Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

12 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до АТ «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., приватний виконавець Ковальський\~М.\~Р., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, 28 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 5341, яким з [PERSON] стягнуто в користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 94 286,78 гривень. Виконавчий напис вчинено на підставі договору про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0010\\00135259\~від 26\~серпня 2008\~року,\~який укладено\~між [PERSON] \~ та\~АТ «Укрсоцбанк». Указаний виконавчий напис нотаріуса перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. Позивач вважає виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. № 5341від 28 вересня 2018 року незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не встановлено безспірності заборгованості, стягнута за виконавчим написом заборгованість перевищує трирічний строк. На підставі наведеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. від 28 вересня 2018 року, за реєстровим № 5341, про стягнення про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 94\~286,78 гривень, що є боргом за договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0010\\00135259 від 26 серпня 2008 року. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2019 року вищевказану справу передано для розгляду судді Корольовського районного суду міста Житомира Сингаївському О. П. Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира Сингаївського О.П. від 23 вересня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. 03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про припинення юридичної особи АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфабанк». Ухвалою суду від 28 липня 2020 року до участі у справі залучено АТ «Альфа-Банк» в якості процесуального правонаступника відповідача АТ «Урсоцбанк». Однак, 13 січня 2021 року до суду надійшла заяв ТзОВ «Кредитні ініціативи» з повідомленням про, що 25 березня 2019 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення прав вимоги, зокрема, щодо кредитного договору №0010\\00135259, який 26 серпня 2008 року укладено між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира Сингаївського О.П. від 09 лютого 2021 року до участі у справі залучено правонаступника АТ «Укрсоцбанк» - ТзОВ «Кредитні ініціативи». Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2024 року цивільну справу № 296/2766/21 передано для розгляду судді Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л.М. Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л.М. від 19 вересня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, одночасно з поданням позовної заяви просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Представник відповідача АТ «Альфа-банк» - адвокат Михніцький Г. Ю. заявою від 08 лютого 2021 року просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача ТзОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом надіслання судових повісток, а також шляхом доставки електронного документу (судової повістки про виклик до суду) до електронного кабінету. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа приватний виконавець Ковальський М.Р. у судове засідання не з`явився, заявою від 23 листопада 2023 року розгляд справи просив проводити за його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд установив, що 28 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис № 5341 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №0010\\00135259 від 26 серпня 2008 року, який укладено між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості боржника становить 94\~286, 78 гривень. Період стягнення: 26 серпня 2008 року по 30 травня 2018 року. Примусове виконання спірного виконавчого напису нотаріуса здійснювалось приватним виконавцем Ковальським М. Р., виконавче провадження № 57462619. Постановою приватного виконавця Ковальського М.Р. від 23 жовтня 2018 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У частинах першій, другій статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. Судом встановлено, що позивач не визнає заборгованості, вказаної у виконавчому написі нотаріуса. Суд ураховує, що в матеріалах справи є копія договору №0010\\00135259 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 26 серпня 2008 року, який укладений між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Вказаний договір нотаріально не посвідчений. В розпорядженні суду відсутні відомості про те, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом саме на нотаріально посвідченому кредитному договорі. Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved