Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

14.08.2023 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.11.2018 року о 13 годині 30 хвилин на вулиці Генерала Воливача, поблизу буд.21 в м.Дніпро, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . В наслідок вказаного ДТП транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2019 водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду. Позивач зазначає, що з метою отримання відшкодування (регламентної виплати) [PERSON] як власник автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 27.11.2018 та із заявою про виплату страхового відшкодування від 27.11.2018. Відповідно до Звіту №12-12-18В про оцінку колісного транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , сума збитків в результаті його пошкодження при ДТП становить 41 459 грн. 50 коп. На підставі Звіту №12-12-18В, у зв`язку з включенням до калькуляції вартості відновлювального ремонту заміну вітрового скла, але за відсутності підтвердженого зв`язку його пошкодження в вищезазначеній ДТП, спеціалістами МТСБУ було розраховано вартість відновлювального ремонту та регламентної виплати без заміни вітрового скла, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, яка склала 34\~698,13 грн. без урахування ПДВ. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку, складають 34 698 грн. 13 коп., 880,00 грн. витрати на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку, які відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані позивачу, що порушує його законні права та інтереси. Враховуючи наведене, а також те, що на цей час, відповідно до тверджень позивача, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, позивач змушений звернутись до суду із цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 34 698 грн. 13 коп., 880,00 грн. витрати на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку та судові витрати по справі у розмірі 2 684 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2023 цивільна справа передана в провадження судді Кудрявцевої Т.О. Ухвалою судді від 22.08.2023 року цивільну справу направлено для розгляду за підсудністю до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою судді Красногвардійського районного суду від 02.10.2023 справу направлено для розгляду за підсудністю до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.11.2023 цивільна справа передана в провадження судді Кудрявцевої Т.О. Ухвалою судді від 16.11.2023 відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі, яку відповідно до конверту, що повернувся, відповідач не отримав. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.11.2018 о 13 годині 30 хвилин на вул.Генерала Волівача, біля будинку №21 в м.Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , в наслідок вказаного ДТП, транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2019 водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постанова Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2019 набрала законної сили, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування цього позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-наслідкового зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України відповідачем і завданням шкоди. Вказаними протиправними діями відповідача потерпілій від ДТП особі було завдано матеріальної шкоди. Судом також встановлено, що відомості ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також відомостей, що відповідач [PERSON] підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У свою чергу цивільно-правова відповідальність водія та власника транспортного засобу Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,\~термін дії\~з 25.02.2018\~року по\~24.02.2019\~року, виданий ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». З метою отримання відшкодування (регламентної виплати) [PERSON] , як власник пошкодженого у ДТП транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] , звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 27.11.2018 та із заявою про виплату страхового відшкодування від 27.11.2018. Відповідно до Звіту №12-12-18В про оцінку колісного транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , сума збитків в результаті його пошкодження при ДТП становить 41 459 грн. 50 коп. На підставі Звіту №12-12-18В, у зв`язку з включенням до калькуляції вартості відновлювального ремонту заміну вітрового скла, але за відсутності підтвердженого зв`язку його пошкодження в вищезазначеній ДТП, спеціалістами МТСБУ було розраховано вартість відновлювального ремонту та регламентної виплати без заміни вітрового скла, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, яка склала 34\~698,13 грн. без урахування ПДВ. 03.04.2019 року МТСБУ, на підставі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було прийнято Наказ №3266 від 03.04.2019 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату власнику суми у розмірі 34 698 грн. 13 коп., яку перераховано власнику автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №936870 від 04.04.2019. Крім того, позивачем 31.01.2019, відповідно до платіжного доручення №805077 були перераховані кошти в розмірі 880,00 грн, на оплату послуг аваркома (експерта) по справі №54797, згідно рахунку №СФ-015 від 15.01.2019 року. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають 34 698 грн. 13 коп. та витрати на збір документів в розмірі 880,00 грн. МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначено вище, постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2019 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, є відповідач по справі\~ [PERSON] . Відтак, в силу вказаних норм закону, саме на нього покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. В оцінці обставин справи необхідно виходити з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Оскільки відповідач є винною особою у вчиненні вказаної ДТП і на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 34 698 грн. 13 коп. та витрати на збір документів в розмірі 880,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved