Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Адвокат Кушнір Т.В. звернулася до суду із заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи вимоги наступним: заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON] . Його батько був ветераном війни, мав інвалідність 2 групи. [PERSON] добровільно мобілізувався 24 лютого 2022 року, проходив військову службу в Збройних Силах України, та [INFO] загинув під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини під час введення воєнного стану в Україні. На момент загибелі (смерті) батька [PERSON] єдиним членом сім`ї загиблого був лише син [PERSON] . Вони з батьком проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство та були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Квартира належить заявнику на підставі Договору дарування від 27.01.2018 року. Особисті рахунки по наданню комунальних послуг по даній квартирі були відкриті на батька [PERSON] , які їх і сплачував. У період з грудня 2019 року і до загибелі батька заявник ніде не працював та не мав будь-яких доходів. Грошове забезпечення, що отримував [PERSON] , було спільним бюджетом заявника та його батька при веденні ними домашнього господарства. Вказала, що заявник є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Відповідно до повідомлення про смерть № 1/1020 від 04.05.2022 року про загибель батька [PERSON] повідомили саме сина [PERSON] , що є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) та надання пільг за законом. Похованням [PERSON] займався син [PERSON] . На теперішній час визнання факту того, що [PERSON] був членом родини [PERSON] необхідне заявнику для отримання пільг та виплат через загибель батька на фронті на підставі ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, на даний час виникла необхідність у встановленні факту, а саме, що [PERSON] був членом сім`ї військовослужбовця [PERSON] , який загинув [INFO] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.12.2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Заявник та його адвокат Кушнір Т.В. в судовому засіданні заяву підтримали та просила її задовольнити з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Кучма А.Г. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечувала проти заяви та просила відмовити в задоволенні вимог заявника. Зазначила в письмових поясненнях, які підтримала в судовому засіданні, що заявник не є членом сім`ї військовослужбовця у розумінні Сімейного Кодексу України. [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження факту ведення спільного господарства із загиблим, спільних витрат, надання взаємної допомоги та інших обов`язкових умов для визнання його членом сім`ї загиблого військовослужбовця. Реєстрація місця проживання заявника та його батька за однією адресою за відсутності інших доказів у їх сукупності про їх спільний побут, не можу бути доказом факту проживання однією сім`єю. У зв`язку з цим, заявник не відноситься до категорії осіб членів сім`ї військовослужбовця. Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи. Заслухавши заявника, його адвоката представника заінтересованої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.2006 року. [PERSON] відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 18.04.2023 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 08.06.2017 року. Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 259600-2019 від 14.08.2019 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 05.08.2019 року. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі Договору дарування квартири від 27.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., зареєстрованого в реєстрі за № 720. [PERSON] був ветераном війни, мав інвалідність 2 групи, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 26.12.2017 року, виданого Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради. Як зазначено в заяві, 24.02.2022 року [PERSON] добровільно мобілізувався та проходив військову службу в Збройних Силах України. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 06.05.2022 року (актовий запис № 1524), [PERSON] [INFO] помер, місце смерті місто Попасна, Попаснянський район, Луганська область. У довідці про причину смерті, виданій лікарем відділу судово-медичної експертизи 03.05.2022 року, причиною смерті [PERSON] вказана «вибухова травма». [INFO] 04.05.2022 року [PERSON] направлено повідомлення про смерть, у якому вказано, що його батько солдат [PERSON] загинув [INFO] під час відбиття наступу противника (бойового зіткнення) та обстрілу позицій оборони зведеної групи управління в н.п. Попасна, отримав вогнепальні (осколкові) поранення, несумісні із життям. Після смерті [PERSON] у Першій черкаській державній нотаріальній конторі заведена Спадкова справа №\~453/2022. 21.06.2023 року [PERSON] видані Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , а саме на земельну ділянку площею 0,1069 га, кадастровий номер 7124983500:03:005:0097, розташовану в селі Чубівка Черкаського району Черкаської області, та автомобіль марки AUDI реєстраційний номер [NUMBER] . Заявник [PERSON] вважає, що він, як член сім`ї загиблого батька, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно підпунктів 1-3 пункту 2 ст. 16 Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Згідно зі статтею 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»., на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», п.2 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених в пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова допомога з розмірі 15000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю необхідно довести ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, покази свідків. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що загиблий [PERSON] проживав із заявником [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, наданими у судовому засіданні. Зазначені обставини підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є дідусем заявника. Зазначив, що [PERSON] є членом сім`ї свого загиблого батька, вони проживали разом, були зареєстровані за однією адресою та вели спільне господарство. Окрім того, [PERSON] вказав заявника як члена сім`ї та найближчого родича під час проходження військової служби, адже саме на ім`я [PERSON] було направлено сповіщення про факт загибелі [PERSON] , що підтверджується копією повідомлення про смерть. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що факт спільного проживання заявника [PERSON] разом із батьком [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав, а саме права на отримання пільг та виплат після загибелі батька. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заявника законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved