Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою дочірнього підприємства житлово-побутова фірма «Тис» ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» до [PERSON] , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зустрічним позовом [PERSON] до дочірнього підприємства житлово-побутова фірма «Тис» ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним ордеру від 04.11.2016 року та договору про надання жилої площі №41 від 04.11.2016 року, оформленого і укладеного дочірнім підприємством житлово-побутової фірми «Тис» ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» з [PERSON] стосовно квартири [ADDRESS] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Ужгородська міська рада, виконавчий комітет Ужгородської міської ради, орган самоорганізації населення будинковий комітет «Говерла», Служба у справах дітей Ужгородської міської ради. В обґрунтування позовних вимог дочірнього підприємства житлово-побутова фірма «Тис» ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» вказано, що дочірнє підприємство житлово-побутова фірма «Тис» було створено на підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Машинобудівний завод «Тиса» від 11.11.1997 року, оформленого протоколом №2, основним предметом діяльності цього дочірнього підприємства є надання житлово-побутових послуг населенню та утримання житлового фонду, а для забезпечення його діяльності засновником створено статутний фонд шляхом передачі у власність ДП ЖПФ «Тис» гуртожитку, який знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що ДП ЖПФ «Тис» є власником гуртожитку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2017 року. При здійсненні управлінських функцій позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] . На якій підставі відповідач здійснила реєстрацію місця проживання, позивачу невідомо, оскільки останнім не видавався їй ні ордер на вселення, а також не укладався з нею договір найму. Також зазначає, що 15.09.2015 pоку, 23.03.2016 pоку та 06.02.2017 pоку ДП ЖПФ «Тис» було складено акти обстеження житлового приміщення та встановлено факт відсутності відповідача в квартирі [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , але фактично протягом тривалого часу не проживає у вказаній квартирі, що також можуть підтвердити сусіди. Звертає увагу на той факт, що жодних заяв, клопотань та звернень усних чи письмових пояснень про відсутність відповідача за місцем реєстрації до ДП ЖПФ «Тис» від відповідача не надходило, таким чином підтверджується факт відсутності останньої без поважних причин. Факт не проживання відповідача за спірною адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується документами, доданими до позовної заяви. На підставі викладеного, посилаючись на норми ст. ст. 16, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що відповідно до ордеру №46 від 04.11.2016, виданого ПАТ «Машинобудівний завод Тиса», їй, разом із членами сім`ї неповнолітньою донькою [PERSON] , 2004 року народження, та малолітнім сином [PERSON] , надано право вселитися в кімнату [ADDRESS] , площею 36 кв.м. На виконання Ордеру дочірнім підприємством житлово-побутова фірма «Тис» з нею укладено договір про надання жилої площі від 04.11.16 №41 на кімнату 78 гуртожитку по [ADDRESS] площею 36 м.кв., в якій вона та її неповнолітні діти зареєстровані та проживають. Під час оформлення документів на приватизацію кімнати 78 у гуртожитку по [ADDRESS] їй стало відомо, що у вказаній кімнаті зареєстрована відповідач [PERSON] . Правонаступником дочірнього підприємства Житлово-побутова фірма «Тис» в частині оперативного управління гуртожитком з 31.08.2018 став ОСН БК «Говерла». Ні ЖПФ «Тис» ні ОСН БК «Говерла» не могли повідомити обставин, за яких [PERSON] зареєструвала своє місце проживання у виділеній їй кімнаті [ADDRESS] . За повідомленням оперативних управлінців гуртожитку, ними не видавася ордер на виділення [PERSON] кімнати [ADDRESS] та не укладався договір найму. Також зазначає, що 15.09.2015 pоку, 23.03.2016 pоку та 06.02.2017 pоку ДП ЖПФ «Тис» було складено акти обстеження житлового приміщення та встановлено факт відсутності відповідача в квартирі [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , але фактично протягом тривалого часу не проживає у вказаній квартирі. Зауважує, що сусіди по гуртожитку: [PERSON] , що проживає у кімнаті 70, [PERSON] , кімната 74, [PERSON] , кім. 79 актом від 20.09.18 підтвердили той факт, що [PERSON] не проживає у кімнаті 78 гуртожитку більше трьох років. За вказаних обставин, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічної позовної заяви [PERSON] вказує, що [PERSON] та члени її сім`ї незаконно отримали ордер на кімнату [ADDRESS] , та між [PERSON] та ВАТ «Машинобудівний завод Тиса» незаконно укладено договір №41 від 04.11.2016 про надання жилої площі, оскільки порушений порядок видачі ордеру, а ВАТ «Машинобудівний завод Тиса» не був власником гуртожитку. Тому, просить визнати недійсним ордер від 04.11.2016 та договір про надання жилої площі №41 від 04.11.2016, оформлений і укладений Дочірнім підприємством «Житлово-побутова фірма «Тис» з [PERSON] стосовно квартири [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого представник [PERSON] адвокат Джуган Н.Б. просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Представник дочірнього підприємства житлово-побутова фірма «Тис» ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» не скористався правом на участь у судовому засіданні, заяв чи клопотань не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. [PERSON] у судове засідання не з`явилася та подала заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи у її відсутності. [PERSON] також у судове засідання не з`явилася та в матеріалах справи міститься її заява про проведення розгляду справи без її участі. Представник Служби у справах дітей Ужгородської міської ради не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно якої просив ухвалюючи рішення по справі максимально врахувати інтереси дітей. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, додаткових заяв, клопотань чи заперечень не подавали, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чино. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, станом на час виникнення спірних правовідносин, дочірнє підприємство житлово-побутова фірма «Тис» було власником на праві колективної власності в цілому будівлі гуртожитку літ А, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №79648331 від 06.02.2017 року. Так, в кімнаті [ADDRESS] , значиться зареєстрованою відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується письмовим повідомленням відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області від 22.02.2017 року за №4.7/1382 та довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.02.2017 року №217. З актів обстеження житлового приміщення №1 від 15.09.2015 pоку, №2 від 23.03.2016 pоку та №3 від 06.02.2017 pоку, складених ДП ЖПФ «ТИС» вбачається, що [PERSON] , тривалий час (більше шести місяців) у гуртожитку по [ADDRESS] , не проживає. Згідно з довідкою дочірнього підприємства «Житлово-побутова фірма ТИС» №43 від 22.05.2017, [PERSON] дійсно зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] . Відомості щодо правої підстави реєстрації [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] , у ДП ЖПФ «ТИС» відсутні та ними не видавався [PERSON] ордер на вселення, а також не укладався з нею договір найму. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою в кімнаті [ADDRESS] , але за вказаною адресою фактично не проживає. Одночасно, в межах наданих повноважень ДП ЖПФ «ТИС» видано ордер №46 від 04.11.2016 та ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» дочірним підприємством якого була житлово-побутова фірма «Тис», укладено договір №41 від 04.11.2016 про надання жилої площі [PERSON] . Судом також встановлено, що за вказаною адресою з 08.11.2016 проживає [PERSON] та її неповнолітні діти, вона утримує вказане житлове приміщення, сплачує за нього комунальні платежі, що підтверджується довідкою ОСН БК «Говерла» №230 від 28.08.2018, квитанціями, оплаченими [PERSON] за комунальні послуги щодо кімнати №78, довідками про реєстрацію місця проживання з відомостей Реєстру територіальної громади, виданих відділом реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради, згідно якої [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою кв. [ADDRESS] , з 08.11.2016 по теперішній час. Що стосується доводів [PERSON] щодо відсутності правових підстав на отримання [PERSON] та членам її сім`ї права користування спірним житловим приміщенням, суд зауважує, що власником та балансоутримувачем гуртожитку за адресою [ADDRESS] до 25.04.17 було ДП ЖПФ ПАТ «Машинобудівний завод» Тиса», з 25.04.17 Ужгородська міська рада. Акт прийому-передачі гуртожитку в оперативне управління ОСН БК «Говерла» затверджено рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 31.01.2018 за №26. Щодо ордеру без номера від 27.12.2001 на ім`я [PERSON] суд зазначає, що такий не містить печатки та номера, що є обов`язковим. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться письмові докази, якими ДП ЖПФ «Тис» заперечувало існування виданого на ім`я [PERSON] ордеру від 27.12.2001 та укладення договору про надання жилої площі №112 від 19.02.2007, а також підписання такого директором М.Ф. Беть. Крім того, директор ДП ЖПФ «Тис» Беть М.Ф. письмовою заявою на адресу суду пояснив, що договір №112 від 19 лютого 2007 з [PERSON] не підписував, підпис, що міститься у копії договору №112 від 19.02.2007 йому не належить, договір виготовлено на бланку, яким ДП ЖПФ «Тис» ніколи не користувалося, у тексті договору неправильно вказано найменування юридичної особи та вказано скорочене найменування юридичної особи, яке не застосовувалося. Згідно довідки №43 від 28 травня 2017 ДП ЖПФ «Тис» відомості щодо правової підстави реєстрації [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] відсутні. ДП ЖПФ «Тис» не видавався [PERSON] ордер на вселення, не укладався з нею договір найму. Також [PERSON] не надала доказів в який час вона проживала у кімнаті [ADDRESS] , утримувала її. Натомість, матеріали справи містять докази тому, що [PERSON] є наймачем житлової площі на підставі договору про надання жилої площі №41, укладеного 04 листопада 2016, жиле приміщення передано їй на підставі акту прийому-передачі жилої площі, що є додатком №1 до договору №41. Статтею 41\~Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб. Частинами 1, 2 ст.\~317\~ЦК України імперативно закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник у відповідності до ст.\~391\~ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності. Згідно частини 1\~статті 810\~ЦК України за договором найму житла одна сторона наймодавець передає наймачеві житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Наймач житла має право користування житлом та майном, що обслуговує будинок. Статтею 71\~ЖК України регламентовано, що за наймачем чи членом його сім`ї протягом шести місяців відсутності зберігається право користування жилим приміщенням; член сім`ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у разі його відсутності понад шість місяців без поважної причини, згідно з ст. 72 ЖК України. Такі ж правила встановлені і стосовно осіб, що проживали в жилому приміщенні, належному особі на праві приватної власності (ст. 167 ЖК України). Реєстрація [PERSON] за вищевказаною адресою не дозволяє законному користувачу жилого приміщення наймачу за договором найму [PERSON] реалізувати свої права наймача житлового приміщення та порушує її право та право її неповнолітніх дітей на житло, визначене ст. 47 Конституції України, ст. 1 Житлового кодексу та право на його приватизацію відповідно до приписів ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Судом встановлено, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] , протягом тривалого часу, а саме більше 10 років, не є ні власником, ні співвласником житлового приміщення. Обставин на спростування фактів щодо тривалого не проживання без поважних причин за вказаною вище адресою судом не встановлено, так само не встановлено обставин на підтвердження укладення чи існування будь-яких договорів, на підставі яких за нею зберігалося б право користування вказаним житлом. Жодних обставин на підтвердження існування підстав, за якими б за [PERSON] зберігалось право користування жилим приміщенням, судом в ході розгляду справи не встановлено. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, суд прийшов до переконання, що позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , обґрунтована та підлягає задоволення. Приймаючи до уваги той факт, що відносно дочірнього підприємства житлово-побутова фірма «Тис» ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» порушено справу про банкрутство, клопотань про залучення правонаступника жодною із сторін по справі заявлено не було, суд приходить до переконання, що позовна заява дочірнього підприємства житлово-побутова фірма «Тис» ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» до [PERSON] , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає залишенню без розгляду на підставі ст. 257 ЦПК України. Вирішуючи зустрічну позовну заяву [PERSON] до дочірнього підприємства ЖПФ «Тис» ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним ордеру від 04.11.2016 року та договору про надання жилої площі №41 від 04.11.2016 року, оформленого і укладеного дочірнім підприємством ЖПФ «Тис» ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» з [PERSON] стосовно квартири [ADDRESS] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Ужгородська міська рада, виконавчий комітет Ужгородської міської ради, орган самоорганізації населення будинковий комітет «Говерла», Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, суд констатує, що його вимоги випливають із позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки суд прийшов до висновку про під ставність позовних вимог [PERSON] , то суд вважає, що вимоги за зустрічним позовом є безпідставними та до задоволення не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved