Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області через представника, адвоката Богданчук О.В. звернулась [PERSON] з позовом до Макарівської селищної ради про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за заповітом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її тітки [PERSON] та [PERSON] 03 листопада 1989 року склали заповіт, яким заповіли їй все своє майно. [PERSON] померла [INFO] , яка була співвласником 1/2 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , у якому проживала до дня своєї смерті без реєстрації Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої, увійшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] померла [INFO] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої, увійшла 1/2 частина цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернулася до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено та надано роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутністю документів, які б підтверджували право спадкодавців на майно та відсутність державної реєстрації права власності у встановленому порядку, а тому змушена звернутися до суду. Суд ухвалою від 11 листопада 2024 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 10 грудня 2024 року. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подавав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Суд за клопотання представника позивача ухвалою від 10 грудня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13 лютого 2025 року. Від представника позивача адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] 03 листопада 1989 року склали заповіт, посвідчений секретарем виконкому Копилівської сільської ради народних депутатів Назаренко О., яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їм належати на день смерті і на що вони за законом матимуть право заповідали [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 04 червня 2010 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 9916. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на все майно, до складу спадщини увійшла 1/2 частка житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 06 квітня 2021 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 251. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. До складу спадщини увійшла 1/2 частка житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . Зі змісту виписки з погосподарської книги, виданої Копилівською сільською радою від 03 вересня 2021 року № 287 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно із погосподарською книгою № 9 за 2011-2015 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 804, кожна була власником 1/ 2 частки будинку 1963 року забудови, який розташований на [ADDRESS] . За архівною довідкою КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 05 серпня 2024 року № МК0824003, станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] не зареєстровано, технічна інвентаризація не проводилася. Згідно із копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 01 липня 2024 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] входить: житловий будинок (літ. А), загальна площа 71,4 м2, житлова 52,4 м2, що складається з приміщень: кухня - 13,4 м2, санвузол - 3,4 м2, топочна 2, 1 м2, вітальня 13,9 м2, житлова 14,3 м2, житлова 12,1 м2, житлова 12,1 м2, господарські будівлі та споруди: прибудова (літера а), ганок (літера а1), гараж (літера Б), сарай (літера В), погріб (літера Г), літня кухня (літера Д), сарай (літера Ж), вбиральня (літера З), колодязь питний (№1), яма вигрібна (№ 2), ворота з хвірткою (№3), огорожа (№ 4). З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] та [PERSON] позивач 09 вересня 2010 року звернулась до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори та 13 вересня 2024 року Макарівської державної нотаріальної контори. Державний нотаріус Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, у зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно (лист державного нотаріуса Тищенко В.Г. від 13 вересня 2024 року № 234/02-14). Державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О. постановою від 15 листопада 2024 року № 2548/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, у зв`язку з відсутністю документа який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно та відсутність державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до статей 12161218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1233 та частиною першою статті 1235 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням (частини перша, друга статті 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 392 Цивільного кодекс України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] , однак через відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавців на спадкове майно, позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. Судові витрати з відповідача не стягуються за клопотання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved