Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

19.12.2024 позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»»(далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 27.05.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3702659, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачці грошові кошти у сумі 10 000,00 грн., зі строком користування коштами протягом 360 днів. Відповідачка у свою чергу зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені цим договором. 21.02.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» уклало з ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» договір факторингу №21/02/2024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3702659 від 27.05.2023 року. Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 61 800,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 51 800,00 грн. - заборгованість за відсотками. Цю суму заборгованості в загальному розмірі 61 800,00 грн. та судові витрати в сумі 2 422,40 грн. позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на їхню користь. 19.12.2024 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 14.01.2025, яке в подальшому через неявку відповідачки було відкладене на 03.02.2025 (а.с.106, 107). У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» не з`явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно (а.с.108-112, 119-121). Позивач у поданій до суду позовній заяві просить розгляд справи здійснити без участі їхнього представника (а.с.9). Крім того, 13.01.2025 та 23.01.2025 представниця позивача Газдун М.І. подала через ЕКЕС клопотання про розгляд цієї справи без її участі, повідомивши, що позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити, у разі неявки відповідачки не заперечують проти винесення судом заочного рішення у справі (а.с.114-117, 123-126). Відповідачка [PERSON] у судові засідання 14.01.2025 та 03.02.2025 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи щоразу була повідомлена належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства (а.с.108, 119). У матеріалах справи містяться повернуті поштові відправлення (конверти), які скеровувалися судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки, з відмітками ВПЗ «Укрпошти» про неможливість їх вручення адресату через його відсутність за вказаною адресою (а.с.113, 122), що згідно з положенням п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Жодних заяв чи клопотань від відповідачки на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачка [PERSON] не подавала. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, позивач не висловлював заперечень щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 03.02.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Так, суд установив, що 27 травня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3702659, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачці грошові кошти у сумі 10 000,00 грн., зі строком користування коштами протягом 360 днів (а.с.12-30). Відповідно до п. 1.4. Договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту; знижена процентна ставка становить 1,40% в день та застосовується на умовах, якщо клієнт до 26.06.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. За змістом п. 1.5. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 30 341,06% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 18 537,59% річних. За змістом п. 1.6. Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 82 000,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 80 200,00 грн. У відповідності до п. 2.1. Договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту у випадку не можливості зарахування платежу на зазначену платіжну карту з будь-яких причин, які не залежать від товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки). Згідно з п. 2.4. Договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розмірі) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів у погашення заборгованості за кредитом (п.2.5. Договору). Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1. Договору). Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів. Клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором (пп.5.4.1. Договору). Даний договір відповідно до п. 9.7 підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачки [PERSON] - Р768, який їй був надісланий на номер її мобільного телефону [NUMBER] , відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.38). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, 27.05.2023, відповідачкою [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було підписано Паспорт споживчого кредиту, зі змісту якого, остання ознайомилася з основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, із порядком повернення кредиту, а також наслідками прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с.32-35). З графіку платежів, який є додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3702659, підписаного [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р768, слідує, що кредит надається в сумі 10 000,00 грн. в період з 27.05.2023 по 21.05.2024, визначено загальну вартість кредиту, яка становить 82 000,00 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. суми кредиту за договором; 72 000,00 грн. процентів за користування кредитом (а.с.31). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3702659 від 27.05.2023 виконало у повному обсязі, що підтверджується копією повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішність транзакції № 243461537 на переказ 27.05.2023 о 09:27:07 грошових коштів на картку [PERSON] № [NUMBER] на суму 10 000,00 грн. (а.с.37). Згідно з розрахунком заборгованостіТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3702659 від 27.05.2023 станом на 21.02.2024 відповідачка[PERSON] має заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 61 800,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 51 800,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.60-70). 21.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» укладено договір факторингу № 21/02/2024, у відповідності до умов якого фактор передає грошві кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.71-81). У відповідності до пп.6.2.3 Договору факторингу, права вимоги переходять до фактора з моменту зарахування грошових коштів у повному обсязі в розмірі, визначеному в п. 7.1. договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. За змістом п. 7.1. договору, сторони домовилися, що фінансування (ціна договору) складає 1 668 883,52 грн. При цьому оплата прав вимоги, які підлягають відступленню згідно з цим договором, до кожного окремого боржника, визначається згідно з додатком № 1 до даного Договору. 21.02.2024 вказану суму було перераховано ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як плату за відступлення права вимоги за договором факторингу № 21/02/2024 від 21.02.2024, що підтверджується копією платіжної інструкції № 75443 від 21.02.2024 (а.с.82). У відповідності до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 21.02.2024 року до договору факторингу № 21/02/2024 від 21.02.2024 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» прийняв реєстр боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 21.02.2024 року, складений за формою згідно із Додатком №1 до договору, кількістю боржників № 6 247 (а.с.83). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 21/02/2024 від 21.02.2024 року складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» прийняло від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» право вимоги за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3702659 від 27.05.2023 року, укладеним з [PERSON] (порядковий номер 3094), заборгованість якої станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 61 800,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 51 800,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.84). 13.12.2024 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» на адресу [PERSON] було скеровано досудову вимогу щодо виконання зобов`язання протягом 7 днів перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3702659 від 27.05.2023 року, а саме негайного погашення заборгованості в сумі 61 800,00 грн. із зазначенням реквізитів для подальшої оплати (а.с.85). Інших доказів матеріали справи не містять та суду не надано. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст.1047 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором та договором відступлення права вимоги. Як установлено судом, відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Остання не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала. Таким чином, невиконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд висновує про задоволення позову ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачкою не виконано зобов`язання за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3702659 від 27.05.2023 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 61 800,00 грн. Вирішуючи згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. (а.с.1). Указана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved