Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

У березні 2024 року представник ТОВ «Бізнес Позика» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 16.08.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 459584-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 16.08.2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 459584-КС-002 про надання кредиту. 16.08.2023 року [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 459584-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5949, на зазначений Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті номер телефону, котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 16.08.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 459584-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту ТОВ «Бізнес Позика» надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 20\~000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.14874498 процентів за кожен день користування Кредитом. 17.08.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 по Договору № 459584-КС-002 про надання кредиту. Відповідно до умов угоди ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] кредит у сумі 10\~000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 1\~500,00 грн. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало. Однак, боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 459584-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 12.02.2024 року, утворилась заборгованість за Договором № 459584-КС-002 про надання кредиту в розмірі 104\~769,07 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 29\~763,79 грн; суми прострочених платежів по процентах 75\~005,28 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась, у відповідності до\~ст. 128 ЦПК України, належним чином, про причину неприбуття не повідомила та не подала відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень до того позивачів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.08.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір № 459584-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Відповідно до п. 1 умов договору кредитодавець надав позичальникові споживчий кредит у розмірі 20\~000,00 гривень строком на 24 тижні, термін дії договору до 31.01.2024 року. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,14874498, фіксована. Комісія за надання кредиту: 3\~000,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 51\~960,00 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка 9\~127,54 процентів. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за наданий кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Дата видачі кредиту 16.08.2023; дата повернення кредиту до 31.01.2024 року. Згідно з умовами кредитного договору підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця. З паспорту споживчого кредиту вбачається, що сума/ліміт кредиту за договором становить 20\~000,00 грн, строк кредиту 24 тижні, комісія за надання кредиту 3\~000,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 51\~960,00 грн. Паспорт споживчого кредиту підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора. Договір № 459584-КС-002 від 16.08.2023 року та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 459584-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) підписані електронним підписом відповідачки шляхом використання одноразового ідентифікатора. З довідки від 26.02.2024 року вбачається, що 16.08.2023 року ТОВ «Бізнес Позика», перераховано 20\~000,00 грн. на платіжну карту заявника (призначення: Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 459584-КС-002 від 16.08.2023 Без ПДВ). 17.08.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 459584-КС-002 про надання кредиту від 16.08.2023 року, відповідно до п. 2.1., 2.2. якого, кредит збільшується на 10\~000,00 грн., та після збільшення загальна сума кредиту становить 30\~000,00 грн. Відповідно до квитанції № 632205133 від 17.08.2023 року, ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало [PERSON] 10\~000,00 грн. Згідно з копією розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, станом на 14.02.2024 року, за [PERSON] рахується заборгованість у сумі: 104\~769,07 грн, що складається з: 29\~763,79 грн. заборгованості за кредитом; 75\~005,28 грн. заборгованість за відсотками. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою ст. 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Подані представником позивача докази стороною відповідача жодним чином не спростовані. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК). Суд бере до уваги, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором про надання кредиту належним чином не виконала, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст.141\~ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved