Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказували, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина. Вони прийняли спадщину в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.03.2003 року. До складу спадщини у відповідності до вищевказаного свідоцтва, крім іншого, входять дві земельні ділянки, які належали їх батькові на підставі сертифікату на право власності на земельну ділянку (пай) за №3123 від 05.1.1996 року. У 2003 році взамін сертифікату на право власності на землю було видано два державні акти РВ №003498 та РВ №060979. Державні акти видані після смерті спадкодавця. При реєстрації права власності на спадкові земельні ділянки, державний реєстратор оформив за ними право власності на частку за кожним на земельну ділянку згідно державного акту серії РВ №003498. В реєстрації права власності на іншу земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5622282300:05:000:0041 площею 0,7129 га, право власності на яку посвідчене державним актом серії РВ №060979, який виданий після смерті батька, відмовлено, через наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Покликаючись на\~те,\~що вони не мають можливості оформити право власності на земельну ділянку, позивачі просили скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за їх батьком [PERSON] , який помер та визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянки в рівних долях. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились. В заяві, адресованій суду, просили розглянути справу без їх участі. Просили задовольнити позов. Представник відповідача Локницької сільської ради в судове засідання не з`явився. В надісланій суду заяві, відповідач просив розглядати справу без участі представника. Відзиву суду не подавав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть, [INFO] помер [PERSON] (актовий запис про смерть №8). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 березня 2003 року, позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна померлого [PERSON] в рівних долях, як діти спадкодавця. До складу спадкового майна входять права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності «Полісся» розміром 1.84 в умовних кадастрових гектарах, яка належить спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0125218 виданого Зарічненською районною держадміністрацією 05 листопада 1996 року. Згідно довідки Головного управління держгеокадастру у Рівненській області, взамін сертифіката Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0125218 видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії РВ №003498 та РВ №060979. Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових права, за позивачами [PERSON] та [PERSON] в рівних долях зареєстровано право власності на земельну ділянку згідно державного акта серії РВ №003498, виданого 14.10.2003 року Зарічненською райдержадміністрацією. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Святчук К.О. від 07листопада 2024 року позивачами відмовлено у реєстрації речового права на нерухоме майно - земельну ділянку в зв`язку наявністю суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями щодо виду спільної власності. Відповідно до інформації Зарічненського селищного голови [PERSON] про причини відмови у проведенні вищевказаної державної реєстрації, наданої на запит суду, під час здійснення реєстраційних дій по заяві щодо реєстрації прав №63752080, зареєстрованої 31.10.2024 року було сформовано відомість за результатами пошуку інформації за №402834304, щодо об`єкту нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером 5622282300:05:000:0041 та встановлено наявність відкритого розділу у ДРРП, номер реєстраційної справи 1733114156222 та вже зареєстрованого права власності №29676309 за за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №060979, виданого 14.10.2003 року Зарічненською райдержадміністрацією. Реєстрація даного права власності була здійснена 14.12.2018 року державним реєстратором КП «Реєстраційна служба» Маломощанської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області Касюком Віктором Васильовичем. За приписами ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом п. 17 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Окрім того, на даний час Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачена. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.«г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 5622282300:05:000:0041 площею 0.7129 га для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована за [PERSON] . Номер запису про право власності 29676309 від 14 грудня 2018 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У відповідності ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що позивачі мають право на спадщину за законом після смерті свого батька, проте через суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами не мають можливості зареєструвати право власності на земельні ділянки, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивачів підлягає захисту, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 1217, 1220, 1222, 1258, 1268 ЦК України,

Outcome: approved