Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.02.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява обґрунтована тим, що 10.01.2021 між позивачем та відповідачем в простій письмовій формі був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 15000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути їх до 10.11.2023. Позивач вказував, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти у встановлений строк не повернув. В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики у розмірі 15000 доларів США. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.02.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. 10.06.2024 до суду надійшли письмові пояснення [PERSON] , в яких відповідач вказував, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, сума в розмірі 15000 доларів США, зазначена в розписці, є сумою коштів, які позивач передавав підприємству ТОВ «Сілур-Пласт» починаючи з 2019 по 2021. Вказував, що відповідач брав позику не як фізична особа, а як посадова особа - директор юридичної особи ТОВ «Сілур-Пласт». В задоволенні позовних вимог провив відмовити. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.06.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлений про розгляд справи належним чином (а.с. 115) в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, показання допитаного свідка, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 10.01.2021 між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] укладено простий письмовий договір позики (а.с. 51), згідно з умовами якого відповідач [PERSON] отримав грошову позику від позивача [PERSON] в розмірі 15000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 10.11.2023. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Встановлено, що відповідно до умов зобов`язання, яке виникло між сторонами по справі, грошові кошти відповідач [PERSON] позивачу [PERSON] не повернув. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеними договорами позики не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором позики підлягає стягненню з відповідача. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми боргу підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 10.01.2021 в розмірі 15000 доларів США, що станом на день ухвалення судового рішення складає 622345,50 грн. Твердження відповідача про те, що отримав позику не як фізична особа, а як посадова особа - директор юридичної особи ТОВ «Сілур-Пласт», в інтересах підприємства, тому не має відповідати за договором, не заслуговують на увагу. Як встановлено судом, сторонами договору позики від 10.01.2021 є фізичні особи - [PERSON] та [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів на підтвердженні тієї обставини, що позивач [PERSON] надавав грошові кошти ТОВ «Сілур-Пласт» в якості фінансової допомоги, як стверджує відповідач. Досліджені судом відомості про рух коштів за банківськими рахунками також не мітять даних про те, що на рахунок ТОВ «Сілур-Пласт» надходили 10.01.2021 грошові кошти в розмірі 15000 доларів США як фінансова допомога від позивача [PERSON] . Порядок розподілу судових витрат передбачено ста 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог понесені позивачем судові витрати в розмірі 5692,30 підлягають відшкодуванню відповідачем.

Outcome: approved