Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути зі [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 220 919, 09 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Золочівського районного суду Харківської області шлюб розірвано. Рішенням того ж суду від 21.01.2014 з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина у розмірі частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.01.2014, про що був виданий виконавчий лист. Наразі виконавчий лист перебуває на виконанні Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідач не сплачував аліменти тривалий час з березня 2018 року по теперішній час. Станом на 21.10.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 220 919, 09 грн. Загальна сума пені за несплату аліментів згідно з розрахунком позивача становить 2 546 532, 00. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву, у якій він просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області, про що свідчить відмітка у ксерокопії паспорту ( а.с. 6). Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 8). Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 21.01.2014 стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції від 29.01.2014 відкрито виконавче провадження. № [NUMBER] ( а.с. 9). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем Богодухівським відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що станом на 21.10.2024 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 220 919,09 грн. За період з 01.03.2018 по 31.09.2024 сплачено боржником аліментів у розмірі 0,00 грн (а.с. 10). На час ухвалення цього рішення, суду не надано відомостей про оспорювання стягувачем або боржником вказаного розрахунку заборгованості. Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновки суду. Положеннями статті 51 Конституції України унормовано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені СК України. Згідно з частинами 7, 8 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9 статті 7 СК України). Відповідно до частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Положення статті 180 СК України покладають на батьків обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 21.01.2014 стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до наданих позивачем розрахунків загальна сума неустойки з березня 2018 року по вересень 2024 року становить 2 546 532 гривень 35 копійок. Як вбачається зі складеного державним виконавцем Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розрахунку заборгованості - станом на 21.10.2024 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 220 919,09 грн. Відповідачем вказаний розрахунок державного виконавця у встановленому законом порядку оскаржено не було. Таким чином, вказана заборгованість виникла внаслідок ухилення відповідача від обов`язку щодо сплати аліментів та належного утримання дитини, яка перебуває на утриманні позивача та проживає з ним. Матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, як того вимагає ст. 197 СК України. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача. При цьому суд зазначає, що наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд з`ясовує розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановлює строк, до якого кожне з цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислює розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо. Відповідач за період з березня 2018 по вересень 2024 аліменти не сплачував, тому пеня підлягає стягненню відповідно до такої формули: Р =s*р *Q, де Р-сума пені; s-сума заборгованості; р -ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q-кількість днів прострочення. У даній справі розмір пені перевищує розмір заборгованості за аліментами, а тому, при вирішенні розміру пені за прострочення аліментів, суд виходить з того, що вимогами ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, і стягує з відповідача на користь позивача пеню за прострочення аліментів за період з березня 2018 року по вересень 2024 року у розмірі 100 відсотків заборгованості, що складає 220 919 гривень 09 копійок. Враховуючи безспірний факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за аліментами та його вину у цьому, з урахуванням розрахунку неустойки (пені), оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога [PERSON] надавалася адвокатом Смаль В.В. на підставі угоди про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 02 листопада 2024 року та додатку до угоди від 01.11.2024, за умовами якої за правову допомогу клієнт сплачує гонорар (винагороду) у розмірі 5 000,00 грн . На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надано ордер від 02.11.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, попередній розрахунок згідно з угодою про надання адвокатських послуг від 02.11.2024, де зазначено, що загальна вартість послуг за представництво інтересів клієнта складає 5 000,00 грн, квитанція до прибуткового касового ордера № 38 на суму 5 000,00 грн, адвоката Смаль В.В. Правом на заперечення проти заявленого розміру витрат позивача на правничу допомогу відповідач не скористався. Суд погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн підтверджений належними та допустимими доказами та є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Згідно з ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved