Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» (далі ТОВ «Дакорд Фінанс»), третя особа Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків (далі Слов`янський ВДВС у Краматорському р-ні) про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у провадженні державного виконавця Слов`янського ВДВС у Краматорському р-ні Кропивня В.М. (далі державний виконавець) перебуває виконавче провадження №66988354 (ВП №66988354) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» грошових коштів в загальній сумі 9730,44 грн., на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Постановою державного виконавця у ВП №66988354 звернуто стягнення із заробітної плати позивача на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу та відповідно до звітів про здійснення відрахувань та виплат з місця роботи позивача ТОВ «Бовіос Фарм» на виконання зазначеної постанови в період з січня по квітень 2022 року перераховано кошти на рахунок Слов`янського ВДВС у Краматорському р-ні на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» на загальну суму 6964,17 грн. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.11.2023 у справі №243/2849/23 виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., 20 травня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» грошових коштів на загальну суму 9730,44 грн визнано таким що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти у сумі 6964,17 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.10.2024 справу передано до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за підсудністю за місцезнаходженням відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Підставою для передання справи до іншого суду визначено, що місцезнаходження юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс», код ЄДРПОУ 43950742, є м. Харків, вул. Морозова, б. 11, що відноситься до Слобідського району м. Харкова, та територіально не відноситься до юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання учасники справи не з`явилися вдруге, від представника позивачки адвоката Івасина О.Р. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, просив позовну заяву задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в порушення вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» та ч.6 ст.14 ЦПК України електронний кабінет в ЄСІТС не зареєстрував, ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками, а також повістка про виклик в суд направлялися на поштову адресу відповідача, що є належним повідомленням. Відповідач відзив не подав, причини неявки не повідомив. Державний виконавець про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно через систему електронного суду, причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 223, 280ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, на підставі ст. 280, 281 ЦПК України 30.01.2025 суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом 01.10.2021 державний виконавець Слов`янського ВДВС у Краматорському р-і Крапівін В.М. відкрив ВП №66988354 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» заборгованості в розмірі 9730,44 грн. (а.с.13). Постановою від 01.10.2021 відкрито виконавче провадження (ВП №66988354) з виконання виконавчого напису №51785 від 20.05.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд фінанс» 9730,44 грн (а.с.13). 26.10.2021 постановою державного виконавця у ВП №66988354 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] за вказаним виконавчим написом (а.с.12). Згідно зі звітами ТОВ «Бовіос фарм» за ВП №66988354 з заробітної плати [PERSON] за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 була утримана сума в розмірі 3600,12 грн, за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 сума в розмірі 1673,44 грн, за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 сума в розмірі 1990,61 грн (а.с.14-16). Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.11.2023 у справі №243/2828/23 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 20.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» грошових коштів на загальну суму 9730,44 грн. Рішення набрало законної сили. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Судове рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового рішення правова підстава вважається такою, що відпала. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18, від 08 вересня 2021 року справа №201/6498/20. Також Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року по справі №206/2212/18 зазначив, що аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно. Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Оскільки під час виконання приватним виконавцем виконавчого напису нотаріуса з позивача утримано грошові кошти у розмірі 6964,17 грн на користь ТОВ «Дакорд Фінанс», зазначені грошові кошти є безпідставно набутим майном та підлягають поверненню позивачу. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Стаття 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial