Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , ПАТ «КБ «Надра», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук О. С., про визнання нерухомого майна предметом іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.03.2008 між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 05/03/2008/840-К/311. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки від 13.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т. Г. за реєстровим № 360, відповідно до якого [PERSON] передано в іпотеку банку однокімнатну квартиру [ADDRESS] . 08.04.2020 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Надра» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги за кредитним договором та право іпотекодержателя за договором іпотеки. При отриманні інформаційної довідки щодо переданого в іпотеку майна позивачу стало відомо, що 23.11.2018 [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О. С. за реєстровим № 2267, придбала у власність частку квартири [ADDRESS] , номер запису про право власності 229086416. Крім того, 23.11.2018 [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О. С. за реєстровим № 2267, придбала у власність частку квартири [ADDRESS] , номер запису про право власності 229086357. Оскільки заборгованість за кредитним договором позичальником не погашена та станом на 08.04.2020 складає 2\~500\~584,97 грн, іпотека є дійсною та квартира [ADDRESS] продовжує перебувати в іпотеці ТОВ ФК «Довіра та Гарантія», позивач вважає, що нові власники є іпотекодавцями відносно позивача та до них перейшли права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором у частині спірного об`єкта нерухомого майна. Посилаючись на викладене позивач просить визнати за ним право іпотеки на однокімнатну квартиру [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року відзив [PERSON] на позовну заяву повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України, оскільки відзив не підписаний [PERSON] . Відповідачем [PERSON] подано письмові пояснення у справі, в яких вона посилається на те, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач помилково визначив належну відповідачам квартиру як предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.03.2008, укладеним між банком та [PERSON] . Зазначає, що предметом іпотеки за іпотечним договором від 13.03.2008 є однокімнатна квартира, загальною площею 36, 6 кв. м., в будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер 22189700, яка знаходиться по сусідству з квартирою відповідачів та має такий самий номер - [ADDRESS] . При цьому\~квартира відповідачів\~хоч і\~має таку\~саму адресу,\~а саме\~квартира [ADDRESS] , проте складається з двох кімнат, має загальну площу 41,1 кв. м., реєстраційний номер 29086416. Указана квартира не була власністю [PERSON] , в іпотеку не передавалася та не мала жодних обтяжень до зміни власника. Квартира придбана відповідачами за договором купівлі-продажу 23.11.2018 у продавця [PERSON] , яка була її власником з 12.11.2002. Також зазначає, що листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 505426.36.19 від 26.04.2019 щодо збігу в номерах квартир роз`яснено, що в будинку [ADDRESS] зареєстровано дві квартири за номером «3», що належать різним фізичним особам. З метою врегулювання та виправлення цієї ситуації відповідачами в юридичному департаменті Одеської міської ради зарезервовано нову адресу нерухомого майна\~ квартира [ADDRESS] . Наразі це питання знаходиться на розгляді в Приморській районній адміністрації, оскільки саме останньою приймається розпорядження про присвоєння номерів квартирам та нежитловим приміщенням, які знаходяться на території району. [PERSON] вважає, що ані вона, ані [PERSON] не є належними відповідачами у даній справі та не повинні відповідати за пред`явленими вимогами, тому просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до наказу № 55-к від 25.07.2024 про зміну назви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», перейменовано з 25.07.2024 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на ТОВ «Він Фінанс», тому розгляд справи суд проводить з урахуванням зміни назви позивача. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову заперечували. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 11.02.2025. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. \~ \~ 13 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариство комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 05/03/2008/840-К/311. Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 кредитного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 66 170,00 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Нове житло». Згідно з п.п. 1.2 п. 1 кредитного договору цільове використання кредиту: придбання позичальником у власність нерухомого майна - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З п.п. 2.1 п. 2 слідує, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник (майновий поручитель) укладає з Банком договір іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 36,6 кв.м. Крім того, 13.03.2008 між Відкритим акціонерним товариство комерційний банк «Надра» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , загальною площею 36,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м. Згідно з п. 1.1. п. 1 іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки. 08 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір № GL3N016222 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 577. Відповідно до п. 1 договору № GL3N016222 від 08.04.2022 банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб\~ підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору. Згідно з актом приймання передачі оригіналів документів від 08.04.2020 ПАТ «КБ «Надра» передало, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняло, зокрема, кредитну справу № 05/03/2008/840-К/311 [PERSON] , в тому числі оригінали: Кредитний договір №05/03/2008/840-К/311 від 13.03.2008; Додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 від 28.03.2014 до Кредитного договору № 05/03/2008/840-К/311 від 13.03.2008 з додатком; іпотечний договір, посвідчений 13.03.2008 Скопелідіс Т. Г., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 360; договір про внесення змін та доповнень № 1, посвідчений 28.03.2014 Скопелідіс Т. Г., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 285, до Іпотечного договору, посвідченого 13.03.2008 Скопелідіс Т. Г., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 360. З витягу з додатку № 1 до Договору № GL3N016222 про відступлення прав вимоги, укладеного 08 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В., зареєстрованого в реєстрі за № 577 слідує, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги за кредитним договором № 05/03/2008/840-К/311 від 13.03.2008 та іпотечним договором від 13.03.2008, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т. Г., зареєстрованим за № 360. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною першою статті 33 цього Законц передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Відповідно до частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» констатував, що іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» іпотека (як обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості) підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18) у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що оскільки заборгованість за кредитним договором [PERSON] не погашена, тому іпотека є дійсною для відповідачів [PERSON] та [PERSON] як нових власників предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] . Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, предметом іпотеки за іпотечним договором від 13.03.2008, укладеним між ВАТ КБ «Надра» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) є квартира [ADDRESS] , загальною площею\~36,6\~кв.м., житловою площею 19,3 кв.м. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.06.2021, власником квартири [ADDRESS] , загальною площею\~36,6\~кв.м., житловою площею\~19,3\~кв.м., реєстраційний номер майна 22189700,\~є [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 13.03.2008,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Одеського\~міського нотаріального\~округу Скопелідіс Т. Г. Як слідує з матеріалів справи, на підставі договору купівлі продажу від 23.11.2018, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] й [PERSON] (покупці), останні придбали по частці у праві власності кожна на однокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,1 кв. м., житловою площею 23, 0 кв. м. Право спільної часткової власності по частці указаної квартири зареєстровано за [PERSON] й [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1702765151000, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.06.2021. У подальшому, відповідно до договору дарування від 21.09.2022, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Жосан Т. І., зареєстрованого в реєстрі за № 768, [PERSON] передала [PERSON] безоплатно у власність частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 41,1 кв. м., житловою площею 23, 0 кв. м. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2024 за клопотанням позивача витребувано у Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради інформацію щодо власника та підставу набуття права власності на квартиру [ADDRESS] та інформацію щодо власника та підставу набуття права власності на квартиру [ADDRESS] На виконання указаної ухвали КП «БТІ» ОМР листом від 13.06.2024 № 37993/04-04 повідомило, що станом на 31.12.2012 по [ADDRESS] зареєстровано окремо право власності на дві квартири під [ADDRESS] . Одна квартира [ADDRESS] - за фізичною особою - [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В. К. 12.11.2002, р.№ 1395. Реєстровий запис зроблено 20.11.2002 за реєстровим номером 883 у реєстровій книзі 333пр на сторінці 117; інша квартира під [ADDRESS] - за фізичною особою [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сколепідіс Т. Г. 13.03.2008, р. № 358. Реєстраційний запис зроблено 01.04.2008 за реєстровим номером 883 у реєстровій книзі 658пр на сторінці 176. Отже, за обставинами даної справи позивачем не доведено, що квартира [ADDRESS] , яка належала відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по частці кожній, а в подальшому [PERSON] в цілому з урахуванням договору дарування, є предметом іпотеки за іпотечним договором, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до позивача. Відтак, правові підстави для задоволення позову ТОВ «Він Фінанс» відсутні.

Outcome: dismissed