставини не підлягають доказуванню в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України. З висновку\~органу опіки\~та піклування\~Ріпкинської селищної\~ради щодо\~доцільності позбавлення\~батьківських прав\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~по відношенню\~до малолітніх\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~затвердженого рішенням\~виконавчого комітету\~Ріпкинської селищної\~ради Чернігівського\~району Чернігівської\~області №\~192\~від 25.07.2024\~р., вбачається, що мати дітей померла в жовтні 2023 року, з цього часу по червень 2024 року вони проживали у бабусі, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та знаходилися на її утриманні. З червня 2024 року діти разом з батьком проживають за адресою: [ADDRESS] . Батько особливої уваги вихованню дітей не приділяє, офіційно не працює і не має стабільного доходу, частину коштів з пенсії по втраті годувальника, яку отримує на дітей, використовує на власні потреби, орендує будинок, який потребує ремонту і підключення світла, на час відвідування сім`ї продукти харчування, постільна білизна в обмеженій кількості, на даний час не створені умови для розвитку, навчання та виховання дітей. Із заяви [PERSON] від 23.07.2024 р. вбачається, що заявник не має стабільного доходу, тому не може утримувати дітей матеріально, не має власного житла, не створив умов для проживання дітей, у зв`язку з чим надає безумовну згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей. Тому, зважаючи на те, що батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав (а. с. 35). З актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складених 02.07.2024 р. та 15.07.2024 р., встановлено, що у будинку брудно, немитий посуд, брудна білизна, продукти харчуванняв обмеженій кількості, відсутнє світло, їжа готується на вогнищі (а. с. 15 - 17). З листа КЗ "Ріпкинський ЦНСП" від 30.07.2024 р. № 27/02-03, адресованого службі у справах дітей Ріпкинської селищної ради вбачається, що відповідач зловживає спиртними напоями, не займається вихованням дітей, не готує їм їжу, не купує одяг, пенсію по втраті годувальника витрачає на свої потреби , дах будинку в аварійному стані, відключена електроенергія, газу немає, тільки нещодавно батько придбав газовий балон (а. с. 23). Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.07.2024 р. (справа № 743/975/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді попередження. З тексту постанови вбачається, що 02.07.2024 р. о 12 год 30 хв [PERSON] , 1979 р. н., перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , ухилився від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своїх 3-х дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а саме не створено умов для нормального проживання дітей: в кімнаті багато сміття, на столі знаходиться багато немитого посуду, недоїдків, брудна постільна білизна, відсутнє світло (відключено), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП. З характеристик [PERSON] ліцею без дати та номеру (у судовому засіданні 06.02.2025 р. представник позивача уточнила, що вони були видані станом на 30.09.2024 р.) вбачається, що [PERSON] ходить до школи брудним та неохайним, шкільним приладдям забезпечений частково, не привчений до самообслуговування, порядку, школу відвідує неохоче, батько приділяє сину мало уваги, майже не цікавиться успіхами та проблемами сина, [PERSON] має добру пам`ять, математичні здібності, логічне мислення, потребує допомоги логопеда; [PERSON] потребує постійного контролю навчання, не завжди виконує домашні завдання, батько самостійно не цікавиться навчанням і поведінкою дитини, всім необхідним для навчання [PERSON] забезпечений (а. с. 76, 77). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Вказані положення Основного Закону знайшли своє відображення у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 5 СК України, відповідно до яких держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 11 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Так у ході судового розгляду судом встановлено, що до смерті матері діти проживали з нею. Відповідач почав опікуватися дітьми лише з 18.06.2024 р., розпочавши спільне проживання у будинку, непридатному для цього. Також з матеріалів справи вбачається, що станом на середину липня того ж року, тобто через місяць після початку влаштування побуту, будинок не був забезпечений електричною енергією, а відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Натомість, як вбачається з листа КЗ "Ріпкинський ЦНСП" від 30.07.2024 р. № 27/02-03, відповідач станом на цю дату придбав газовий балон з метою приготування їжі. Крім того, учасниками справи у судовому засіданні не заперечувалось, що станом на дату розгляду справи до будинку вже підключена електрична енергія. З пояснень відповідача та третіх осіб вбачається, що у будинку планується ремонт. Фактів домашнього насильства, відсутності за місцем проживання їжі чи інших обставин, що свідчать про загрозу життю та здоров`ю дітей, судом у ході розгляду справи не встановлено. Однак, судом встановлено, що у питаннях навчального процесу та піклування про здоров`я дітей більшу участь беруть бабуся та дідусь. Суд визнає, що участь батьках у цих процесах не є достатньою (відсутність комунікації з класними керівниками, надмірне перекладання обов`язків відвідування медичного закладу на бабусю та її чоловіка, недостатній контроль за навчальним процесом). Суд допускає, що після тривалого періоду окремого проживання батька з дітьми родина потребує певного часу для адаптації, звикання до індивідуальних особливостей один одного. Відповідачу потрібен час для усвідомлення батьківської відповідальності. Крім того, незадовільне матеріальне становище родини не дозволяє їм створити ідеальні умови для проживання. Водночас, суд враховує бажання відповідача та його певні досягнення (придбання газового балону, підключення електричної енергії, примітивний ремонт даху) у питанні покращення умов проживання дітей. За положеннями ч. 1 ст. 265 СК України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Як встановлено судом, між дітьми та бабусею і її чоловіком існує міцний сімейний зв`язок, і останні надають допомогу дітям добровільно: піклуються про їх здоров`я, забезпечення харчуванням, умови проживання, контролюють їх стан гігієни та частково - навчальний процес, що, між тим, не може вважатися свідченням повного усунення відповідача від виконання батьківських обов`язків. При прийнятті рішення суд також враховує думку опитаних дітей, які виявили бажання проживати з батьком. Суд також вбачає, що станом на час розгляду справи відповідач вже продемонстрував зміни у своїй поведінці, що дає підстави вважати можливим забезпечення прав та інтересів дітей без застосування такого радикального заходу як позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову у зв`язку з його передчасністю. Разом з тим, оскільки судом встановлено, що відповідачем не у повній мірі виконуються батьківські обов`язки щодо виховання дітей, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до такого виховання. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed