Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Перший заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури (по тексту рішення - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області до Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області (по тексту рішення - відповідач 1), [PERSON] (по тексту рішення - [PERSON] , відповідач 2) про визнання незаконним та скасування рішення сесії Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №21 від 26.05.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки водного фонду площею 0,7971 га в межах сформованої земельної ділянки за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001, площею 2,00 га, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області; зобов`язання повернути в комунальну власність територіальної громади земельну ділянку водного фонду площею 0,7971 га, яка перебуває у межах сформованої земельної ділянки за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 площею 2,00 га, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області; скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області. Загалом позовні вимоги прокурора обґрунтовані наступними обставинами. Так зазначає, що рішенням Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №21 від 26.05.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, передано йому у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2 га за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001, що розташована в с. Криволука на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області . Вказує, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 за [PERSON] . Поземельна книга на земельну ділянку за вказаним кадастровим номером відкрита 05.05.2020 та містить також відомості щодо власника земельної ділянки - [PERSON] , обробляється - розорюється та використовується для вирощування сої. За покликанням прокурора дана спірна земельна ділянка за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 накладається на землі водного фонду, а саме на 50 метрову прибережну захисну смугу річки Горинь. Таким чином, частина спірної земельної ділянки фактично розташована в межах прибережної захисної смуги річки Горинь та відноситься до земель водного фонду, а тому не може бути передана у приватну власність громадян. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06.01.2025 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено підготовче судове засідання та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Прокурор Шудра Ю.В. у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Представник позивача Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі з покликанням про необхідність задоволення позовних вимог прокурора. Відповідачі 1, 2 у підготовчому засіданні позовні вимоги визнали повністю, про що зокрема, подали і письмові заяви із зазначенням, що їм повністю зрозумілі наслідки визнання позову. Заслухавши пояснення та доводи прокурора, заяви представника відповідача 1, відповідача 2 про визнання позову, суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позову в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог судом враховано наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №21 від 26.05.2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] в с. Криволука Ізяславського району Хмельницької області та передано йому в приватну власність земельну ділянку загальною площею 2 га за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на підставі рішення Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №21 від 26.05.2020 року зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 за [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2110897768221, дата реєстрації права власності - 23.06.2020). Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою №408060093 від 13.12.2024 з вказаних вище реєстрів. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6811567422020 від 05.05.2020 встановлено, що земельна ділянка площею 2,0000 га за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення. Як встановлено судом, поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 відкрита 05.05.2020 (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, код цільового призначення - 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства»), власник - [PERSON] . Відповідно до витягу з рішення Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №3 від 17.09.2019 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), зокрема, для ведення особистого селянського господарства в с. Криволука, площею, 2, 00 га. Також судом встановлено, що Сошненська сільська рада Ізяславського району Хмельницької області була реорганізована шляхом приєднання до Ізяславської міської ради Хмельницької області. При цьому відповідач 1 є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується витягом з рішення Ізяславської міської ради Хмельницької області №13 від 15.12.2020. На підставі заяви [PERSON] від 01.04.2020 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж зазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства. Згідно інформації наданої Регіональним офісом водних ресурсів у Хмельницькій області у листі №913 від 02.09.2024 вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001, поблизу населеного пункту села Криволука, на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, знаходиться на правому березі річки Горинь - права притока річки Прип`ять (басейн річки Дніпро), яка згідно ст. 79 Водного Кодексу Украни відноситься до середніх річок. Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №10-22-0.4-3177/2-24 від 17.09.2024 (на підставі матеріалів топографо-геодезичних робіт по встановленню меж земельної ділянки) встановлено знаходження земельної ділянки за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 в межах прибережної захисної смуги річки Горинь. Крім цього, суд враховує і те, що у відповідності до отриманих результатів проведених сертифікованим інженером-землевпорядником топографо-геодезичних робіт, що викладені в протоколі огляду від 21.06.2024 та плані-схемі розташування земельної ділянки за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 площею 2,0 га знаходиться на лівому березі річки Горинь за межами населеного пункту Криволука Ізяславської міської ТГ, межа вказаної земельної ділянки знаходиться на відстані близько 20 метрів від плеса річки Горинь та засіяна рослинами «Сої». Також встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 станом на момент розроблення документації із землеустрою та передачі її у власність розташована вздовж берегової лінії річки Горинь, що підтверджується викопіюванням з Публічної кадастрової карти, що міститься в технічній докуметації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] . Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Статті 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Згідно ст. 19 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. У відповідності до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України). Згідно ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру. Згідно ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. Частиною другою ст. 59 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Інших випадків, за яких можна набути право приватної власності на земельні ділянки водного фонду, у ЗК України немає. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (ст. 83 Земельного кодексу України). До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (ст. 84 Земельного кодексу України). Згідно ст. 61 Земельного кодексу України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій, майданчиків для занять спортом на відкритому повітрі, об`єктів фізичної культури і спорту, які не є об`єктами нерухомості), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. У прибережних захисних смугах дозволяються реконструкція, реставрація та капітальний ремонт існуючих об`єктів. Це ж закріплено і у ст. 89 Водного кодексу України. Відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий порядок їх використання та надання у користування. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 №486. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу. Зазначене узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду. Зокрема, Верховним Судом неодноразово зазначено, що відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не означає відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачу у приватну власність ділянки ( постанова від 30.05.2018 року у справі №469/1393/16-ц, від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц, від 1509.2020 у справі №469/1044/17). Можливість передачі у приватну власність земель водного фонду для ведення особистого селянського господарства законом не передбачена. Судом встановлено та повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, що передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства відповідачу 2 земельна ділянка з кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 в частині площі розміром 0, 7971 га накладається на землі водного фонду - знаходиться у межах законодавчо визначеної 50 метрової прибережної захисної смуги річки Горинь, тому не могла передаватись у приватну власність під видом земель для ведення особистого селянського господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №21 від 26.05.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки водного фонду площею 0,7971 га в межах сформованої земельної ділянки за кадастровим номером 6822186900:04:003:0001, площею 2,00 га, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, прийняте з порушенням норм ст.ст. 58-61, 83 ЗК України та ст.ст. 85, 88-90 ВК України, оскільки зазначена земельна ділянка в частині площі накладається на прибережну захисну смугу річки Горинь та відповідно відноситься до земель водного фонду, щодо яких законодавчо встановлено заборону на передачу у приватну власність, зокрема для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, що одночасно потягнуло за собою протиправну зміну її цільового призначення. З огляду на те, що спірна земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність, оскільки для цього існували законодавчі перешкоди, про які відповідачі знали чи повинні були знати, проявивши розумну обачність щодо місця її розташування, поведінка обох відповідачів не була добросовісною. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90)). Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово виснувала про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 96); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 45) та від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19)). Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71); від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46) та від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19)). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (абзац п`ятий пункту 143), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)). Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога про повернення земельної ділянки в комунальну власність територіальної громади в тій частині, що накладається на землі водного фонду є ефективним способом захисту порушеного права, метою якого є забезпечення введення власника у володіння майном, яким він позбавлений можливості користуватись і розпоряджатись внаслідок державної реєстрації права власності за фізичною особою на спірну земельну ділянку. Також відповідно до приписів ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Аналогічну норму містить частина 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр». У даній справі встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6822186900:04:003:0001 сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі з невірним визначенням цільового призначення, оскільки зазначена земельна ділянка в частині площі відноситься до земель водного фонду та знаходиться в межах прибережної захисної смуги річки Горинь. Державна реєстрація спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі як ділянки сільськогосподарського призначення та проведена державна реєстрація права власності відповідачем 2 перешкоджає позивачу повернути земельну ділянку на користь територіальної громади і відновити її цільове призначення як земельної ділянки водного фонду. Відтак, з врахуванням змісту права, за захистом якого звернувся прокурор, а також характеру його порушення, приймаючи до уваги те, що спірна ділянка водного фонду площею 0, 7971 є частиною земельної ділянки із кадастровим номером 6822186900:04:003:0001, яка сформована як єдиний об`єкт цивільних прав, а проведена державна реєстрація права власності відповідачем 2 на вказану ділянку перешкоджає поверненню земель водного фонду у розпорядження законного володільця та відновлення їх цільового призначення, суд приходить до переконання, що ефективним та належним способом захисту в даному випадку буде також скасування скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та скасування державної реєстрації права власності відповідача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Звернення прокурора з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у комунальну власність, що беззаперечно становить суспільний інтерес. Щодо дотримання принципів правомірного втручання у право мирного володіння спірною земельною ділянкою суд зазначає наступне. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судом обставини, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача 2 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду, що відповідачі 1, 2 визнали позов до початку розгляду справи по суті, то наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь Хмельницької обласної прокуратури судових витрат у розмірі 4542 гривні 00 копійок по сплаті судового збору, а з Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області - у розмірі 1514 гривень 00 копійок. Також у порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України підлягає поверненню з Державного бюджету України на користь Хмельницької обласної прокуратури 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом згідно платіжної інструкції №3951 від 28.11.2024 (внутрішній номер 385430620 від 28.11.2024) в сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесять шість) гривень 00 копійок. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved