Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

У вересні 2024 року представник позивача адвокат Ковтун А.С. звернулася до суду з даним позовом, в якому просить звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні [NUMBER] за період з 13.07.2023 по 18.09.2024 з виконання виконавчого листа №752/14618/23, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 30.01.2024. В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народили трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У 2023 році шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.07.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач повідомила власні реквізити рахунку та рахунки дітей, на які позивач здійснював періодичні платежі, рахуючи, що таким чином в повній мірі виконував обов`язки по утриманню дітей, як і було погоджено з відповідачем. Однак, в серпні 2024 року, після арешту його рахунків виконавчою службою, він дізнався про існування виконавчого провадження [NUMBER], відкритого 12.02.2024 з виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 30.01.2024 про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Після здійснення адвокатського запиту йому стало відомо про існування ніби то заборгованості по аліментам. Дана заборгованість утворилась не через умисні дії позивача, а через неповідомлення колишньою дружиною про відкриття виконавчого провадження. Вже після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження [PERSON] продовжив реалізовувати свій обов`язок зі сплати аліментів через виконавчу службу. Зазначив, що про існування виконавчого провадження він не був обізнаний, адже питання звернення рішення суду до примусового виконання є правом стягувача, яке він може як реалізувати так і ні, аліменти сплачував регулярно на рахунки повідомлені відповідачкою, та на час утворення заборгованості утримував своїх дітей в повній мірі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В. від 11.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу за адресою його реєстрації направлялась копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви разом з копіями доданих документів, поштове відправлення повернулось до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» 08.11.2024. Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представником відповідача - адвокатом Голуб В.А. 13.11.2024 подано відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на подачу відзиву на позов, посилаючись на причину пропуску строку через неотримання копії позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі, оскільки відповідачка з дітьми перебуває за кордоном та дізналася про існування даної справи після 21.10.2024 з ЄДРСР. 05.11.2024 представник відповідачки був ознайомлений зі справою в суді та в п`ятнадцятиденний термін подав відзив на позов. Просив визнати поважними причини пропуску строку на подачу відзиву на позов. Суд вважає можливим поновити строк подачі відзиву на позову заяву, визнавши причини пропуску строку поважними. Заперечуючи проти вимог щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам, представник відповідача зазначає, що [PERSON] на день подання позову до суду має заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком за виконавчим провадженням [NUMBER] та довідкою Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУЮ МЮ (м. Київ). Позивачем не доведено необхідних умов для застосування ч. 2 ст. 197 СК України, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам. Грошові кошти, які були перераховані на рахунки [PERSON] та [PERSON] в період з 21.11.2023 по 05.08.2024, згідно наданої позивачем банківської виписки, є їх власністю і не могли використовуватись їх матір`ю в їх же інтересах. Крім цього позивач вказує про перерахування коштів в якості сплати аліментів тільки [PERSON] та [PERSON] , не згадуючи про наявність третьої дитини [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до державного виконавця із вимогою щодо перерахунку заборгованості з наданням відповідних доказів про здійснення перерахування аліментів. Розрахунок заборгованості державного виконавця позивачем не оскаржено, також позивачем не надано доказів щодо оскарження дій державного виконавця в частині ненаправлення йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис №2845 та 24.05.2022 повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва складено відповідний актовий запис №490 та 03.04.2008 видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у м. Києві складено відповідний актовий запис №3171 та 19.05.2022 повторно видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Голосіївським районним судом м. Києва 30.01.2024 видано виконавчий лист №752/14618/23, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.07.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 12.02.2024 старшим державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грибенко Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №752/14618/23, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 30.01.2024 про стягнення аліментів з [PERSON] . На адвокатський запит Фастівським ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) 18.09.2024 повідомлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №752/14618/23 від 31.01.2024, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 13.07.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 12.02.2024 державним виконавцем винесено та направлено сторонам постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2024 борг становить 95 542,65 грн. 07.08.2024 державним виконавцем винесено та направлено сторонам та фінансових установам постанову про арешт коштів боржника. Боржником надано державному виконавцю виписку з банку, що підтверджує сплату аліментів на загальну суму 18 800,00 грн. 14.08.2024 та 17.09.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в загальному розмірі 15 150,00 грн, які перераховано стягувачу на підставі розпорядження державного виконавця. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 18.09.2024 боржника [PERSON] становить 76 742,65 грн. Судом досліджено виписку АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.07.2023 по 04.11.2023 (який входить у період примусового стягнення за виконавчим листом) про рух коштів [PERSON] по картці [NUMBER] з якої встановлено, що [PERSON] було здійснено перекази на картку ПриватБанк через додаток Приват24 одержувачам: [PERSON] , [PERSON] на загальну суму 27 200,00 грн. Разом з цим, згідно інформації про окремі операції по картці/рахунку [NUMBER] за період з 13.11.2023 по 08.08.2024 здійснені [PERSON] вбачається, що останнім було здійснено транзакції- перекази на картку ПриватБанку через додаток Приват24 одержувачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на загальну суму 56 210,86 грн за вирахуванням суми 18 800,00 грн, яка мала коментар до платежу: «сплата аліментів» та зарахована державним виконавцем в рахунок погашення боргу по аліментам, сума переказів становить 37 410,86 грн. Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 642/6906/16-ц (провадження № 61-26229св18) зазначено, що боржник стверджував, що грошові кошти сплачував як добровільну виплату аліментів. Будь-яких доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем до суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови стягувача від отримання банківських переказів від боржника. Суд врахував, що при грошових переказах через термінал самообслуговування банку у платника не було технічної можливості самостійно зазначати призначення платежу, всі платежі позначалися як «поповнення банківської картки в терміналі самообслуговування». У постановах від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20) та від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 (провадження № 61-1534св21) Верховний Суд зробив висновки, що виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувача, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій. Судом встановлено, що при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] державний виконавець не врахував сплачені ним кошти на картковий рахунок ПриватБанк через додаток Приват24 одержувачам: [PERSON] , [PERSON] на суму 27 200,00 грн за період з 01.07.2023 по 04.11.2023, та на суму 37 410,86 грн за період з 13.11.2023 по 08.08.2024. Надходження коштів на ці рахунки відповідач не заперечувала. Кошти за цей період були сплачені позивачем добровільно, зокрема, і до відкриття виконавчого провадження, а тому посилання відповідача, що вона не отримувала аліменти, спростовуються наявними в матеріалах справи виписками з банківського рахунку позивача. Реалізовуючи стандарт переважаючої переконливості в оцінці обставин цієї справи, суд вважає, що описані вище перекази коштів на рахунок відповідача на підтвердження сплати боржником на користь стягувача аліментів мають бути враховані при визначенні розміру заборгованості відповідача за аліментами, оскільки доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем матеріали справи не містять, як і відсутні докази відмови відповідача від отримання грошових переказів від позивача. Водночас суд не враховує як належні і достатні докази на підтвердження сплати позивачем аліментів додані ним до позовної заяви акт про надані медичні послуги [PERSON] та здійснення за них оплати в розмірі 2440,00 грн, отримувачем яких є ПП [PERSON] . Відхиляючі ці докази, суд виходить з того, що обов`язок батьків утримувати своїх дітей не обмежується виключно сумою присуджених до сплати аліментів та може включати і інші добровільні платежі, обумовлені взаємовідносинами батька і дитини. Платежі за іншими наданими позивачем доказами враховані державним виконавцем при складанні розрахунку із заборгованості по аліментам. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи покладений на сторони обов`язок доказування обставини, на які вона посилаються, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині звільнення від сплати [PERSON] заборгованості по аліментам у сумі 64 610,86 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджено. У зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1019,54 грн.

Outcome: partial