Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] \~в особі\~представника \~адвоката Манжоса\~І.М.\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~Кривоозерської селищної\~ради Первомайського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні позов мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Спадщину за законом після смерті спадкодавця фактично прийняла [PERSON] , яка є його дружиною та матір`ю позивача, вступивши в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали однією сім`єю, при цьому прийнявши після смерті свого чоловіка спадщину, не оформивши спадкові права [INFO] померла. Державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому позивач вимушена звернутися до суду з позовними вимогами про: - встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнання права на житловий будинок, розташованого по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Кривоозерської селищної ради Миколаївської області надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає, заперечень не має. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Вирішуючи питання про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Корабельним районним відділом ЗАГС м.Миколаєва 02 березня 1996 року (а.с.9). У спадкове майно входить житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку мати позивача успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] .. Згідно положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (1963 року), спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] вступила у управління та володіння майном свого чоловіка [PERSON] , а отже прийняла спадщину після нього, що підтверджується, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00044674376 від 23 квітня 2024 року, та довідкою Кривоозерської селищної ради №805 від 23 квітня 2024 року (а.с.16,17). Прийнявши після смерті чоловіка спадщину, не оформивши спадкових справ [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським відділом РАГСУ Миколаївської області 31 січня 1997 року (а.с.20). Кривоозерською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , та необхідно звернутися до суду із позовом про встановлення факту належності вказаного житлового будинку [PERSON] та в порядку спадкування (а.с.22). Для оформлення спадщини позивачу необхідно встановити факт прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , спадщини. Відповідно до положень ст.293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивач являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , юридично оформити спадщину у позивача немає можливості, в зв`язку відмовою нотаріуса. Встановлення даного факту необхідний заявнику для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог заяви про визнання права на житловий будинок, розташованого по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] .. Спадкоємцем після смерті \~ \~ \~ \~ [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка за життя прийняла спадщину проте не оформив своїх спадкових прав, так як [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається житлового будиноку, розташованого по [ADDRESS] , що належав [PERSON] , та підтверджується випискою підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31 грудня 2012 року, виданої Комунальним підприємством Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації від 24 червня 2021 року за вих.№89/06-01-06 (а.с.14). Спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є позивач, як дитина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рай Бюро ЗАГС Миколаївської області 15 вересня 1973 року та даними витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00040790586 від 02 серпня 2023 року(а.с.18,19). Як вбачається із спадкової справи №40/2001, [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини, проте в оформленні спадкових прав на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами у нотаріальному порядку їй відмовлено (а.с.22). Відповідно до положень п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно даних технічного паспорту будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого ДП"Еверест", спадковий житловий будинок побудований в 1960 році. Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року. Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів". Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1960 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Отже, судом встановлено, що будинок розташований по [ADDRESS] , не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті [PERSON] як об`єкт права власності - нерухоме майно. Тому наявні підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями і побутовими спорудами, розташованого по [ADDRESS] , за позивачем в порядку спадкування за законом. У відповідності до нормативних положень ЦК України - статей 1216, 1218, 1222, 1268 право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів\~України №719-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області", створена Кривоозерська селищна територіальна громада Кривоозерського району Миколаївської області шляхом об`єднання територій та населених пунктів Кривоозерської селищної та Багачівської, Берізківської, Бурилівської, Великомечетнянської, Гойдаївської, Красненьківської, Кривоозерської, Куряче-Лозівської, Луканівської, Мазурівської, Маломечетнянської, Ониськівської, Очеретнянської, Секретарської, Тридубівської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області. На підставі постанови Верховної ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Первомайський район у складі, зокрема, території Кривоозерської селищної територіальної громади. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами не порушує права та законні інтереси інших осіб. В силу ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держава, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за законом, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Враховуючи досліджені матеріали справи, а також ту обставину, що відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, з урахуванням норм європейського законодавства, суд приходить до висновку у необхідності задоволення позову в повному обсязі, оскільки таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved