Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У листопаді 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 17.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 103024884, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. 28.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 96-МЛ/Т, згідно якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103024884. Оскільки після відступлення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до [PERSON] останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 60 375 грн. 00 коп. заборгованості за договором. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 17.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103024884, згідно якого товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп. строком на 105 днів, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити комісію за його надання та проценти за його користування. (а.с. 7-12). Відповідно до договору відступлення права вимоги № 96-МЛ/Т від 28.04.2023 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] згідно договору про споживчий кредит № 103024884, що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 17 з.б.-23). Як вбачається із виписки з особового рахунка за кредитним договором № 103024884 від 17.12.2022 [PERSON] має заборгованість у розмірі 60 375 грн. 00 коп., з яких 15 000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1 500 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісіями, 43 875 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 17). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним договором про надання кредиту, право вимоги за яким перейшло до позивача, не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved