Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Представник позивача\~Киричук Г.М.\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості.\~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~посилається на\~те,\~що [PERSON] \~на\~підставі\~кредитного договору\~№2001327217301\~від\~05.06.2019\~року отримала кредитну\~картку\~з\~кредитним лімітом\~30000\~грн.,\~який\~в\~подальшому було\~збільшено\~до\~39700\~грн.\~Згідно\~ст.ст.\~526,\~527,\~530\~ЦК\~України\~зобов`язання\~повинні\~виконуватись\~належним чином\~і\~в\~установлений строк,\~відповідно\~до\~умов договору\~та\~вимог\~закону.\~У\~порушення\~зазначених норм\~закону\~та\~умов договору\~відповідач\~зобов`язання\~за\~вказаним\~договором не\~виконав.\~У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 10 липня 2024 року має заборгованість по кредиту в розмірі 56611,09 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 30864,77 грн., заборгованості за процентами 25746,32 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2001327217301 від 05.06.2019 року у розмірі 56611,09 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник відповідача подала до суду відзив по справі, в якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування та копія витягу з публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору не є доказом укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту згідно правової позиції у справі №393/126/20 від 23.05.2022 року не може розцінюватися судом як належним доказ укладення кредитного договору. З розрахунку та виписки по рахунку не вбачається за якою ставкою нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Окрім того, банком списано комісію: 04.10.2019 року 100 грн., 01.11.2019 року 100 грн., 02.12.2019 року 100 грн., 26.12.2019 року 100 грн. Також, відповідач сплатила кошти на заборгованість, які не враховані банком: 07.12.2021 року 3500 грн., 07.12.2021 року 5000 грн., 21.12.2021 року 1500 грн. Крім того, після винесення рішення судом у справі 3\~194/347/22 від 17 травня 2022 року банк не мав право нараховувати відсотки. Також, відповідач понесла витрати на професійну правову допомогу у розмірі 15000 грн., які просила стягнути з позивача. Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також, зазначила, що відповідачу був збільшений кредитний ліміт, кредитний договір був укладений у письмовому виді, розрахунок має детальну інформацію, а також до нього додана виписки по строку кредитування. Проценти є складовою кредитного договору та остання підписала паспорт споживчого кредиту. Банку не перераховувалися кошти за виконавчим написом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належними чином. Представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2019 року відповідач [PERSON] звернулася до АТ «ПУМБ» з заявою №2001327217301 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», в якій зазначено реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк кредитування (у точності тіло кредиту, відсотки, комісії) складає 12577,56 грн., зарахування здійснюється за умови виникнення заборгованості у розмірі 10000 грн. та наступним її погашенням у строки 12 місяців рівними платежами. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка в залежності від умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. \~ \~ \~ \~05 червня 2019 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена, що реальна річна процентна ставка складає 47,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту 10000 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк кредитування (у точності тіло кредиту, відсотки, комісії) складає 12577,56 грн., строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001327217301 від 05 червня 2019 року, [PERSON] за період з 30 липня 2019 року по 28 лютого 2023 року станом на 01 липня 2024 року має заборгованість за тілом кредиту 30864,77 грн., заборгованість за процентами 25746,32 грн., загальний розмір заборгованості складає 56611,09 грн., здійснювала погашення заборгованості за процентами: 31.07.2019 р. 822,74 грн., 31.08.2019 р. 1337,57 грн., 30.11.2019 р. 2551,01 грн., 31.12.2019 р. 2138,93 грн., 29.02.2020 р. 2591,28 грн., 31.05.2020 р. 4250 грн., 31.07.2020 р. 1500 грн., 31.08.2020 р. 1400 грн., 31.10.2020 р. 3238,02 грн., 30.11.2020 р. 1318,37 грн., 31.01.2021 р. 2942,65 грн., 28.02.2021 р. 1443,10 грн., 31.05.2021 р. 1553,04 грн., 31.12.2021 р. 7306,50 грн., а також погашення за тілом кредиту: 31.07.2019 р. 927,26 грн., 30.09.2019 р. 2200 грн., 31.10.2019 р. 1625,16 грн., 31.11.2019 р. 73,83 грн., 31.12.2019 р. 2161,07 грн., 31.01.2020 р. 936,37 грн., 30.06.2020 р. 2200 грн., 31.10.2020 р. 761,98 грн., 30.11.2020 р. 381,63 грн., 31.12.2020 р. 748,01 грн., 31.01.2021 р. 1109,34 грн., 28.02.2021 р. 556,90 грн., 31.05.2021 р. 946,96 грн., 31.12.2021 р. 5293,50 грн. При цьому, суд приймає доводи сторони відповідача, що у розрахунку не зазначено за якою процентною ставкою нараховані відсотки. Окрім того, відповідач користувалася наданим позивачем кредитними коштами та повертала кошти, що підтверджується випискою за особистим рахунком [PERSON] . Також стороною відповідача надано розпечатка, що внесенні кошти до договору №2001327217301 від 05 червня 2019 року: 07.12.2021 року 5000 грн. та 3500 грн., 21.21.2021 р. 1500 грн. Однак, судом враховується, що стороною позивача у розрахунку зазначено про сплату [PERSON] 31.12.2021 року - 5293,50 грн. за тілом кредиту та 7306,50 грн. за процентами, що становить 12600 грн. Суд не бере до як доказ розрахункові листи за січень - лютий 2022 року, надані стороною позивача, оскільки в них зазначено стягнення за виконавчим листом, однак не зазначено за яким та відносно якого боргу і на чию користь. Отже, даний доказ не є належним та допустимим. Так, зокрема доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р №75,\~виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що останній приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ». Пунктом 2.3.1, 2.4.1, 4.2.4 публічної пропозицію ПАТ «ПУМБ» Банк має право вносити зміни до Договору, повідомивши клієнта не пізніше ніж за 30 днів до дати набуття чинності змін шляхом розміщення повідомлення про внесення змін до Договору на сайті Банку. Договір діє протягом невизначеного строку. Банк має право вносити зміни до Договору та тарифів в порядку передбаченому п. 2.3. Відповідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Із наданих документів вбачається, що [PERSON] \~користувалася кредитними коштами та здійснювала повернення кредитних коштів позивачу. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними з частковим поверненням. Надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами суд вважає належними та допустимими, що визнається сторонами по справі. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність правових підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту, за виключенням сплачених коштів на погашення кредиту, оскільки укладення кредитного договору між сторонами та отримання кредитних коштів підтверджується в сукупності\~належними доказами. Щодо вимог банку по процентах за користування кредитом, то їх розмір та порядок сплати було погоджено сторонами 05 червня 2019 року на строк 12 місяців, після цього суд не приймає доводи відповідача, що строк та порядок нарахування процентів був погоджений сторонами, а наданий паспорт споживчого кредиту не може бути прийнятий як доказ для підтвердження протилежного. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює АТ «ПУМБ». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону №1023-XII\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти, та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви, про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, Умови та правила надання банківських послуг, це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує, як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц. Посилання позивача на те, що відповідачем було підписано заяву позичальника про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», якою засвідчено, що він ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку, достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому є не обґрунтованими. Оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами після спливу визначеного строку кредитування, надана банком публічна пропозиція не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до частини першої\~статті 651 ЦК\~зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Вбачається, що заява від 05 червня 2019 року містить лише анкетні дані позичальника, при цьому в ній погоджений сторонами кредитний ліміт 30000 грн., кредит у розмірі 10000 грн., розмір відсоткової ставки та порядок сплати відсотків в межах 12 місячного строку після отримання кредиту. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві від 05 червня 2019 року домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами після спливу строку кредитування 12 місяців, надана публічна пропозиція банком не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Посилання позивача на те, що відсотки, які він просив стягнути з відповідача погоджені сторонами у паспорті споживчого кредиту, суд вважає необґрунтованими з огляду на сталу практику Верховного Суду. Зазначене позбавляє суд можливості встановити дійсні обставини справи, перевірити розрахунок заборгованості, та дійти обґрунтованого висновку про наявність обов`язку відповідача щодо сплати відсотків у визначеному позивачем розмірі та про стягнення заборгованості за такими за межами спливу строку кредитування зазначеному у заяві №2001327217301 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ» від 05 червня 2019 року. При цьому суд вважає, що з урахуванням розміру сплачених відповідачем позивачу відсотків, у останньої відсутній обов`язок щодо сплати відсотків у межах 12 місячного строку кредитування. Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 05.06.2019 року, а заявлені позивачем складові заборгованості нараховані за межами періоду чинності паспорта, підписаного відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Згідно ч. 6 цієї статті Закону споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Згідно ч. 12 вказаної статті\~Закону\~у разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом. Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення. Таким чином, наданий банком паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про можливі умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки, зокрема, передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила банківських послуг не спростовує висновку суду про те, що нараховані відсотки за користування кредитними коштами не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з безпідставністю даних вимог. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Таким чином, в частині позовних вимог Акціонерного товариства «ПУМБ» до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 25746,32 грн. слід відмовити. Отже,\~з урахуванням\~сплачених коштів\~відповідачем на\~погашення кредиту, суд вважає\~за необхідне\~позов задовольнити\~частково та\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача заборгованість за\~договором комплексного\~банківського обслуговування №2001327217301 від 05 червня 2019 року станом на 01 липня 2024 року у розмірі 30864,77 грн., з яких 30864,77 грн. - заборгованість за кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволених вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1320,71 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. 21 січня 2022 року між [PERSON] та адвокатом адвокатським бюро «ДЖАСТІС» укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до п.3.1 договору розмір гонорару встановлюється за домовленістю сторін. Відповідно до специфікації №3 від 10 жовтня 2024 року чітко прописано вартість послуг по справі, яка була встановлена та погоджена у фіксованому розмірі, що становить 15000 грн.: по 5000 грн. за 3 судових засідання. Позивач не довів суду неспівмірність витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з позивача на користь відповідача пропорційно до відмовлених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8178,11 грн.

Outcome: partial