Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом зняття заборони на його відчуження. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є дружиною [PERSON] . 25.01.2000 [PERSON] позичив кошти у розмірі 22000,00 грн у [PERSON] . Зазначену суму [PERSON] мав повернути до 18.01.2003, повернення боргу мало здійснюватися в м. Надвірна Івано-Франківської області. Договір позики було складено і посвідчено приватним нотаріусом Вірстюк Т.В. і зареєстровано в реєстрі за номером Д-24. В забезпечення належного виконання зобов`язання по договору позики № Д-24 від 25.01.2000, між [PERSON] та відповідачем [PERSON] 25 січня 2000 року укладено договір застави, відповідно до п. 1. якого [PERSON] передав у заставу [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Договір застави посвідчено приватним нотаріусом Вірстюк Т.В. і зареєстровано в реєстрі за номером Д-25. При посвідченні договору застави приватним нотаріусом Вірстюк Т.В. було накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі житлового будинку [ADDRESS] до припинення договору застави. Заборона зареєстрована 25.01.2000 в реєстрі за номером 22/32. У вказаний у договорі термін [PERSON] позику повернув відповідачу [PERSON] , що підтверджується розписками, написаними нею власноручно про отримання коштів. Таким чином, [PERSON] виконав свої зобов`язання належним чином відповідно до умов договору позики. [INFO] її чоловік [PERSON] , у віці 67 років, помер, про що Надвірнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис. Після його смерті відкрилася спадщина за законом і у встановлений законом термін вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на 1/2 майна, як спільно нажитого в шлюбі. Інші спадкоємці за спадщиною не зверталися. Таким чином, станом на сьогодні вона, [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 11.04.2024 Шушкевич С.М. приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу за № 602, витягом з Державного реєстру речових прав № 373866177 від 11.04.2024, свідоцтвом про право власності видане 11.04.2024 [PERSON] витягом з Державного реєстру речових прав № 373866759 від 11.04.2024 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 382108828 від 09.06.2024. На даний час позивач має намір відчужити вищевказаний житловий будинок на користь своїх дітей, тому звернулася до нотаріуса для оформлення документів для його дарування. При оформленні документів їй стало відомо, що незважаючи на повернення її чоловіком позики відповідачу заборона на відчуження житлового будинку приватним нотаріусом Вірстюком Т.В. не була знята. На усне звернення до приватного нотаріуса Вірстюка Т.В. зняти заборону на житловий будинок нотаріус повідомив, що згідно чинного законодавства, яке регулює нотаріальну діяльність, він може зняти таку заборону лише за заявою заставодержателя, в даному випадку відповідача [PERSON] .. Оскільки місце проживання відповідача їй не відоме, тому просить суд усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом зняття заборони на відчуження житлового будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в у її відсутність. Представник позивача адвокат Куций О.С. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримав повністю з мотивів, викладених в позовній заяві, та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання 13.01.2025 та 03.02.2025 не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належно шляхом направлення судової повістки за адресою останнього відомого місця проживання, також здійснений відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, [PERSON] вважається належно повідомленою про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву суду не надала. 03.02.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріли справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25.02.1978 [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с.16). Згідно договору позики від 25.01.2000 АВІ № 562951, зареєстрованого в реєстрі за номером Д-24 та посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Вірстюком Т.В., [PERSON] позичив у [PERSON] 22000 тисячі гривень, зазначену суму зобов`язався повернути в строк до 18.01.2003 року (а.с.18). Відповідно до договору застави від 25.01.2000 АВІ № 562952, посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Вірстюком Т.В., в забезпечення зобов`язання за договором позики за зареєстрованим номером Д-24, [PERSON] передає [PERSON] належний йому на праві приватної власності жилий будинок [ADDRESS] , на який накладається заборона на відчуження до припинення договору застави. Договір зареєстровано в реєстрі за номером Д-25 (а.с.19). Згідно розписок, які були власноруч написані [PERSON] : 20.12.2002 вона взяла у [PERSON] 2000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на той час становило 10660,00 грн (а.с.20-21); 02.01.2003 [PERSON] взяла у [PERSON] 2000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на той час становило 10660,00 грн (а.с.22-23); 07.03.2003 отримала від [PERSON] 750 Євро як відсотки, що в гривневому еквіваленті на той час становило 4380,00 грн (а.с.24-25); 08.05.2003 отримала від [PERSON] 1500 Євро як відсотки, що в гривневому еквіваленті на той час становило 9135,00 грн; 05.07.2003 отримала від [PERSON] 1000,00 Євро як відсотки, що в гривневому еквіваленті на той час становило 6110,00 грн (а.с.28-29); 03.09.2003 отримала від [PERSON] 1000,00 Євро, що в гривневому еквіваленті на той час становило 5780,00 грн (а.с.30-31). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 67 років (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2024, спадкоємцем майна, а саме 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] гр. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.13). 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] належить [PERSON] як частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, про що їй видане свідоцтво про право власності (а.с.11). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] зареєстровано обтяження: заборона на нерухоме майно на підставі договору застави, виданого 25.01.2000, видавник ПН Вірстюк Т.В., р.N Д-25 (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Як передбачено ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999р. № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами). Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Згідно частини 3статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6статті 37 цьогоЗакону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. За приписами п.п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України). В судовому засіданні встановлено та перевірено, що права відповідача жодним чином не порушенні у зв`язку з тим, що грошові зобов`язання [PERSON] погашені. Відповідно до статті 1 «Захист власності» Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів: або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Враховуючи вищезазначене, з метою захисту права позивача, як власника, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності вбачає підстави для задоволення позову, оскільки наявність вказаних відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна створюють перешкоди у здійсненні права власності позивачу щодо нерухомого майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved