Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача У даній справі позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за теплову енергію в сумі 182339,16 грн за період з 01.10.2008 до 31.07.2023; інфляційні втрати в сумі 2727,24 грн та 3% річних в сумі 742,82 грн за період з 01.01.2021 до 23.02.2022; заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 688,12 грн за період з 01.10.2008 до 31.07.2023; поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачам документів у справі, на загальну суму 50,00 грн; витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі, на суму 35,00 грн; судові витрати в сумі 2147,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі у справі мешкають в квартирі [ADDRESS] та користуються послугами з теплопостачання, які надає позивач, за особовим рахунком № [NUMBER] , за що зобов`язані вносити плату згідно з встановленими тарифами. Через невнесення відповідачами плати за надані послуги з теплопостачання за період часу з 01.10.2008 по 31.07.2023 включно виникла заборгованість в сумі 182339,16 грн, яку у добровільному порядку відповідачі не сплачують. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представником відповідача [PERSON] адвокатом Токаревою Г.О. поданий суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги відповідачем не визнаються. Так, він дійсно був власником квартири [ADDRESS] та був там зареєстрований до 2006 року, але приблизно на початку квітня 2008 року квартира була продана та інші співвласники також були виписані з неї. З 16.08.2006 місце його проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Також місце проживання його матері [PERSON] з 14.05.2008 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] була відчужена ним, [PERSON] та [PERSON] договором купівлі-продажу від 31.03.2008, посвідченим приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу, реєстровий №1315, та перейшла у власність покупця [PERSON] , який не здійснив реєстрації права власності у БТІ, у той час як державних реєстрів власності ще не існувало. Оскільки відповідачі у період з 01.10.2008 по 31.07.2023 не були власниками квартири та не були зареєстровані в ній, вони не були і споживачами послуг з теплопостачання, отже, на думку відповідача, підстав для задоволення позову немає. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] відзивів на позовну заяву не подано. Відповіді на відзив відповідача [PERSON] позивач суду також не спрямував. Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~01.04.2024 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області ухвалене заочне рішення у справі, яким позовні вимоги задоволені повністю. Рішенням Вищої ради правосуддя №2994/0/15-24 від 10.10.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська. 03.12.2024 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відповідачем [PERSON] через представника адвоката Токареву Г.О. подано заяву про перегляд заочного рішення суду від 01.04.2024. Ухвалою суду від 17.12.2024 заочне рішення суду скасовано, призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву; встановлено позивачеві п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачам право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті.\~ До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що позивачем в період з 01.08.2008 до 31.07.2023 надавалися послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджене Актами підключення житлового будинку до системи централізованого опалення за 2008-2023 роки. За розрахунком позивача за вказаний період по цій квартирі виникла заборгованість за оплату послуг з теплопостачання в розмірі 182339,16 грн. Згідно з інформаційною довідкою №342260584 від 10.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири [ADDRESS] власниками квартири зазначені: [PERSON] 1/5 частина з 18.01.2008, [PERSON] 1/5 частина з 31.03.2008 та [PERSON] 2/5 частин з 31.03.2008. За змістом договору купівлі-продажу від 31.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Щербініною Н.П., реєстровий №1315, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Згідно з відомостями паспорту громадянина України [NUMBER] місце проживання [PERSON] з 16.08.2006 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями паспорту громадянина України [NUMBER] місце проживання [PERSON] з 14.05.2008 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . За змістом відповіді№1096317 від 05.02.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 01.08.2016. Разом із тим, саме таке місце її проживання вказане і в договорі купівлі-продажу квартири від 31.03.2008. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Правовідносини у даній справі регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які діяли на момент початку виникнення заборгованості (далі Правила №630), Постановою КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі Правила №830) тощо. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст.ст.19, 19-1 ЗУ «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV (далі Закон №2633-ІV) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Відповідно до ст.9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені позивачем за період з 01.10.2008 по 31.07.2023. Як встановлене судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] станом на 01.10.2018 відчужили належну їм власність у вигляді квартири [ADDRESS] та їхнє місце проживання не було зареєстроване в цій квартирі. За цим договором власником квартири з 31.03.2008 є [PERSON] . З наведеного випливає, що відповідачі у спірний період не були споживачами послуг з теплопостачання, які надавав позивач до квартири, відтак, позовні вимоги до них необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Те, що за даними державних реєстрів відповідачі досі відображені як власники квартири [ADDRESS] , не впливає на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову. Так, відповідно до\~статті 204 Цивільного кодексу України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У наведеній нормі закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Презумпція може бути спростована у двох випадках: якщо правочини за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнаються недійсними законом з моменту їх вчинення (нікчемні правочини) або недійсність яких встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорювані правочини). Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що державна реєстрація прав не є підставою настання права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототжнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Отже, за умови відсутності відомостей про те, що правомірність правочину продажу відповідачами квартири була спростована у період з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу і дотепер, суд вважає відсутніми підстави вважати відповідачів власниками цього майна на час вирішення справи, і такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 24.01.2020 у справі №910/10987/18. З наведеного вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є неналежним відповідачем у цій справі, тоді як належним відповідачем має бути власник квартири [PERSON] як споживач послуг та/або особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами. Клопотання про заміну відповідача від позивача до суду не надходило. Оскільки судом не встановлене підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з теплопостачання, відповідно й не підлягають задоволенню як похідні від первісної вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних збитків та вартості абонентського обслуговування. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог всі судові витрати у справі покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed