Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № S-00018632 від 27.01.2022 у розмірі 8000,00 грн. Просить стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» обґрунтовує тим, що 27.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та відповідачем укладено договір № S-00018632 (ID Договору 22881) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 2000,00 грн строком на 30 днів, зі сплатою 2,5% на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені\~кредитним договором терміни, а\~також\~виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 07.05.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № S-00018632 від 27.01.2022. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду за ним рахується заборгованість в розмірі 8000,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість по кредиту; 6000,00 грн -заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період з 27.01.2022 по 27.05.2022. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 29.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі. Сторони в судове засідання не з`явилися про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача заяв по суті справи до суду не надійшло, останній не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, у судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1054\~ЦК за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатитипроценти. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином,\~укладання договору\~в електронному\~вигляді через\~інформаційно-комунікаційну\~систему можливе\~за допомогою\~електронного підпису\~лише за\~умови використання\~засобу електронного\~підпису усіма\~сторонами цього\~правочину.\~В іншому\~випадку електронний\~правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 3 ст. 13, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 27.01.2022 ТзОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та [PERSON] уклали договір №S-00018632 (ID Договору 22881) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 2000,00 грн строком на 30 днів, зі сплатою 2,5% на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості. Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 3 кредитного договору сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий персональний ідентифікатор № F228952 направлено відповідачу 27.01.2022 року на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання кредиту [NUMBER] та введено позичальником у відповідне поле на сайті первісного кредитора 27.01.2022. Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Відповідно до п. 1.1 договору ТзОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» зобов`язалося надати відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. На підставі п. 2.1. договору кредит надано строком на 30 днів, тобто до 25.02.2022 від дати надання кредиту. Згідно п. 2.2. договору кредитодавець надає кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника протягом 3-х календарних днів з дня укладення договору. Кредит надається позичальнику у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної позичальником [NUMBER] . Відповідно до п. 2.6 договору за користування кредитом встановлена стандартна процентна ставка у розмірі 2,5% на добу. Аналогічні умови були визначені і в паспорті споживчого кредиту, який підписав відповідач. Згідно п.3.3. договору розмір та строки сплати процентів і основної суми кредиту встановлюється відповідно до Графіка платежів Додатка 1, що є невід`ємною частиною договору. Пунктом 4.1 договору передбачено, що клієнт має право продовжити (пролонгувати) строк повернення кредиту. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату пролонгації проценти за користування кредитом та пеню/штраф у разі наявності. Оплата в повному обсязі нарахованих процентів за кредитом є підтвердженням згоди позичальника щодо активації/продовження строку надання кредиту потребує підписання додаткових угод до цього договору. У пункті 12.2 договору зазначено, що цей договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, використання якого передбачено ЗУ "Про електронну комерцію". ТзОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» взяті на себе зобов`язання за договором про надання коштів у позику виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 13.05.2024 № 1410/05 відповідно до якої транзакція щодо переведення 27.01.2022 о 10:11:46 коштів у сумі 2000,00 грн на рахунок [PERSON] була проведена успішно, призначення платежу "Виплата кредиту за договором №S-00018632. 07.05.2024 між ТзОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно Додатку № 1. 07.05.2024, на виконання вказаних умов договору факторингу ТОВ «Цикл Фінанс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» грошові кошти в сумі 128451,19 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 6141. Факт передачі ТОВ «Цикл Фінанс» прав вимоги також підтверджується Актом від 07.05.2024 приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу № 1 від 07.05.2024. З витягу з реєстру прав вимоги, який є додатком до договору факторингу № 1 від 07.05.2024, вбачається, що право вимоги до [PERSON] за договором про надання коштів у позику №S-00018632 на суму боргу 3400 грн, з яких: 2000 грн залишок по тілу кредиту, 1400 грн залишок заборгованості по відсоткам, передано від ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» до ТОВ «Цикл Фінанс». Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» від 07.05.2024 станом на 07.05.2024 заборгованість за договором № S-00018632 від 27.01.2022 не погашена. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором про надання коштів у позику № S-00018632 від 27.01.2022 у добровільному порядку. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість та тілом кредиту - 2000,00 грн та за нарахованими відсотками за період з 27.01.2022 по 27.05.2022 - 6000 грн, що разом складає 8000 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Умовами договору передбачено, що строк договору становить 30 днів. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, однак у передбачений у договорі строк кредит не повернув, у нього виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2000,00 грн. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованих позивачем відсотків за період з 27.01.2022 по 27.05.2022 - 6000 грн, суд зазначає наступне. Згідно Реєстру прав вимоги від 07.05.2024 до Договору факторингу № 1 від 07.05.2024 на момент переходу до позивача права вимоги до відповідача загальна сума заборгованості за Договором № S-00018632 від 27.01.2022 становила 3400 грн, з яких: 2000,00 грн залишок по тілу кредиту, 1400 грн залишок заборгованості по відсоткам. Позивачем не наведено підстав для нарахування відсотків за період з 26.02.2022 по 07.05.2022, тобто за період, що передував даті укладання договору факторингу, коли позивач ще не набув прав вимоги до відповідача. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем відсотків за період з 26.02.2022 по 07.05.2022 не підлягають задоволенню. Доводи представника позивача стосовно того, що проценти нараховані станом на 90 день починаючи з першого для прострочення договору, що передбачено умовами договору та паспортом споживчому кредиту, не знаходять підтвердження, оскільки умовами договору такі нарахування не передбачені. Дій щодо пролонгації кредиту, передбачених умовами договору, відповідачем не вчинялося. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 21.09. 2021 у справі № 910/10374/17. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування позикою після спливу 30 днів є безпідставною та задоволенню не підлягає. Ураховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача коштів за договором № S-00018632 від 27.01.2022 у розмірі 3400,00 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за тілом, 1400 грн - заборгованість за відсотками. V. Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч. 1ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1029,52\~грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати понесені ним на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. В даному випадку, суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 1500,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Outcome: partial