Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

05.12.2024 [PERSON] через свого представника адвоката Дубіну Олександра Анатолійовича звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ФОП [PERSON] про розірвання трудового договору. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що позивачка дійсно працювала у ФОП [PERSON] на посаді менеджера з роздрібної торгівлі продовольчими товарами у період з 27 березня 2017 року по 30 квітня 2020 року, але у трудовій книжці позивачці запис про це відсутній. Факт роботи позивачки у відповідача підтверджується даними Форми ОК-5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ, відповідно до яких Страхувальником ФОП [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , сплачувались страхові внески за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з березня 2017 року по 30 квітня 2020 року. 20.11.2024 [PERSON] звернулась до Херсонського обласного центру зайнятості для постановці на облік, як пошукачка роботи. Але Позивачці у взятті на облік було відмовлено, у зв`язку з тим, що, відповідно до облікових даних Державної служби зайнятості України, позивачка має дійсний трудовий договір б/н від 27.03.2017 року укладений між ФОП [PERSON] РНОКПП [NUMBER] (далі-Відповідач) та [PERSON] РНОКПП [NUMBER] та за наданою інформацією, зазначений договір внесений до відповідної бази даних Херсонським міським центром зайнятості Херсонської області. Станом на 20.11.2024 трудовий договір б/н від 27.03.2017 не знятий з реєстрації. Місто Херсон, яке входить у склад Херсонської міської територіальної громади Херсонської області де був зареєстрований Відповідач, належить до Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси дата початку активних бойових дій 01.05.2023 року, відповідно до Розділу I частини 3.6 «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України», Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, дата закінчена активних бойових дій не визначена. Зазначений факт унеможливлює як відповідача, так і позивача вжити заходи до розірвання трудового договору б/н від 27.03.2017 відповідно з Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, інакше, як на підставі рішення суду. Установити місце знаходження відповідача позивачка не змогла. Згідно з вимогами ст. 38 КЗпП України, працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижня до цього. Внаслідок того, що місце знаходження роботодавця позивачці не відоме, остання не може розірвати укладений безстроково трудовий договір, а тому і працевлаштуватися на законних підставах, як і стати на облік до служби зайнятості України. Таким чином вирішити самостійно питання щодо розірвання трудового договору з ФОП [PERSON] не має можливості. У зв`язку з викладеним представник позивачки просить суд розірвати (припинити) трудовий договір на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Від представника позивачки 12.02.2025 надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати справи без участі позивачки та її представника, просить задовольнити позовні вимоги, трудовий договір розірвати. У судові засідання, призначені на 14.01.2025 та 13.02.2025, сторона відповідача не з`явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлена належним чином, Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення надійшло з АТ «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяви та/або клопотання від неї до суду не надходили, правом подання відзиву не скористалась. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. ст.13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Судом встановлено, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 09022023 № 5106-7501532664 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , 27.03.2017 у м. Херсоні укладено безстроковий трудовий договір між працівником і фізичною особою. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] після реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України ID картки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Позивачка 06.11.2024 звернулась до Одеського міського центру зайнятості Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості для постановки на облік. Однак їй відмовлено, у зв`язку з тим, що, відповідно до облікових даних Державної служби зайнятості України, позивачка має дійсний трудовий договір б/н від 27.03.2017 року укладений між ФОП [PERSON] РНОКПП [NUMBER] (далі-Відповідач) та [PERSON] РНОКПП [NUMBER] та за наданою Одеським міським центром зайнятості інформацією, зазначений договір внесений до відповідної бази даних Херсонським міським центром зайнятості Херсонської області. У період з 27.03.2017 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] , що підтверджується даними Форми ОК-5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ, відповідно до яких Страхувальником ФОП [PERSON] РНОКПП [NUMBER] сплачувались страхові внески за [PERSON] РНОКПП [NUMBER] у період з березня 2017 року по 30 квітня 2020 року. Згідно з інформацією Херсонського обласного центру зайнятості, позивачці у взятті на облік було відмовлено, з посиланням на те, що відповідно до облікових даних Державної служби зайнятості України, позивачка має дійсний трудовий договір б/н від 27.03.2017 року укладений між ФОП [PERSON] РНОКПП [NUMBER] (далі-Відповідач) та [PERSON] РНОКПП [NUMBER] та за наданою Одеським міським центром зайнятості інформацією, зазначений договір внесений до відповідної бази даних Херсонським міським центром зайнятості Херсонської області. Також Херсонським обласним центром зайнятості вказано, що згідно з абзацем 17 пункту 52 розділу XI Закону України «Про зайнятість населення» для отримання статусу безробітного внутрішньо переміщені особи, а також особи, які перебувають на територіях, на яких ведуться бойові дії, у яких не розірвані трудові договори з роботодавцем, подають особисто під час безпосереднього відвідування або в електронній формі за допомогою засобів Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, веб-порталу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції або за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору на підставі пункту 1 частини першої статті 36 або статей 38, 39 Кодексу законів про працю України за формою, визначеною центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про що повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України. Одностороннє розірвання трудового договору відповідно до абзацу 17 пункту 52 розділу XI Закону України «Про зайнятість населення», з урахуванням приписів підпункту 1 пункту 19 Порядку реєстрації, перереєстрації зареєстрованих безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2023 № 446, застосовується виключно для отримання статусу безробітного визначеним колом осіб, у разі подання ними до центру зайнятості особисто під час безпосереднього відвідування або в електронній формі за допомогою визначених засобів електронної комунікації одночасно з заявою про надання (поновлення) статусу безробітного заяви на ім`я роботодавця про припинення трудового договору (встановленої форми). Одностороннє розірвання трудового договору є спрощеною процедурою набуття статусу безробітного, зокрема для осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території, на території, на якій ведуться бойові дії, та для внутрішньо переміщених осіб. В інших випадках припинення трудових відносин можливе шляхом звернення до роботодавця (у випадку припинення державної реєстрації ФОП його зобов`язання не припиняються, а продовжують існувати) або у судовому порядку. Наразі трудовий договір б/н від 27.03.2017 не знятий з реєстрації. Місто Херсон, яке входить у склад Херсонської міської територіальної громади Херсонської області де був зареєстрований відповідач, належить до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси дата початку активних бойових дій 01.05.2023 року, відповідно до Розділу I частини 3.6 «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України», Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, дата закінчена активних бойових дій не визначена. Зазначений факт унеможливлює як відповідача, так і позивача вжити заходи до розірвання трудового договору б/н від 27.03.2017 відповідно з Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, інакше, як на підставі рішення суду. Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 1 частини першої статті 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Відповідальна особа центру зайнятості в день подання фізичною особою (або дорученням уповноваженою нею особою) трудового договору, а у разі відсутності працівника при проведенні реєстрації трудового договору - в день подання фізичною особою (або дорученням уповноваженою нею особою) документів, передбачених пунктом 4 цього Порядку, реєструє його у книзі реєстрації трудових договорів за формою, згідно з додатком. Трудовому договору присвоюється номер, за яким він зареєстрований у книзі, і ставиться дата його реєстрації. Відповідальна особа центру зайнятості на підставі запису про реєстрацію трудового договору, зробленого в книзі реєстрації трудових договорів, робить на трьох примірниках трудового договору запис. Згідно з ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: угода сторін; закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»; набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках; підстави, передбачені контрактом; підстави, передбачені іншими законами. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Положення Цивільного кодексу України застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства (ст. 9 цього Кодексу). Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Відповідальна особа центру зайнятості на підставі запису про зняття трудового договору з реєстрації, зробленого у книзі реєстрації трудових договорів, робить на трьох, а в разі відсутності працівника - на двох примірниках трудового договору запис (Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю). Записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи. Посадова особа центру зайнятості підтверджує особистим підписом записи, унесені фізичною особою до трудової книжки працівника, і засвідчує їх печаткою. Посадова особа центру зайнятості повинна ознайомити присутні сторони або сторону під підпис у журналі щодо порядку реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, унесення відповідних записів до трудової книжки працівника та її зберігання (Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю). Законодавство про працю встановлює всемірну охорону трудових прав працівників (ч.2 ст.1 цього Кодексу). Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться записи про звільнення. Записи в трудовій книжці про звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати (ст.49 КЗпП України). Приписи ст.43 Конституції України та ст.22 КЗпП України забороняють будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору. Конституційний Суд України розглядає право на працю, визначене ст. 43 Конституції України, як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом (Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004, № 14-рп/2004, від 16.10.2007, № 8-рп/2007 та від 29.01.2008, № 2-рп/2008). Свобода праці передбачає можливість особи займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по своїй суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Припинення трудових відносин тісно пов`язано зі свободою його праці, оскільки праця може виконуватися саме до того часу поки останній не вирішить припинити її виконання або з інших підстав. При цьому, припинення трудових правовідносин має безпосередній вплив на можливість мати реалізацію прав на зайнятість (не заборонену законодавством діяльність осіб, пов`язану із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі), працевлаштуванням на роботі (посаді). Відповідно до п.18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ №792 від 19.09.2018, у разі відсутності документів, що підтверджують факт звільнення, для отримання статусу безробітного внутрішньо переміщеними особами подаються: заява про припинення трудових відносин, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, або документ, що підтверджує факт припинення зайнятості (цивільно-правовий договір, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), або відповідне рішення суду - у разі припинення трудових відносин (припинення зайнятості) у судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 цього Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно до норми ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v.Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Згідно до п.2-5 ч.4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору. Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. Центр зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи у день припинення трудового договору повідомляє про це: роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними). У разі якщо у таких осіб не розірвані трудові договори з роботодавцем, що перебуває на непідконтрольній території або щодо якого відсутня інформація про місце перебування, заява зберігається у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на підконтрольній території до моменту деокупації (розблокування) відповідних територій, після чого протягом 7 календарних днів повідомляє роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними); територіальний орган Пенсійного фонду України; територіальний орган Державної податкової служби. Взята на облік внутрішньо переміщена особа, яка не має документів, необхідних для надання статусу безробітного, отримує статус безробітного без вимог, що застосовуються за звичайної процедури. До отримання документів та відомостей про періоди трудової діяльності, заробітну плату (дохід), страховий стаж допомога по безробіттю таким особам призначається у мінімальному розмірі, встановленому законодавством на випадок безробіття. Місто Херсон, яке входить у склад Херсонської міської територіальної громади Херсонської області де був зареєстрований відповідач, належить до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси дата початку активних бойових дій 01.05.2023 року, відповідно до Розділу I частини 3.6 «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України», Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, дата закінчена активних бойових дій не визначена. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні контракту. Згідно п.4 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно із ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. З матеріалів справи вбачається, що трудовий договір між сторонами не був розірваний в установленому законом порядку. Вказане перешкоджає позивачу у реалізації його трудових прав та права на соціальний захист, зокрема, на звернення для отримання статусу безробітного. Ураховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги та наявності правових підстав для її задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 6 ст. 141 ЦПК України наголошує на те, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved