Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

21.12.2023 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 129 466, 23 грн. та судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок [ADDRESS] з 16.02.2015 року був закріплений на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (далі за текстом - Позивач, Підприємство), що підтверджується витягом з Акту приймання-передачі (Додатки №№5, 6). Пунктом 4 розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 р. №61 визначено, що комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» забезпечує належне утримання та експлуатаційне обслуговування житлового і нежитлового фонду та елементів зовнішнього благоустрою. Відповідно до п.п. 2.2.1., 2.2.2. Статуту, затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06,01.2015 №4, предметом діяльності Підприємства є утримання житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування Житлового і нетижлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку. Позивач вказував, що відповідач [PERSON] є власницею нежитлового приміщення площею 184,6 кв. м., що розташоване на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до копії договору купівлі-продажу від 19.07.2002 року серії АЕК №456676. Відповідач як власниця вбудованого нежитлового приміщення, разом з наймачами і іншими співвласниками будинку [ADDRESS] , повинна сплачувати плату, за надані Позивачем послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території, відповідно до площі належного їй приміщення. Відповідач не оплачує житлово-комунальні послуги, а саме: послуги з. утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які Позивачем надаються своєчасно в повному обсязі та належної якості. Обґрунтовуючи розрахунок розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, позивача посилався на наступне. Розмір вартості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складається з реальних витрат Підприємства по кожному будинку окремо. Калькуляційною одиницею розрахунку вартості на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є 1 кв. м. загальної площі квартир, житлових та нежитлових приміщень в будинку, що перебувають у власності або наймі фізичної чи юридичної особи. Тариф та структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавались суб`єктами господарювання по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків з власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку в період з 01.04.2015 р. по 02.06.2015 р. був встановлений відповідно до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2012 №579 «Про встановлення тарифів та структурні тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для виконавців цих послуг», від 11.07.2012 №1191 «Про внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)». Вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] у період з 01.04.2015 р. по 02.06.2015 р. згідно вищезазначених розпоряджень становила - 1,9322 грн. з ПДВ за 1 кв.м загальної площі. Нарахування щомісячної плати відповідачу проводилось шляхом множення загальної площі нежитлового приміщення на вартість послуг за 1 кв. м. загальної площі: 184,60 кв.м * 1,9322 грн. = 356,69 грн. на місяць. З 03.06.2015 по 30.06.2017 тариф та структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій був встановлений відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2015 №442 «Про встановлення тарифів та структури) тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)». Вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] у період з 03.06.2015 по 30.06.2017 згідно вищезазначеного розпорядження становила - 2,2423 грн. з ПДВ за 1 кв.м загальної площі. Нарахування щомісячної плати Відповідачу проводилось шляхом множення загальної площі нежитлового приміщення на вартість послуг за 1 кв. м. загальної площі: 184,60 кв.м * 2,2423 грн. = 413,93 грн. на місяць. З 01.07.2017 тариф та структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій був встановлений відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 №668 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)». Вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] у період з 01.07.2017 по 29.02.2020 згідно вищезазначеного розпорядження становила - 4,5847 грн. з ПДВ за 1 кв.м загальної площі. Нарахування щомісячної плати Відповідачу проводилось шляхом множення загальної площі нежитлового приміщення на вартість послуг за 1 кв. м. загальної площі: 184,60 кв.м * 4,5847 грн. = 846,31 грн. на місяць. З 01.03.2020 тариф та структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій було змінено відповідно до наказу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» від 03.02.2020 №45 «Про порядок відшкодування витрат за утримання та обслуговування нежитлових приміщень». Вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] у період з 01.03.2020 по теперішній час становить - 5,1509 грн. з ПДВ за 1 кв.м загальної площі. Нарахування щомісячної плати Відповідачу проводилось шляхом множення загальної площі нежитлового приміщення на вартість послуг за 1 кв. м. загальної площі: 184,60 кв.м * 5,1509 грн. = 950,86 грн. на місяць. Відповідно до акту звірки розрахунків, за період з 01.04.2015 р. по 30.11.2023 р. заборгованість Відповідача перед Позивачем складає - 80 928 (вісімдесят тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн. 41 коп. Окрім того, посилаючись на приписи ч.2 ст.625 ЦК України, позивачем завлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі 39 584,05 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 8 953,77 грн., розрахованих за період з 01.04.2015 р. по 30.11.2023 р. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17.01.2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 05.03.2024 (Вх.№16850) до Дарницького районного суду м. Києва відповідач подала відзив, за змістом якого висловила свої заперечення проти позову, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідач зазначала, що вона є власником нежитлового приміщення площею 184,6 кв. м., яке розташоване на першому поверсі житлового будинку [ADDRESS] , яке за договором оренди вона передала у користування Приватному підприємству «Алекс РАМ». Відповідач неодноразово повідомляла позивача листами про те, що в належному їй приміщенні здійснює свою господарську діяльність ПП «Алекс РАМ» та що згідно з умовами укладеного між сторонами договору оренди, саме орендар ПП «Алекс РАМ» зобов`язується самостійно заключити договори з виконавцями комунальних послуг та нести витрати по сплаті платежів за спожиті послуги по приміщенню. Зауважувала, що ні в неї, як у власника приміщення, ні в її орендаря договір з позивачем не укладено, оскільки вони не користуються їх послугами, окрім того вони не є особами, які приєднались до умов опублікованого в газеті «Хрещатик» договору. На думку відповідача, у поданому позивачем розрахунку заборгованості не наведено, за які складові послуг здійснено нарахування, крім того розпорядження про встановлення тарифів, на які посилається позивач, скасовані та відносно законності їх прийняття неодноразово приймались рішення судів щодо визнання їх не чинними, крім того розгляд справи №826/8441/17 відносно тарифів наразі триває. Відповідач вказувала, що позивачем не надано суду містобудівної та землевпорядної документації на будинок [ADDRESS] , для яких затверджено тариф оскаржуваним розпорядженням від 06 червня 2017 року, а також не надано технічний паспорт, обміри прибудинкової території в матеріалах справи відсутні, а тому, на її думку, позивачам застосував розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) №668 від 06.06.2017 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», яке наразі оскаржується і не надав документального підтвердження площі прибудинкової території. Вказувала на суперечливі твердження позивача щодо приєднання відповідача до договору про надання послуг, оскільки в наданих до суду актах приймання-передачі наданих послуг позивач зазначає реквізити Договору № 946 від 20.06.2018, який між сторонами не укладено. Крім того, позивач не звертався до відповідача з позовом про зобов`язання укласти відповідний договір, крім того позивачу достеменно відомо, що не відбувається споживання послуг, а власник приміщення та орендатор забезпечують утримання приміщення самостійно. Зокрема листом від 14.06.2018 року відповідач повідомляла позивача про відсутність підстав на укладення договору, послуги з дератизації та дезінсекції проводяться по окремо укладеному її орендарем договору, також забезпечується вивезення побутових відходів за умовами прямого договору, також повідомлено, що магазин відокремлений від під`їзду житлового будинку і саме працівники орендаря здійснюють прибирання прибудинкової території при вході до магазину з центрального входу від дороги та тиловий вхід з двору, ця територія не межує з зеленими зонами та прибудинковою територію житлового будинку, вона асфальтована і працівники ЖЕД прибирання її не здійснюють. Тобто всі запропоновані послуги по будинку нею не споживаються, також їх не споживає орендар відповідача. Отже, договір від № 946 від 20.06.2018 між позивачем та відповідачем не укладено, оскільки не було досягнуто згоди між сторонами. Зауважувала, що вона, як власник приміщення не відмовлялась від його укладення та не ухилялась від обов`язку утримання приміщення. Звертала увагу, що на її вимогу позивач не надає документи про виділення прибудинкової території та її межі, однак в структурі тарифу, поданому до суду, який не підписаний представником позивача, в структурі є позиція прибирання прибудинкової території у сумі 0,3455 грн на 1 кв.м. згодом ця сума збільшилась і становила 0,9644 грн. на 1 кв.м., а потім 1,1516 грн. на 1 кв. м. (з 01.07.2017), а згодом, не маючи права змінювати з 10.06.2018 вартість послуг позивач знову підвищує цю складову до 1,4649 грн. на 1 кв.м. Відповідач не погоджувалась зі включенням позивачем до складових вартість послуги з обслуговування димових та вентиляційних каналів (позиція під № 11), оскільки її приміщення є нежитловим, а така послуга забезпечується лише в квартирах, враховуючи використання мешканцями газових плит, а в неї магазин з окремим виходом в житловому будинку. Послуга з освітлення місць загального користування (позиція під номером [ADDRESS] ) теж нею не використовується, оскільки магазин не має спільного входу з під`їздом будинку, клієнти не заходять через під`їзд, щоб потрапити до магазину, тому не відбувається споживання, для освітлення магазину є прямий договір з виконавцем послуги з постачання електричної енергії, освітлення вхідної групи до магазину здійснюється від джерел живлення магазину, як з фасадної так і з тильної сторони. Послуги з дератизації та дезінсекції закуповуються по окремому господарському договору, про що позивач був письмово повідомлений. А наданий перелік та вартість послуг з 01.07.2017 року, на думку відповідача, є взагалі абсурдним, виходячи з наступного: По пункту № 1 - прибирання прибудинкової території за 1,1516 грн. кв.м. не наведено план-схему прибирання, яка б була угоджена зі співвласниками будинку, межі прибудинкової території, а також відсутня містобудівна документація та виділена прибудинкова територія, тому для відповідача не зрозуміло, яку площу біля її приміщення нібито прибирають робітники з комплексного прибирання (двірники) Позивача. По пункту № 2 - обслуговування системи диспетчеризації за 0,0766 кв.м. не стосується її приміщення, яке розташоване окремо від під`їзду, не обладнане ліфтом і спільними мережами з під`їздом. По пункту № 8 і 9 - дератизація та дезінсекція за 0,0010 грн. та 0,0011 грн. за кв. м. забезпечено самостійно. По пункту № 11 - технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання , систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також внутрішньо будинкових інженерних систем в разі їх наявності за 0,1385 грн. за 1 кв.м., її приміщення не має загально будинкової спільної системи протипожежної автоматики та димовидалення, воно взагалі відсутнє на будинку і документів на його експлуатацію позивачем не надано, однак включено до своїх витрат, мережі електропостачання та електрообладнання в межах приміщення магазину в належному санітарно-технічному стані виконується самостійно з залученням відповідних фахівців, обслуговування електрощитових її приміщення працівники ЖЕД позивача ніколи не здійснювали і не виявляли такого бажання, спільних мереж з будинком відповідач не має. По пункту № 12 Поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення та централізованого опалення та зливової каналізації, технічних пристроїв будинку, та елементів зовнішнього упорядження, що розміщенні на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі на спортивних та дитячих майданчиках), зауважувала, що прибудинкова територія не закріплена, а сплачувати за майданчики, які є майном комунальної власності та не відносяться до її приміщення, вона наміру не має, а нарахування такої плати порушує її права як споживача. По пункту № 13 Поливання дворів , клумб та вазонів, не здійснюється Позивачем всі зелені насадження біля її приміщення вона з орендарем утримує та доглядає самостійно, крім того позивач не надав договір з Київводоканалом на використання води для поливу, тому є сумніви про виконання таких послуг працівниками Позивача. Вартість послуги 0,0299 грн. за кв.м. По пункту №14 Прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проїзду, протиожеледними сумішами за 0,1662 грн. за 1 кв.м. не здійснюється біля її приміщення, вхід в приміщення магазину не відбувається з двору житлового будинку, а біля приміщення сніг прибирається як з тильної так і з фасадної сторони працівниками магазину вчасно і для забезпечення безпеки відвідувачів. По пункту № 16 освітлення місць загального користування зазначалось в тексті відзиву вище. Окрім того, відповідач просила застосувати до позовних вимог позивача строки загальної позовної давності. (а.с.161-189 т.1) 11.03.2024 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу №753/23607/23 за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. 04.04.2024 року цивільна справа № 753/23607/23 надійшла до Дніпровського районного суду міста Києва. 04.04.2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу передано в провадження судді Коваленко І.В. 12.04.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу прийнято до свого провадження, розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У судовому засіданні представник позивача - Куровська М.В. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Савченко Г.М. у судовому засіданні заперечували проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов, просили відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, оцінивши докази та аргументи у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Рішенням Київради від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" створено комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та віднесено його до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.01.2015 №4 затверджено Статут Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (далі по тексту - Підприємство або Позивач). Відповідно до п. 2.2. Статуту Підприємства, предметом діяльності Підприємства є утримання житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, та закріплений за Позивачем на праві господарського відання, а також надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг. На підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальних господарством міста Києва» будинок [ADDRESS] , який в числі інших об`єктів житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва переданий до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, з 16.02.2015 закріплений на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», що підтверджується витягом з Акту приймання-передачі від 01.04.2015. (а.с.9-11). Відповідно до п. 4 вказаного Розпорядження, обов`язком Позивача є забезпечення належного утримання та експлуатаційного обслуговування житлового і нежитлового фонду та елементів зовнішнього благоустрою. Відповідач [PERSON] є власником 17/100 частини нежилих приміщень загальною площею - 1093,2 кв.м або 4/100 частини від будинку, що знаходяться у [ADDRESS] . Право власності набуто на підставі договору купівлі-продажу частини нежилих приміщень АЕК №456676 від 19.07.2002 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Анталь» та [PERSON] , та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Піщенко Т.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1262. (а.с.12-13 т.1) Згідно реєстраційного посвідчення №004958 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 26.07.2002 р., вказане нежитлове приміщення, зареєстроване за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу записано в реєстрову книгу №9-П-245 за реєстровим №1282-П. (а.с.14 т.1) Як зазначала у судовому засіданні відповідач, належне їй на праві приватної власності нежитлове приміщення вона передала за договором оренди в користування Приватному підприємству «Алекс Рам», яке й надалі використовує дане приміщення на правах оренди. Даний факт стороною позивача не заперечується та не спростований. Як зазначав позивач, у період з квітня 2015 року по 30 листопада 2023 року він надавав послуги з утримання житлового будинку [ADDRESS] на підставі Договору № 946 від 20.06.2018, вказуючи при цьому, що в даному випадку даний договір є договором-приєднання. Відповідач заперечувала наявність будь-яких договірних відносин між нею та позивачем, стверджувала, що Договір № 946 від 20.06.2018, на якій посилається позивач, сторонами не укладався. У свою чергу, позивач, на підтвердження обставин існування договірних відносин з відповідачем, не надав суду копію відповідного Договору № 946 від 20.06.2018. З наявних у матеріалах справи копій Рахунків -фактур за період з 31 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2023 року на загальну суму 69 518,09 грн вбачається, що останні виставлялися позивачем щомісячно за надані ним послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , на ім`я платника - [PERSON] , без зазначення відомостей про наявність заборгованості у такого споживача. (а.с.31-61 т.1) З наявних у матеріалах справи копій актів приймання-передачі наданих послуг за Договором №946 від 20.06.2018 «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» вбачається, що останні складені позивачем на виконання умов Договору №946 від 20.06.2028 року, укладеного між позивачем та відповідачем; за період 31 жовтня 2018 року до 30 листопада 2023 року; та за надані ним послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , на ім`я платника - [PERSON] , без зазначення жодних інших реквізитів такого споживача. Однак, вказані акти відповідачем підписані та оплачені не були. (а.с.62-123 т.1) Заперечуючи щодо факту отримання послуг від позивача, відповідач надала договори, укладені ПП «Алекс Рам» з іншими виконавцями послуг, а саме: 1) Договір №10218-04 від 03.03.2014 року, укладений з виконавцем ТОВ «Селтік», з надання послуги з вивезення твердих побутових відходів (ТПВ), що утворюються на об`єкті замовника, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.176); 2) Договір на надання послуг з вивезення побутових відходів №ВП-22161-Ди від 11.05.2021 року, укладений з КП ВО Київради (КМДА) «Київкомунсервіс» щодо послуги з вивезення (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення) твердих побутових відходів з Додатком №1 до Договору у вигляді Графіку вивезення ТПВ (а.с.177-178); 3) Договір №04-6737 від 01.02.2014 року, укладений з КП «Профдезінфекція» ВО КМР (КМДА) щодо послуги з проведення комплексу протиепідемічних заходів на території та в будівлях замовника (дератизація, дезінсекція, дезінфекція) (а.с.179); 4) Договір №04-6737 від 01.01.2018 року, укладений з КП «Профдезінфекція» ВО КМР (КМДА) щодо послуги з проведення захисту від шкідників та комплексу протиепідемічних заходів на території та в будівлях замовника (дератизація) (а.с.180); 5) Договір №759/29/16/ОБ/ПС-2018 від 01.11.2018 року, укладений з Управлінням поліції охорони в м.Києві щодо послуги по підключенню замовника до пункту централізованого спостереження виконавця, здійснення цілодобового спостереження за системою пожежної сигналізації, встановленої на об`єкті замовника (а.с.181-183) Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Як вже було зазначено судом, у матеріалах справи відсутні належні докази укладання між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Разом із цим, у спірний період правовідносини між сторонами регулювалися Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон). Відповідно до пунктів 5, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону виконавець комунальної послуги - це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - це юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Згідно з статтею 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно з пунктами 1, 5 частини другої статті 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 цього Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Близькі за змістом висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 904/7183/17. Отже, на відповідачці, як на власнику майна, лежить тягар зі здійснення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, що надаються щодо спірного нерухомого майна. У свою чергу, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16 ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому суд повинен дослідили реальність послуг, які надавав позивач. Частиною 1 статті 12 Закону чітко встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому, з 10 червня 2018 року Законом визначено нову класифікацію житлово-комунальних послуг. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 1 Закону: житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (пункт 5); послуга з управління багатоквартирним будинком - це результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору (пункт 12). Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать, зокрема: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. При цьому, як зазначалося Підприємством у його заявах по суті справи, та як вбачається з наявних у матеріалах справи копій актів прийняття-передачі робіт (про надання послуг) за період з 01 квітня 2015 року до 30 листопада 2023 року на загальну суму 80 928,41 грн, позивач стверджує, що ним надавалися відповідачу послуги саме з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, надання яких з 10 червня 2018 року чинним законодавством не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 27 березня 2023 року в справі № 920/1343/21. Крім того, за приписами пункту 3-1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону встановлено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. З дати введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною. Виконавець таких послуг або управитель має право достроково розірвати відповідний договір, попередивши про це споживачів не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору. У разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про форму (зміну форми) управління багатоквартирним будинком договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцем таких послуг або управителем, визначеним згідно із цим Законом до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, втрачають чинність з дати, визначеної зборами співвласників (загальними зборами об`єднання співвласників) багатоквартирного будинку, або з дати початку виконання зобов`язань за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеним за правилами, визначеними цим Законом, але не раніше ніж через два місяці після направлення особою, уповноваженою на це зборами співвласників (загальними зборами об`єднання співвласників) багатоквартирного будинку, такому виконавцю, управителю письмового повідомлення про припинення договорів. У такому разі виконавець або управитель не пізніше 30 днів з дати припинення договорів має здійснити остаточне нарахування плати за надані послуги відповідно до фактичних нарахувань та обсягів наданих відповідних послуг. У свою чергу, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом України від 14 травня 2015 року "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", відповідно до статей 9 та 10 якого управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками, включаючи визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку. За умовами пункту 6 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону в багатоквартирних будинках, у яких станом на 1 січня 2021 року не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", виконавчий орган місцевої ради (або інший орган - суб`єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов`язаний оголосити і провести такий конкурс до 1 травня 2021 року або в тримісячний строк з дня отримання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку із проханням призначити управителя. Порядок проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Організатор конкурсу не може встановлювати інші умови чи положення проведення конкурсу, які суперечать такому порядку. Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників багатоквартирного будинку підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. У разі якщо протягом дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу, співвласники багатоквартирного будинку приймуть рішення про форму (зміну форми) управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя, вони мають право достроково розірвати такий договір з дати, визначеної зборами співвласників (загальними зборами об`єднання співвласників) багатоквартирного будинку, але не раніше ніж через два місяці після направлення особою, уповноваженою на це зборами співвласників (загальними зборами об`єднання співвласників) багатоквартирного будинку, такому виконавцю, управителю письмового повідомлення про припинення договору. У такому разі управитель має здійснити остаточне нарахування плати за надані послуги відповідно до фактичних нарахувань та обсягів наданих відповідних послуг. У разі якщо конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку не було проведено до 1 травня 2021 року, виконавчий орган відповідної місцевої ради (або інший орган - суб`єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов`язаний не пізніше шести місяців з дня припинення або скасування воєнного стану оголосити і провести такий конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку у будинках, у яких станом на дату, що передує двом місяцям до запланованої дати оголошення конкурсу, не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено і не проведено такий конкурс відповідно до пункту 5 статті 13 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та абзацу 1 цього пункту. Проте в межах розгляду даного спору судом встановлено, що договір №946 від 20.06.2018 «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» в розумінні ст.638 ЦК України є неукладеним, що виключає можливість продовження дії цього правочину відповідно до приписів пункту 3-1 розділу VI Закону. Разом із цим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що в будинку [ADDRESS] створено об`єднання співвласників такого будинку, а також докази того, що співвласники вказаного будинку визначились з його управителем і таким управителем будинку є саме позивач у даній справі. Так само матеріали даної справи не містять жодних доказів на підтвердження делегування органом місцевого самоврядування за результатами проведення конкурсу функцій управителя вказаного будинку позивачу. Такі документи Підприємством суду під час розгляду даної справи надано не було. Суд також звертає увагу позивача на те, що оскільки з 10 червня 2018 року Законом визначено нову класифікацію житлово-комунальних послуг та визначено послугу з управління багатоквартирним будинком, ціна на яку визначається за згодою сторін і не підлягає державному регулюванню, з метою приведення у відповідність до чинного законодавства України актів органів місцевого самоврядування, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 6 червня 2017 року № 668 "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)", на яке позивач посилався як на підставу нарахування відповідачу плати за надані ним послуги, визнано таким, що втратило чинність відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 липня 2019 року № 1317 "Про визнання таким, що втратили чинність, деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)". Відтак, суд позбавлений можливості визначити, на підставі яких тарифів повинен здійснюватися розрахунок наданих Підприємством послуг з 10 червня 2018 року, оскільки з вказаної дати правові підстави для їх надання позивачем відсутні взагалі. У свою чергу, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з пунктами 5, 12 частини 3 статті 7 Закону споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. У силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язок у споживача оплатити послуги виникає з наявності факту надання таких послуг та їх споживання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 27 березня 2023 року в справі № 920/1343/21. Поряд із цим, у силу приписів частини 1 статті 81 ЦПК України саме на позивача в даній справі покладено тягар доведення обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, зокрема, факту надання відповідних послуг відповідачу та їх вартість. Такий обов`язок випливає із змісту положень Закону, оскільки: споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості (пункт 5 частини 1 статті 7). Позивач на підтвердження факту надання відповідних послуг відповідачу надав лише акти виконаних робіт (наданих послуг) за спірний період. Разом із цим, вказані акти не підтверджують надання спірних послуг саме відповідачці, оскільки вони не підписані останньою. До того ж, в актах, окрім ПІБ відповідача, не зазначено інших його реквізитів (адреси та ідентифікаційного коду), не зазначено адреси розташування приміщення, щодо якого надаються спірні послуги, та його площі. При цьому, у спірних актах зазначено, що відповідні послуги надавались на підставі договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» №946 від 20.06.2018 року, який є нечинним. Також судом враховано, що зазначена в актах місячна сума наданих Підприємством послуг за період з листопада 2018 року по лютий 2020 року становила 846,31 грн; з березня 2020 року по листопад 2023 року - 950,86 грн. Однак, нараховані позивачем суми не відповідають тарифам, встановленим розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 січня 2009 року № 97 "Про встановлення та погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" та змінених на підставі розпорядження від 6 червня 2017 року № 668 "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)". Відсутність в матеріалах справи спірного договору №946 від 20.06.2018 року, на який посилається в Актах приймання-передачі наданих послуг позивач, позбавляє суд можливості перевірити відповідність нарахованих позивачем сум умовам такого Договору, в якому мала би бути зазначена щомісячна вартість послуг. Крім того, зміст зазначених в актах послуг не дозволяє ідентифікувати, які саме послуги, були надані відповідачу, з урахуванням того, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 6 червня 2017 року № 668 "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)" встановлювалися відповідні тарифи з урахуванням включення до спірних послуг наступних видів робіт (послуг), зокрема: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів, прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, енергопостачання ліфтів, поливання дворів, клумб та газонів, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, холодного водопостачання водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації, дератизації, дезінсекції, обслуговування димових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, необхідних для забезпечення технічних цілей будинку (освітлення місць загального користування, електропостачання ліфтів, підкачування води, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем, а також інші послуги, визначені вказаним розпорядженням. Поряд із цим, у матеріалах справи відсутні й сторонами справи не подані суду відомості про технічно-архітектурні властивості будинку, у якому розташоване належне відповідачу спірне нежитлове приміщення, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити правильність застосування позивачем встановлених органом місцевого самоврядування складових тарифів при розрахунку заборгованості відповідача. При цьому, представником позивача в судовому засіданні було зазначено про те, що нарахування плати за надані Підприємством послуги проводиться саме з урахуванням технічних характеристик належного конкретному споживачу приміщення. Інші докази на підтвердження надання відповідачу спірних послуг матеріали справи не містять, як, зокрема, й інформації щодо складових таких послуг, норм їх споживання, режиму надання спірних житлово-комунальних послуг, їх споживчих властивостей. Суд зазначає, що лише сама наявність розрахунку заборгованості, з урахуванням її заперечення відповідачем, за відсутності укладеного між сторонами договору №946 від 20.06.2018 року та за наявності договорів з іншими виконавцями послуг, укладених ПП «Алекс РАМ», як орендарем майна відповідача, не може слугувати доказом наявності у відповідача перед позивачем заборгованості в заявленому розмірі та не підтверджує надання Підприємством відповідних житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Доказів, які підтверджують реальність надання відповідачу відповідних послуг, які є складовими тарифу, позивачем також надано не було. Позивач не позбавлений права та можливості звернутися до суду з іншим позовом (навівши належні правові підстави та надавши відповідні докази) про стягнення з відповідача заборгованості за надані останнім послуги, розраховані на підставі встановлених у визначеному чинним законодавством порядку тарифів та з урахуванням конкретних техніко-архітектурних характеристик належних відповідачу приміщень. Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи належних доказів, які підтверджують факт надання відповідних спірних послуг, їх переліку, виду, обсягу, вартості, зокрема, у період з 01 липня 2015 року по 20 червня 2018 року, а також відсутність правових підстав для надання Підприємством такого виду послуг як утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 10 червня 2018 року, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим останні задоволенню не підлягають. Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, не прийняті судом до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позову. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Крім того, за змістом ч.1-3 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями). Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності,

Outcome: dismissed