Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Представник позивача - адвокат Бурега Л.С. в інтересах позивача звернулася до суду з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він з червня 2009 року почав співмешкати з [PERSON] ( на той час мала прізвище [PERSON] ), [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] . Після народження дочки відповідач не бажала визначити походження дитини від нього за заявою матері та батька, лише за її заявою було зазначено його ім"я та по батькові - " [PERSON] ". [PERSON] довгий час проживала з позивачем без реєстрації шлюбу, шлюб уклали 10.05.2023 року. Запис про батька дитини вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Позивач постійно визнавав себе батьком дитини [PERSON] , утримує та виховує її. Відповідач почала притягатися правоохоронними органами до відповідальності, почала проживати окремо, дитина [PERSON] почала проживати з позивачем. Позивач перебував в лавах ЗСУ, дитина знову почала проживати з матір"ю, а 20.03.2024 року дитину вилучили у матері. Оскільки встановити батьківство у позасудовому порядку наразі не можливо тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач, яка належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Заперечень щодо розгляду справи у її відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подала. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, суд ухвалив відповідно ст.280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи до суду не з`явився, заперечень та клопотань не подали. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині визнання батьківства за рішенням суду та обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У статті 125 СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. У частині першій статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved