Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на відповідачку. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір?ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00045033566, відомості про батька зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Дитина не має зареєстрованого місця проживання. Місце реєстрації та проживання матері невідоме. Відповідно до листа відділення поліції № 4 (м. Рогатин) Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області № 6264/108/49/01-2024 від 19.07.2024 місце знаходження [PERSON] , [INFO] , встановити не представилось можливим. Мати [PERSON] залишила її немовлям на співмешканця, який займався вихованням дитини. Після того, як співмешканець [PERSON] виїхав за кордон, вихованням дівчинки займалася [PERSON] та її дочка [PERSON] , які забезпечували базові потреби дитини. В дитини склалися добрі стосунки в цій сім?ї, за нею здійснюється належний догляд, забезпечено усім необхідним для навчання та розвитку. Працівники служби у справах дітей встановили контакт в телефонному режимі з можливим біологічним батьком [PERSON] , якому запропоновано звернутися в органи опіки та піклування для встановлення батьківства, однак він заявив, що не зможе зараз повернутися в Україну. Декілька разів працівниками служби у справах дітей з громадянкою [PERSON] проводились бесіди в телефонному режимі, під час яких вона обіцяла приїхати і виготовити свідоцтво про народження дитини, а також виконувати свої батьківські обов?язки. Адреси свого проживання не вказувала. Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах в службі у справах дітей Рогатинської міської ради та тимчасово влаштовано в сім?ю [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , де матір жодного разу не відвідувала дитину, не цікавилася її життям. На засідання комісій з питань захисту прав дитини Рогатинської міської ради мати [PERSON] не з?являлася, не вказуючи причин неявки, хоча була проінформована про час та місце проведення комісії. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дітей матір?ю, свідомого нехтування нею своїми обов?язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов?язків, та у відповідності з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву в повному обсязі та просила суд її задоволити. Додатково зазначила, що від коли органу опіки та піклування стало відомо про дитину, вони вживали всіх можливих заходів для встановлення місця перебування матері дівчинки, неодноразово проводили з нею бесіди щодо зміни ставлення до дитини та належного виконання нею своїх батьківських обов`язків, просили приїхати до дитини та виготовити свідоцтво про народження, так як у дитини не було жодного документа. Однак, крім обіцянок, остання так нічого і не зробила, не приїжджала до дитини, не відвідувала її, не допомагала матеріально. Вони власними силами зареєстрували народження дитини, оформили свідоцтво про народження. Взяли дитину на облік та надають відповідний супровід. Дитина від народження проживає в м. Рогатин разом з названою бабусею та тіткою, які хоча не є її родичами, однак виховують та опікуються нею та бажають здійснювати це і надалі. Відповідачка в телефонному режимі повідомила службу, що їй відомо про розгляд даної справи, однак жодних заперечень з даного приводу не висловлювала. А тому просила проводити розгляд справи у відсутності відповідачки, а також, у зв`язку з віддаленістю місця проживання та місця знаходження суду, не допитувати свідка [PERSON] , в сім`ю якої на даний час влаштована дитина. Щодо заочного розгляду справи заперечень не мала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті Судової влади України (а.с. 54). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачці строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 30.01.2025 клопотання представника Рогатинської міської ради Базилевич Ірини Ярославівни про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції задоволено. Підготовче судове засідання та судовий розгляд по суті у вказаній справі постановлено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участі представника Рогатинської міської ради Базилевич Ірини Ярославівни. Ухвалою суду від 30.01.2025 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Від відповідачки будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляла вона про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідачка відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачка, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідачка [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.05.2024 (а.с. 11). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00045033566 від 16.05.2024 відомості про батька [PERSON] , [INFO] ,зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 12). Згідно з листом начальника ВП № 4 (м.Рогатин) Івано-Франківського РУП в Івано-Франківській області № 6264/108/01-2024 від 19.07.2024 повідомлено, що місцезнаходження [PERSON] встановити не представилося можливим. Телефон останньої знаходиться поза зоною досяжності (а.с. 7). Наказом Служби у справах дітей Рогатинської міської ради № 13 від 24.05.2024 тимчасово влаштовано дитину, яка залишилася без батьківського піклування, - [PERSON] , [INFO] , в сім?ю родичів (знайомих) [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] . Зобов?язано [PERSON] нести відповідальність за життя та здоров?я дитини під час перебування в її сім?ї (а.с. 8). Наказом Служби у справах дітей Рогатинської міської ради № 14 від 24.05.2024 взято на облік у службі у справах дітей міської ради малолітню [PERSON] , як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матерії [PERSON] від виконання обов`язків (а.с. 10). Відповідно до акту обстеження умов проживання комісією на підставі заяви [PERSON] з метою тимчасового влаштування дитини проведено обстеження умов проживання в [ADDRESS] . Окрім [PERSON] , за вказаною адресою, зокрема, зареєстрована та проживає [PERSON] , [INFO] . Умови проживання добрі, в будинку проведений якісний ремонт. Створено всі умови для проживання, навчання та виховання дитини. Члени сім`ї підтримують рішення [PERSON] взяти на виховання дитину [PERSON] (а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Рогатинської міської ради № 366 від 27.08.2024 затверджено висновок органу опіки та піклування Рогатинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . З висновку також встановлено, що мати дитини залишила її немовлям на співмешканця, який займався її вихованням. Після того, як співмешканець [PERSON] виїхав за кордон, вихованням дівчинки займалася [PERSON] та її дочка [PERSON] , які забезпечували базові потреби дитини. В дитини склалися добрі стосунки в цій сім?ї, за нею здійснюється належний догляд, забезпечено усім необхідним для навчання та розвитку. Працівники служби у справах дітей встановили контакт в телефонному режимі з можливим біологічним батьком [PERSON] та запропоновано йому звернутися в органи опіки та піклування для встановлення батьківства, однак він заявив, що не зможе зараз повернутися в Україну. На засідання комісії з питань захисту прав дітей [PERSON] не з`явилася (а.с. 5, 6). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої доньки. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні спору про позбавлення батьківських прав одного з батьків, зокрема у цій справі, належить звертати особливу увагу на вік дитини, наявність іншого з батьків, а також близьких родичів, з`ясовувати відношення до дитини та емоційний зв`язок з батьком, наявність доходу у батька та реальну можливість батьком забезпечити належний рівень виховання дитині, виявлення турботи про дитину, а також поведінку батька. З урахуванням цих обставин, суд повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. Безумовно, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, осіб батьків, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом, встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , 2019 р.н., не приймає участі у її вихованні, не піклується про її розвиток та навчання. Залишила дитину ще немовлям і з того часу не проявляє жодного інтересу та уваги до неї. Належним чином не зареєструвала факт її народження. На неодноразові спроби органу опіки та піклування встановити контакт з матір`ю та роз`яснити їй необхідність змінити ставлення до дочки, відповідачка жодних активних дій не вчиняла. Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі у житті та вихованні дитини відповідачка у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку суду не надала, а і не повідомила суд про наявність поважних причин, які б позбавляли її можливості на даний час належно виконувати свої батьківські права щодо дитини, та про бажання в подальшому виконувати такі обов`язки. Суд, оцінивши всі наявні в справі письмові докази, дійшов висновку про доведеність в судовому засіданні належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, яке виражається у тому, що вона не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування їх особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. У цій справі наявні виняткові обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно зі законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). У даному випадку таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітньої дитини, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Позбавлення [PERSON] батьківських прав також відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, матір якої не виявляє про неї піклування. Поведінка матері відносно своєї доньки дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання дитини. З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] , відповідатиме найкращим інтересам дитини, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідачки на користь держави. На підставі викладеного, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 150-152, 154,-155, 164, 171 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved