Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. 12 серпня 2024 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач мотивував свої вимоги наступним. 22.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (ідентифікаційний код фізичної особи - [NUMBER] ) укладено Договір позики №75261688 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6900,00 грн., строк позики - 30 днів, тобто до 22.07.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в п.18 Договору позики. Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №75261688 від 22.06.2021 року, свої зобов`язання виконав, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6900 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . 19 листопада 2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) укладено договір факторингу №1911, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог №3 від 19 листопада 2021 року до договору факторингу №1911 від 19 листопада 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 23112,87 грн., з яких: 6900,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16212,87 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу. Просив стягнути з [PERSON] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (код ЄДРПОУ 35017877, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Соборна, буд. 98А, прим. 70, реквізити IВАN № [NUMBER] у АТ «Ощадбанк», Код банку 300528) суму заборгованості за Договором позики №75261688 в розмірі 6900,00 грн. та судові витрати. Відповідач не подав відзив на позов. Позивач у судове засідання не прибув, однак представник позивача направив на адресу суду клопотання у якому просив слухати справу без участі представника позивача по наявних у справі документах. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що позивачем не надано доказів набуття права вимоги, оскільки позивачем не надано підтвердження доказів вартості договору факторингу та підтвердження оплати. У договорі факторингу не передбачено права третіх осіб щодо цього договору. Матеріали справи не містять первинних фінансових документів, які б підтверджували перерахування відповідачці спірних коштів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 22.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (ідентифікаційний код фізичної особи - [NUMBER] ) укладено Договір позики №75261688 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6900,00 грн., строк позики - 30 днів, тобто до 22.07.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Вказане підтверджується копією даного договору, копією довідки про ідентифікацію позичальника. Згідно листа №05/08-24-5/ТНПП від 05.08.2024 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» останній підтвердив прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 22.06.2021 року, сума 6900 гривень 00 копійок за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 6375995794097721514999198. В листі зазначено, що оскільки компанія не здійснює операції з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключено у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. З копії рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю 1 безпечне агентство необхідних кредитів від 03.06.2024 року №21/570-рк/ТФП та Застереження від 03.06.2024 року №21/568-рк/ТФП вбачається, що 04 грудня 2023 року Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг застосовано захід впливу у вигляді письмового застереження від № 21/2196-рк (далі - Рішення), яким зобов`язано ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів: негайно вжити заходів для усунення порушення законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг, а саме привести свою діяльність у відповідність до вимог статті 19 Закону України Про споживче кредитування (далі - Закон про споживче кредитування) та вжити заходів для недопущення таких порушень в подальшій діяльності; подати Національному банку України протягом п`яти робочих днів із дати отримання цього письмового застереження відповідь/план заходів із зазначенням строку, протягом якого ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів зобов`язується усунути порушення та вжити заходи щодо недопущення таких порушень у подальшій діяльності. Підставою для прийняття Рішення стало недотримання ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів вимог законодавства України про захист прав споживачів фінансових послуг, а саме не виконано вимоги статті 19 Закону про споживче кредитування щодо черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі. ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів несвоєчасно виконало Рішення Національного банку, а саме не змінило черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі, як це передбачено вимогами статті 19 Закону про споживче кредитування, що мало наслідком стягнення факторинговою компанією зі споживачів завищеної суми боргу. Відповідно до Застереження Національний банк України висловлює своє занепокоєння станом справ у Товаристві з обмеженою відповідальністю 1 безпечне агентство необхідних кредитів, який склався через порушення вимог Закону України Про споживче кредитування, Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року №113, Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 11 лютого 2021 року № 16, Положення про ліцензування та реєстрацію надавачів фінансових послуг та умови провадження ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 24 грудня 2021 року № 153, чинного на час вчинення порушення, встановлені за результатами планової інспекційної перевірки ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів, проведеної згідно з наказом Національного банку України від 15 січня 2024 року № 30-но. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за позикою, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов договору позики, відповідач зобов`язання за ним не виконав. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача за договором позики становить 10754,97 грн. та складається з: -6900,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -3854,97 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також судом було встановлено, що 19 листопада 2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу №1911, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог №3 від 19 листопада 2021 року до вказаного договору клієнт відступає фактору право грошової вимоги до відповідача в сумі 23112,87 грн., з яких: 6900,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16212,87 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказане підтверджується копією даного договору та додатків до нього. Однак як вбачається із наданої суду копії вказаного договору з додатками, зокрема з його пунктів 6.1 та 6.2, в такому пропущена (стерта) інформація щодо загальної суми прав вимоги, що відступається за договором, та ціни продажу за ним. Ціна, належна до сплати клієнту, замальована також і у Реєстрі прав вимог №3 від 19 листопада 2021 року. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Доказів повідомлення відповідача про відступлення прав вимоги за договорами факторингу не надано. Пунктом 1.1 договору факторингу №1911 визначено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до договору), в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до п. 5.1 договору факторингу клієнт, на підставі даного Договору, з врахуванням п.5.2 цього Договору, відступає Фактору, а Фактор набуває Права Вимоги, та зобов`язується сплатити Клієнту Ціну Продажу згідно розділу 6 цього Договору. До договору факторингу долучено акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, проте у акті не вказана загальна сума заборгованості та ціна договору. Отже позивачем не надано доказів визначення ціни придбання фактором у клієнта прав грошової вимоги до боржників (відповідача в тому числі), так як і не надано доказів сплати цієї ціни, що ставить під сумнів перехід права вимоги за кредитним договором відповідача саме до позивача, а не іншої фінансової установи. Долучені до позовної заяви копії договору факторингу та додатків до нього не містять інформації щодо загальної суми прав вимоги та ціни продажу за договорами. Правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, від 11.10.2019 у справі № 910/13731/17 та від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц. Пунктом 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 визначено, що договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність. Оригінали договору факторингу та додатків до нього не подавались представником позивача для огляду у судовому засіданні. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Отже копії договору факторингу та додатків до нього, подані позивачем не повні, а саме: загальна сума прав вимоги та ціна продажу за даним договором становить певну суму, яка суду невідома у зв`язку із її приховуванням, тому ці документи не приймаються судом як належні та достатні докази для доведення переходу права вимоги до відповідача за спірним договором позики. Окрім цього, позивачем не надано доказів сплати ціни продажу, що також ставить під сумнів виконання зобов`язань фактором за договором факторингу, а відповідно і набуття права вимоги до відповідача. За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено достатніми належними та допустимими доказами того, що ним набуто право вимоги до відповідача за спірним договором позики, в задоволенні позову потрібно відмовити повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України стягувати судові витрати із відповідача в користь позивача не потрібно.

Outcome: dismissed