Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

У грудні 2024 року заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити юридичний факт, а саме факт смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , при виконанні військового обов`язку та захисту територіальної цілісності України між селом Роти Бахмутського району Донецької області та селом Відродження Бахмутського району Донецької області у віці 50 років. Тіло останнього після загибелі залишилося на не підконтрольній території України, яка контролюється військовими російської федерації та збройними формуваннями так званими ЛНР та ДНР і його тіло не можливо було на той час та на теперішній час забрати та доставити на підконтрольну Україні територію. З моменту смерті пройшло 2,5 роки. Заявниця 22.11.2024 року звернулась до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відповідною заявою про реєстрацію смерті чоловіка - [PERSON] [INFO] , який загинув [INFO] . Однак відділом РАЦСу в реєстрації смерті було відмовлено з причини відсутні підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть відповідно до законодавства України на підставі, наданих мною, документів. Додатково було роз`яснено та письмово повідомлено що Рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON] є єдиною підставою для державної реєстрації факту його смерті. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 18.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами окремого провадження. Представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] подав заяву про розгляд справи без їх участі, просив ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Представник заінтересованої особи Дніпровського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві подав заяву про розгляд справи без їх участі, просив ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала, просила вимоги заяви задовольнити з підстав, зазначених у заяві. У судову засіданні допитаний свідок [PERSON] надав покази, відповідно до яких він був свідком гибелі сержанта [PERSON] [INFO] . Зазначив, що внаслідок бою за залізну дорогу з застосуванням стрілецької зброї сержант [PERSON] раптово упав, після чого до нього підбіг він - сержант [PERSON] з метою надання медичної допомоги. Під час огляду [PERSON] сержантом [PERSON] у [PERSON] було виявлено поранення від кулі в правій грудині, ознаки життя у останнього були відсутні. Вислухавши заявницю та її представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. У відповідності до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За вимогами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено правовий висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 38/15738/17; від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19; від 17 липня 2024 року у справі № 705/928/23 сформулював висновок про те, що на підтвердження факту родинних відносин можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки (взаємовідносини) померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. У справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти. При цьому, враховуючи, що необхідні для підтвердження відповідних відомостей свідоцтва про народження, актові записи про народження втрачені, тому належним і допустимим доказом у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути саме показання свідка. Як зазначає заявниця, [PERSON] [INFO] , місце народження якого: Україна, Черкаська область, село Червоний Кут, Уманський район (колишній Жашківський район) громадянин України, [INFO] загинув при виконанні військового обов`язку та захисту територіальної цілісності України між селом Роти Бахмутського району Донецької області та селом Відродження Бахмутського району Донецької області у віці 50 років. Після загибелі [PERSON] , останній залишився на не підконтрольній території України, яка контролюється військовими російської федерації та збройними формуваннями так званими ЛНР та ДНР і його тіло не можливо було на той час та на теперішній час забрати та доставити на підконтрольну Україні територію. Заявниця по справі, [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] . З моменту [PERSON] по теперішній час пройшло 2,5 роки. За цей час тіло її чоловіка не вдалося повернути на територію України. Тому [PERSON] , як дружина загиблого чоловіка - [PERSON] має право на звернення з відповідною заявою до відповідної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка - [PERSON] , який загинув [INFO] . [PERSON] 22 листопада 2024 року звернулась до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відповідною заявою про реєстрацію смерті чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено заявниці [PERSON] в реєстрації смерті її чоловіка - [PERSON] [INFO] , який загинув [INFO] з причини відсутності підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть відповідно до законодавства України на підставі, наданих нею документів. Додатково заявниці роз`яснено та письмово повідомлено що Рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON] є єдиною підставою для державної реєстрації факту його смерті. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно [PERSON] для державної реєстрації смерті її чоловіка - [PERSON] померлої особи, проведеної державним органом України та в подальшому мати можливість відкрити спадкову справу після його смерті. Факт смерті чоловіка заявниці - [PERSON] підтверджується наступними документами: Витягом з єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особистих обставин за номером 20240125-1280 від 25.01.2024 року; Сповіщенням сім`ї №19 від 29.06.2022 року за вих. №2634; Витягом з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] №5/50т р/з на 22.06.2022 року; Повідомленням про безвісті зниклого від 29.06. 2022 року за вих. № 1/37/2619; Відповідь з військової частини № [NUMBER] від 22.01.2024 року за вих. №1/37/917; Нотаріально засвідченою заявою сержанта військової частини [NUMBER] [PERSON] ; Нотаріально засвідченою заявою молодшого сержанта військової частини [NUMBER] [PERSON] , а також показами допитаного судом в якості свідка [PERSON] . Як вбачається із особистих показань допитаного в суді свідка [PERSON] , які узгоджуються із його нотаріально засвідченою заявою, він проходив службу із сержантом [PERSON] , [PERSON] був свідком та учасником подій, а саме подій, які відбувалися 22 червня 2022 року близько о 10 години ранку на позиції між селом Роти Бахмутського району Донецької області та селом Відродження Бахмутського району Донецької області. Так, під час виконання бойового завдання сержант військової частини [NUMBER] [PERSON] був свідком гибелі сержанта [PERSON] [INFO] . Також [PERSON] підтвердив, що внаслідок бою за залізну дорогу з застосуванням стрілецької зброї сержант [PERSON] раптово упав, після чого до нього підбіг він - сержант [PERSON] з метою надання медичної допомоги. Під час огляду [PERSON] сержантом [PERSON] у [PERSON] було виявлено поранення від кулі в правій грудині, ознаки життя у останнього були відсутні. Під час допиту свідок [PERSON] підтвердив, що бачив, як [PERSON] помер від отриманих поранень на місці бою, однак через активні бойові дії та наступ ворога, тіло загиблого не вдалося евакуювати, а надалі і до цього часу місце загибелі знаходиться на підконтрольній ворогу окупованій території. Як вбачається із нотаріально засвідченої заяви молодшого сержанта військової частини [NUMBER] [PERSON] , який проходив службу із сержантом [PERSON] , [PERSON] був свідком та учасником подій, а саме подій, які відбувалися 22 червня 2022 року близько 10 години ранку на позиції між селом Роти Бахмутського району Донецької області та селом Відродження Бахмутського району Донецької області. Під час виконання бойового завдання молодший сержант військової частини [NUMBER] [PERSON] був свідком загибелі сержанта [PERSON] [INFO] . Також молодший сержант військової частини [NUMBER] [PERSON] підтвердив, що внаслідок бою за залізну дорогу з застосуванням стрілецької зброї сержант [PERSON] раптово упав, після чого до нього підбіг він сержант [PERSON] з метою надання медичної допомоги. Під час огляду [PERSON] молодшим сержантом [PERSON] у [PERSON] було виявлено поранення від кулі в правій грудині, ознаки життя у останнього були відсутні. Данні обставини підтверджують те, що [INFO] під час виконання бойового завдання сержант військової частини [NUMBER] [PERSON] [INFO] загинув на території Бахмутського району Донецької області. У зв`язку з бойовими діями, які відбувалися в той день на території Бахмутського району Донецької області, загиблий [INFO] - [PERSON] залишився на не підконтрольній Україні території і не було фізичної можливості забрати останнього для поховання. Факт смерті офіційно не було підтверджено. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначений Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами окупованої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р в редакції від 02.02. 2022 року с-ще Роти та село Відродження Бахмутського району Донецької області яке під час повномасштабної російської навали було вщент зруйноване та окуповано. Данні населенні пункти входять до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначений Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами окупованої території України. Згідно з ч. 2 ст. 219 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Як роз`яснено у п. п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Як роз`яснено у п. п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованою територією, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частиною першою статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Положеннями ст. ст. З, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. При розгляді справи слід врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду (далі\~ ВП\~ВС) від 18.01.2024\~р., згідно з якою чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства (постанова ВП\~ВС від 18.01.2024\~р., судова справа №\~560/17953/21, провадження №\~11-150апп23). Вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки пов`язані із ним. За змістом ст.\~25 ЦК цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Крім того, суди зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч.\~1 ст.\~2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (постанова ВС від 25.10.2023\~р., судова справа №\~607/1612/23, провадження №\~61-6323св23). ВС неодноразово зазначав, що на підтвердження факту смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути подані такі докази: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю (постанова ВС від 26.04.2023\~р., судова справа №\~337/3725/22, провадження №\~61-1746св23; постанова ВС 29.03.2023\~р. судова справа №\~753/8033/22, провадження №\~61-1428св23). Залишаючи в силі рішення суду попередніх інстанцій про встановлення факту смерті, ВС у постанові від 24.04.2024\~р. зазначив таке. Факт смерті особи підтверджується актом службового розслідування, письмовими поясненнями свідків, актом про настання смерті, витягом з наказу командира військової частини про результати службового розслідування по факту зникнення безвісти молодшого сержанта. Матеріалами службового розслідування за фактом зникнення безвісти особи встановлено, що 22.04.2022\~р. після припинення артилерійського обстрілу солдати військової частини дістали з-під завалів школи поранених та вбитих військовослужбовців. Серед тих, хто загинув та кого вони дістали з-під завалів, було тіло сина заявника, яке вони розмістили перед школою на задньому дворі. Тіло цієї особи через потужність та інтенсивність ворожих артилерійських обстрілів евакуювати не вдалося. Матеріали справи також містять фотокартки загиблих військовослужбовців, на яких заявниця візуально ідентифікувала тіло свого загиблого сина (постанова ВС від 24.04.2024\~р., судова справа №\~756/5840/23, провадження №\~61-1825св24). Під час розгляду справи судом було досліджено надані заявником докази, які в сукупності переконливо підтверджують факт смерті і обставини загибелі під час бойових дій військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , уродженця села Червоний Кут Уманського (колишнього Жашківського) району Черкаської області, громадянина України, який помер [INFO] між селами Роти та Відродження Бахмутського району Донецької області у віці 50 років. На підтвердження цього факту, що має юридичне значення, вказують як письмові докази, зокрема висновки службового розслідування, надані по місцю служби офіційні документи, так і покази очевидців загибелі. Заінтересованими особами доводи заяви не спростовувались, а навпаки визнані, що свідчить про відсутність спору, який би підлягав вирішенню в межах позовного провадження. Зважаючи на викладені вище обставини та висновки суд вважає обраний заявницею спосіб захисту прав та законних інтересів належним і ефективним. Враховуючи встановлені обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. Частиною 4 статті 317 ЦПК України визначено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Аналогічні положення містяться в п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved