Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Височанська сільська рада, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з кожного із відповідачів аліменти в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця від дня пред`явлення позову. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] є батьками вказаних дітей, які тривалий час перебувають на обліку як такі, що потрапили в складні життєві обставини через ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. 25.07.2023р. органом опіки та піклування було прийнято рішення про негайне відібрання від батьків дітей у зв`язку з загрозою їх життю та здоров`ю, з приводу чого також ухвалено судове рішення від 10.10.2023р. З 02.08.2023р. діти перебували у родині патронатного вихователя, а з 04.01.2024р. влаштовані до дитячого будинку сімейного типу. Однак відповідачі свідомо не виконують своїх батьківських обов`язків, не цікавляться життям, здоров`ям, вихованням дітей, не виявляють до них ніякого інтересу, не спілкуються в нормальному обсязі, матеріально не підтримують, протягом року не подолали складні життєві обставини та не створили належних умов для повернення дітей у родину. У зв`язку з цим 10.10.2024р. виконкомом Височанської сільської ради було прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо вказаних дітей. Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Зазначила, що незважаючи на проведену з батьками соціально-профілактичну роботи, негативна поведінка відповідачів не змінилась, вони уникають комунікації й фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дітей, які їм не цікаві, а пріоритетом для відповідачів є влаштування особистого безтурботного життя. Стверджує, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати інтересам дітей, які в подальшому можуть бути усиновлені й побачити краще життя. Не заперечує проти заочного розгляду справи. З огляду на малолітній вік [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та з урахуванням інформації Відділу-Служби у справах дітей Коропської селищної ради та позиції представника позивача, у відповідності до положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989р. «Про права дитини», ч.2 ст.171 СК України суд вважає за недоцільне заслуховувати думку цих дітей щодо вирішення даного спору. Відповідачі були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), але в судове засідання не з`явились, про причини неприбуття не повідомили, відзиву на позов не подали. Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача (одночасно й третьої особи), допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Приписами ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У п.47, 49 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. ЄСПЛ у рішенні від 11.07.2017р. у справі «М. С. проти України» вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У п.54, 57 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006р. зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 05 серпня 2017 року уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Носелівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №02. [PERSON] та [PERSON] є батьками трьох малолітніх дітей: дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , де також зареєстровані й діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, відповідачі за вказаними адресами реєстраційного обліку не проживаються, їх місце перебування не відоме. Наказами Служби у справах дітей Височанської сільської ради №1-3 від 10.01.2023р. малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 22 грудня 2022 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. Наказом Служби у справах дітей Височанської сільської ради №14 від 02.08.2023р. дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] . Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили 20.11.2023р., задоволено позов Височанської сільської ради й малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відібрано від батьків [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з безпричинним ухиленням останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню, догляду та матеріальному забезпеченню дітей, залишення яких у батьків є небезпечним для життя і здоров`я (справа №730/847/23). Розпорядженням Новгород-Сіверської районної військової адміністрації Чернігівської області №2 від 04 січня 2024 року малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позбавлених батьківського піклування, з 05 січня 2024 року влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , який функціонує за адресою: [ADDRESS] . За інформацією Відділу-служби у справах дітей Коропської селищної ради від 16.10.2024р. за час перебування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вказаному дитячому будинку сімейного типу мати телефонувала дітям лише один раз (відомостей щодо батька немає); діти не заперечують проти повернення до батьків, але дуже бояться знову бути покинутими чи замкненими в будинку. За місцем зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [PERSON] характеризуються негативно, не працюють, дітям приділяли мало уваги, їх домогосподарство знаходиться у занедбаному стані Згідно довідки Центру надання соціальних послуг Височанської сільської ради №50 від 30.09.2024р. подружжя [PERSON] складні життєві обставини не подолало, не працевлаштувались, житлове приміщення в належний стан не привели, не створили умов для повернення дітей у родину, не виявляють бажання бачитись і спілкуватись з дітьми, за допомогою до фахівців із соціальної роботи не звертались. З показань допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] слідує, що вона виконує функції патронатного вихователя і коли до неї влаштували малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то діти були недоглянуті, завшивлені, їх одяг та взуття брудні та заношені; старша [PERSON] у свої 8 років вміла робити майже всю жіночу роботу по господарству й говорила, що до цього її змушували мати, за невиконання обов`язків била лозиною, а сама прокидалась близько обіду й займалась особистими питаннями, вела вільний спосіб життя, нічого вдома не робила; батьки постійно конфліктували й бились; молодші сестрички часто залишались без батьківської опіки й напризволяще. Подружжя [PERSON] з родичами приїздили до дітей близько 5-6 разів за півроку, але часто були напідпитку, мати зі слідами тілесних ушкоджень на обличчі, побачення були короткочасними й діти не проявляли зацікавленості до батьків. Надалі діти висловили бажання, щоб їх влаштували до дитячого будинку сімейного типу, де їм живеться комфортно, аніж удома з батьками. Відповідно до п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Після ухвалення судового рішення про відібрання в [PERSON] , [PERSON] малолітніх дітей пройшло більше одного року, проте відповідачі свою поведінку щодо дітей не змінили, продовжують безпричинно ухилятися від виконання покладених на них приписами ст.150 СК України батьківських обов`язків, дочок в дитячому будинку не відвідували, питання про повернення дітей до себе в родину не вирішували. У відповідності до вимог ч.5 ст.19 СК України рішенням виконкому Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №70 від 10 жовтня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , так як обоє батьків ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Дане рішення органу опіки та піклування на переконання суду прийняте з урахуванням всіх обставин є достатньо обгрунтованим і не суперечить інтересам дітей. Отже, в судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] , [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти; пріоритетом для відповідачів є влаштування особистого життя та благополуччя на противагу інтересам дітей. Вищезазначені обставини свідчать про протиправну винну поведінку відповідачів, зловживання та свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Підтвердженням цьому є й процесуальна поведінка відповідачів, які не скористались своїм правом на подачу відзиву на позов, проігнорували явку до суду, що свідчить про байдуже ставлення матері й батька до долі своїх дітей та подальше збереження з ними родинних зв`язків. Водночас матеріали справи вказують на те, що сім`я [PERSON] , [PERSON] є неблагополучною і в найкращих інтересах дітей буде забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яким є розірвання зв`язків із неблагонадійними батьками. Відтак, застосовуючи вироблений усталеною практикою ЄСПЛ трискладовий тест, суд приходить до переконання, що позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав стосовно трьох їхніх малолітніх дітей у даному випадку буде пропорційним втручанням у їх право на повагу до сімейного життя та відповідатиме вимогам ст.8 Конвенції. Таким чином, оскільки [PERSON] , [PERSON] будучи батьками своїх малолітніх дочок [PERSON] , [PERSON] , Лілії, понад рік після відібрання у них дітей не усунули причин, які перешкоджали вихованню дітей, не створили умов та не вирішили питання про їх поверненню в сім`ю, продовжують безпричинно ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків по їх вихованню, то суд вважає, що маються всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно вищевказаних дітей, а тому позовні вимоги органу опіки та піклування в цій частині є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Принагідно суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі позитивних змін у поведінці такої особи (ст.168, 169 СК України). За змістом вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.Згідно з ч.2, 3 ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Зважаючи, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] - батьком, малолітніх дочок [PERSON] , [PERSON] , Лілії й не звільнені від обов`язку по їх матеріальному забезпеченню, якого діти потребують, то суд вважає за необхідне задовольнити й позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання цих дітей. Тому, враховуючи, що відповідачі є особами працездатного віку, відомостей про свої доходи й стан здоров`я не надали, явку в судове засідання проігнорували, коштів на утримання дітей не виділяють, то виходячи з положень ст.181-184 СК України суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] , [PERSON] на утримання трьох малолітніх дітей щомісячно аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, шляхом їх перерахування на особисті рахунки дітей у АТ «Державний ощадний банк України». Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з кожного відповідача на користь позивача слід стягнути по 3028,00 грн сплаченого при подачі позовної заяви судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved