Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Федосєєв Є.О., звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів [PERSON] , виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що на підставі рішення 20 сесії ХХІІІ скликання Рудківської сільської Ради народних депутатів №291 від 02.03.2001 р. спадкодавцю [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2.540 га в межах згідно з планом, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №135529. [INFO] її мати - [PERSON] померла, яка відповідно до довідки виконкому Китайгородської сільської ради була зареєстрована та постійно проживала з 1991 року і на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті були зареєстровані та постійно проживали: її донька - [PERSON] з 22.03.1995 року і по цей час, а також донька - [PERSON] з 07.07.2000 року і по цей час. Таким чином, спадщину після смерті матері фактично прийняла вона та відповідачка в справі, як її доньки, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. З метою оформлення права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки після смерті матері вона звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. Однак, постановою нотаріуса від 16.08.2021 р. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а також наявний інший спадкоємець, який також прийняв спадщину (відповідачка у справі). З 2021 року відповідачка [PERSON] проживає в Республіці Корея, яка 12 квітня 2024 року написала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] на її користь, а також зазначила інформацію про те, що отримувати свідоцтво про право на спадщину вона не буде, що засвідчено другим секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Корея Власовою Л.В. та зареєстровано в реєстрі №6157/76. Оскільки, вона є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї, проте оформити спадщину не може на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а також враховуючи наявність іншого спадкоємця, який також фактично прийняв спадщину, однак заявив про відмову від неї після закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини для подання відповідної заяви, у зв`язку з чим вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Враховуючи викладене, позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1225684600:01:004:0259 площею 2.5400 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2024 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 84). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 129). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 169). Представник позивачки - адвокат Федосєєв Є.О. (у режимі відеоконференції) у судовому засіданні позов підтримав з вищевикладених підстав. У подальшому через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання про розгляд справи 30.01.2025 року без участі позивачки та без його участі, позовні вимоги просить задовільнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 122). Представник відповідача - виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, до суду від сільського голови Турського С.М. через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують (а.с.100-101). Третя особа у судове засідання не з`явилася, від приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі нотаріуса (а.с. 209). Вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м.Дніпропетровськ померла мати позивачки та відповідачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторне) серії [NUMBER] від 14.07.2021 року (а.с.31, 74, 189-191). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, яке складається, зокрема, із земельної ділянки площею 2.5400 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рудківської сільської ради, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №135529 (а.с.29-30). Територія Рудківської сільської ради на теперішній час входить до складу Китайгородської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Згідно копії довідки виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області №591/02.36 від 14 липня 2021 року, [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала з 1991 року і на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті були зареєстровані та постійно проживали: її донька - [PERSON] з 22.03.1995 року і по цей час, та донька - [PERSON] з 07.07.2000 року і по цей час. У Рудківській сільській раді заповіту від імені померлої [PERSON] не зареєстровано. У Китайгородській сільській раді заповіту імені померлої [PERSON] не зареєстровано (а.с. 71). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 16 серпня 2021 року позивачка [PERSON] подала до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. заяву про видачу їй одній свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу спадкову земельну ділянку після померлої [INFO] матері [PERSON] (а.с. 146). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. 16.08.2021 р. позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі лише їй одній, як єдиному спадкоємцю, свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу спадкову земельну ділянку після померлої [INFO] [PERSON] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а також наявність іншого спадкоємця - доньки померлої [PERSON] , яка теж прийняла спадщину (а.с. 72-73). Інших спадкоємців, окрім позивачки та відповідачки, ні за законом, ні за заповітом, які прийняли спадщину та не відмовились від неї, не має, що підтверджується копією спадкової справи №57/2021 від 16.08.2021 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наявною у спадковій справі №57/2021 ( а.с. 145-157, 159). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4600276642024 від 14.03.2024, земельна ділянка, площею 2.5400 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Китайгороської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, має кадастровий номер -1225684600:01:004:0259, власником є [PERSON] , документ, що посвідчує право власності - Державний акт від 13.06.2001р. серії [NUMBER] ( а.с. 58-68). Згідно Витягу №НВ-9939015922024 із технічної документації грошової оцінки земельних ділянок нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1225684600:01:004:0259 становить 110231.85 грн. (а.с. 69). Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом достовірно встановлено, що позивачка, яка прийняла спадщину, не може скористатись у повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її права власності на спадкове майно у судовому порядку. Щодо вимоги про визнання за позивачкою права власності повністю на все спірне спадкове майно після померлої матері, то суд зазначає таке. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень чинного на даний час Цивільного кодексу України, норми цього Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Спірні правовідносини регулюються ЦК Української PCP (1963 року), який був чинним на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 529 ЦК Української PCP (1963 року) доньки померлої: позивачка - [PERSON] та відповідачка - [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, обидві доньки померлої [INFO] [PERSON] , тобто і позивачка і відповідачка прийняли спадщину після смерті матері відповідно до ч.1 ст.549 ЦК Української PCP (1963 року), оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщина, а тому фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст.548 ЦК Української PCP (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК Української PCP (1963 року), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Спадкоємець - відповідачка [PERSON] таким правом відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття не скористалася. Як вбачається з доданих позивачкою до позовної заяви доказів, лише 12 квітня 2024 року відповідачка [PERSON] написала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на користь позивачки і зазначила, що отримувати свідоцтво про право на спадщину вона не буде, відмова засвідчена другим секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Корея Власовою Л.В. та зареєстровано в реєстрі №6157/76 (а.с. 54-55). Вимоги та підстави для усунення відповідачки [PERSON] від права на спадкування, передбачені ст.528 ЦК УРСР (1963 р.), які на даний час регулюються приписами ст.1224 ЦК України, у даній справі не заявлялись та не були предметом дослідження суду. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому за позивачкою слід визнати право власності саме на 1/2 частину спірного майна. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо визнання відповідачкою позову, то суд не може прийняти таке визнання з огляду на таке. Згідно ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку визнання відповідачкою [PERSON] позову суперечить закону, а тому не може бути прийняте судом. На підставі викладеного,

Outcome: partial