Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

11 квітня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів, в\~якій позивач\~просить суд\~ розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 24 лютого 2021 року Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 24 лютого 2021 року, актовий запис №8, неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, залишити за нею прізвище [PERSON] , стягнути із відповідача [PERSON] ( [INFO] , жителя с. Кукули Тульчинського району Вінницької облаассті), на її, [PERSON] , користь на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у визначеній твердій грошовій сумі у розмірі 2563 (дві тисячі п`ятсот шістдесят три) гривні щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та до досягнення нею повноліття, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 лютого 2021 року в смт. Піщанка Вінницької області Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , у зв`язку з чим своє прізвище [PERSON] вона змінила на прізвище чоловіка [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №8. Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Приблизно з серпня 2023 року вони стали проживати окремо. З цього часу спільне господарство не ведеться. [PERSON] став проживати - із своїми батьками в с. Кукули, Тульчинського району Вінницької області, вона - із дочкою [PERSON] , своєю матір`ю [PERSON] , молодшими сестрою [PERSON] ( [INFO] ), молодшим братом [PERSON] ( [INFO] ) - в с. Дмитрашківка, Тульчинського району Вінницької області. Батько [PERSON] загинув [INFO] на війні. Мама, сестра та брат на даний час находяться за кордоном, у Польщі. [PERSON] матеріально ні мене, ні дитину не підтримує, подружні відносини між нами припинилися. Спору про спільне майно немає. Можливості зберегти сім`ю немає і вони обоє цього не бажають. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, інтересам дитини, також і інтересам [PERSON] . При цьому вони обоє прийшли до спільної згоди про розірвання шлюбу, тому необхідності надавати строк для примирення немає. [PERSON] мав мінливі заробітки, деякий час служив у Збройних Силах України, на даний час знаходиться дома в с. Кукули, чим фактично займається їй не відомо. Після того, як вони припинили шлюбні відносини і перестали спільно проживати, взагалі не бере участь в утриманні дитини (і в грошовій, і в натуральній формі). Їй самій важко утримувати дитину, а тому вважає, що рішенням суду має бути присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] ( [INFO] ) до досягнення нею повноліття, і при цьому у визначеній у твердій грошовій сумі, яку вона визначає у розмірі 2563 (дві тисячі п`ятсот шістдесят три) гривні. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2024 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 12 квітня 2024 року було направлено запит до Студенянської сільської ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 03 травня 2024 року на адресу суду від Студенянської сільської ради Вінницької області надійшла відповідь за № 28 від 29 квітня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07 травня 2024 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання на 10 годину 00 хвилин 04 червня 2024 року. 04\~червня 2024\~року дану\~цивільну справу\~ було\~ знято з розгляду до 11 години 00 хвилин 31 липня 2024 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Нестерука В. В. в іншому провадженні. 31 липня 2024 року судове засідання в даній цивільній справі було відкладено на 13 годину 00 хвилин 27 серпня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. 27 серпня 2024 року, 03 жовтня 2024 року, 04 листопада 2024 року, 09 грудня 2024 року, 13 січня 2025 року судове засідання в даніій справі було відкладено у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Позивач \~ [PERSON] \~в судове\~засідання 12\~лютого 2025\~ року\~не з`явилась,\~проте в\~матеріалах справи\~наявна її\~ заява\~про розгляд\~справи за\~позовом про\~розірвання шлюбу\~та стягнення\~аліментів за\~вісутності позивача,\~в якій\~ просить\~розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по даній справі не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання, призначено на 04 червня 2024 року був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом про отримання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відпправлення №0600265239614 Також на адресу суду повернулися конверти, в яких відповідачу за встановленою судом адресою реєстрації його місця проживання було направлено повістки про виклик в судове засідання, призначені на 31 липня 2024 року, 27 серпня 2024 року, 03 жовтня 2024 року, 09 грудня 2024 року, 12 лютого 2025 року з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення по причині відсутності адресата за вказаною адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою\~позивача,\~вважає за\~можливе проводити\~заочний розгляд\~справи та\~ухвалити заочне\~рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 24 лютого 2021 року, про що Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено актовий запис за № 8 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони по\~справі являються\~батьками неповнолітньої\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами під час судового розгляду, що сторони по справі проживають окремо. Судом встановлено,\~що причиною\~ розпаду сім`ї та припинення шлюбних відносин стали непорозуміння та часті сварки між подружжям, різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, втрата між ними почуттів взаємної любові та поваги. Позивач та відповідач не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви та заяви позивача, в якій він підтримує позовні вимоги. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, обставини справи та підстави пред`явлення позову до суду, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи волевиявлення позивача їй після розірвання шлюбу слід залишити прізвище " [PERSON] ". Вирішуючи вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд, виходить з наступного. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В частині 1 ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. В частині 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду на підставі наданих суду письмових доказів, а саме долученої до позовної заяви копії довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 628 від 04 квітня 2024 року, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7) Згідно з довідкою Піщанської селищної ради Вінницької області № 665 від 10 квітня 2024 року, виданою [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу зареєстрованих осіб входять: мати [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] (а.с.6) Відповідно до довідки комунального закладу "Заклад дошкільної освіти "Ромашка" (дитячий садок) с. Дмитрашківка Піщанської селищної ради від 08 квітня 204 року № 13, [PERSON] , 2021 року нродження, відвідує даний заклад (а.с.8) Відповідно до\~ст.51\~Конституції України,\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що суду не надано жодних доказів та під час судового розгляду не встановлено обставин про досягнення між сторонами батьками дитини домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину, в тому числі, того з них, хто проживає окремо від дитини, суд знаходить підстави для присудження коштів на утримання дитини за рішенням суду. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідач в судове засідання не з`явився, свої запереченян проти позовних вимог з відповідним їх обгрунтуванням суду не надав. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по її утриманню та вихованню. Суд наголошує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. А тому, враховуючи, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів,\~який за\~віком та\~ станом\~здоров`я може\~працювати \~та отримувати\~дохід,\~ оскільки\~ зворотнього\~під час\~судового розгляду\~не встановлено,\~беручи до\~уваги,\~що доказів\~здійснення утримання\~відповідачемінших дітей, непрацездатних дружини, батьків тощо суду не надано, за відсутності\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення,\~суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дочки [PERSON] в розмірі 2563 гривні, що відповідає одному розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, оскільки аліменти в даному розмірі суд вважає необхідними та достатніми для забезпечення потреб дитини з боку батька, він є співмірним з майновим станом відповідача, а їхня сплата не поставить його у скрутне матеріальне становище. Крім того, в позовній заяві позивачем ставиться вимога про залишення неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , проживати разом з нею. Зокрема, [INFO] . Верховний Суд у постанові по справі № 200/952/18 зазначив, що за загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, оскільки відповідач не подавав до суду жодних заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю. Оскільки судом під час розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини, а спору щодо місця її проживання не має, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1211,20 гривень, а тому, враховуючи повне задоволення такої позовної вимоги з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу відповідно до банківської квитанції №0.0.3571437993.1 від 08 квітня 2024 року (а.с.10). Також, суд виходить із положень ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», згідно яких позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, та розмір задоволених вимог про стягнення аліментів, вбачає підстави для стягнення із відповідача у дохід держави судового збору у сумі 1211,20 грн., яка підлягала сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved