Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Пересипського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просить зняти арешт з майна, яке належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , накладений в рамках виконавчого проваджень згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-10/850 від 11.07.2014 року (обтяження №6486783) та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-12/1107 ВП 32904368 від 12.11.2012 року (обтяження №13233586) Свої вимоги обґрунтував тим, що про арешт дізнався у жовтні 2024 року, після чого, з метою зняття арешту, та реалізації своїх прав, позивач звернувся із заявою до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Разом з тим, йому було повідомлено, що згідно постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження В-10/850 від 11.07.2014 року (обтяження №6486783), на все його нерухоме майно було накладено арешт, та згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-12/1107 ВП 32904368 від 12.11.2012 року (обтяження №13233586), на все його нерухоме майно був накладений арешт. Також повідомлено, що надати більш детальну інформацію за виконавчим провадженням в межах якого накладено арешт не можливо, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву ДВС становить три роки, у зв`язку з чим виконавче провадження знищене. За вказаних обставин та з метою захисту порушеного права позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. В судове засіданні позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в рамках виконавчих проваджень, було накладено арешт на майно [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерхоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №407031972 від 06.12.2024 року, а саме: - номер запису про обтяження: 6486783, відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: В-10/850 виданий 11.07.2014 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ст.д.в.Стьопкін Д.К. Арешт накладено на нерухоме майно. - номер запису про обтяження:13233586, відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №ВП32904368 В12/1107, 12.11.2012, перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Старший державний виконавець Прібилов А.В. Арешт накладено на невизначене майно та на все нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що з метою зняття арешту, та реалізації своїх прав позивач 17.10.2024 року звернувся із заявою до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Разом з тим, листом б/н від 21.10.2024 року Суворовським відділом державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) йому було повідомлено, що згідно постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження В-10/850 від 11.07.2014 року (обтяження №6486783), на все його нерухоме майно було накладено арешт, та згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-12/1107 ВП 32904368 від 12.11.2012 року (обтяження №13233586), на все його нерухоме майно був накладений арешт. Також повідомлено, що надати більш детальну інформацію за виконавчим провадженням в межах якого накладено арешт не можливо, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву ДВС становить три роки, у зв`язку з чим виконавче провадження знищене. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.30\~ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до ст.317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і закриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Оскільки Суворовський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 21.10.2024 року листом б/н повідомив, що надати більш детальну інформацію за виконавчим провадженням в межах якого накладено арешт не можливо, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву ДВС становить три роки, у зв`язку з чим виконавче провадження знищене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved