Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

18 квітня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Євро-реконструкція" до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що у зв`язку із несплатою відповідачем коштів по наданню послуг з постачання гарячої води та теплової енергії за адресою його місця проживання: [ADDRESS] , у нього виникла заборгованість, яка із врахуванням 3% річних від заборгованості та інфляційної складової боргу складає 48 442,00 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/7859/24 між суддями від 18 квітня 2024 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично справу було передано судді 25 квітня 2024 року. 08 травня 2024 року до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 09 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 17 травня 2024 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 20 травня 2024 року було відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27 травня 2024 року на електронну адресу суду від імені відповідача надійшов лист, у якому він просить суд проводити розгляд справи з викликом сторін в судове засідання. 28 травня 2024 року на електронну пошту суду від імені відповідача надійшов лист, у якому [PERSON] зазначає, що заперечує щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки вважає це порушенням його конституційних прав, наполягає на призначенні справи в судове засідання. При цьому зазначає, що на даний час він перебуває у ДУ "Київський слідчий ізолятор". Ухвалою суду від 31 травня 2024 року відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін. 12 червня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що він лише зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , а власником квартири, по якій виникла заборгованість, є [PERSON] , на підтвердження чого долучив до відзиву копію договору купівлі-продажу від 02 червня 2000 року. Відповідач також зазначив, що сума заборгованості, про яку зазначає позивач не відповідає дійсності, оскільки кожного місяця окрім оплати послуг частково сплачується ще й заборгованість за житлово-комунальні послуги (на підтвердження зазначеного відповідач долучив копії квитанцій та скріншот з особистого кабінету споживача). Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON] , та призначено судове засідання у даній справі на 29 листопада 2024 року на 10:00 год. Зобов`язано позивача не пізніше 2-х днів з дня отримання даної ухвали надіслати третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, копію позовної заяви з додатками, а суду надати підтвердження такого надсилання. У судове засідання призначене на 29 листопада 2024 року учасники справи не з`явились. 25 листопада 2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Доказів виконання позивачем вимог ухвали суду від 31 жовтня 2024 року суду надано не було. Ухвалою суду від 29 листопада 2024 року було визнано обов`язковою явку представника позивача ТОВ "Євро-Реконструкція" у судове засідання, призначене на 18 грудня 2024 року на 11:00 год.; зобов`язано позивача не пізніше 2-х днів з дня отримання даної ухвали надіслати третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, копію позовної заяви з додатками, а суду надати підтвердження такого надсилання. У судове засідання призначене на 18 грудня 2024 року з`явилися представник позивача та відповідач. Представником позивача було заявлено клопотання про залучення [PERSON] до участі у справі як співвідповідача, оскільки вона є власником квартири, по якій виникла заборгованість, а тому даний спір стосується прав та обов`язків останньої. Відповідач [PERSON] не заперечував щодо задоволення заявленого клопотання. Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року до участі у справі як співвідповідача було залучено [PERSON] ; вилучено [PERSON] з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору у даній справі; судове засідання у справі було відкладено на 30 січня 2024 року на 14:30 год. 25 грудня 2024 року до суду надійшла позовна заява у новій редакція, відповідно до вимог якої позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 жовтня 2014 року по 14 вересня 2016 року у розмірі 3062, 02 грн, та за послуги з постачання гарячої води у розмірі 2594, 43 грн, що разом складає 5656,45 грн, а також 3% річних від суми боргу у розмірі 195,81 грн та інфляційну складову боргу - 1168,65 грн, що загалом складає 7020,91 грн. Окрім того, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги із постачання теплової енергії за період з 15 вересня 2016 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 16 807, 14 грн та заборгованість за послуги з постачання гарячої води, яка виникла за період з 15 вересня 2016 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 10 428, 07 грн, що разом складає 27 235,21 грн, а також 3% річних від суми боргу - 2602, 27 грн, та інфляційну складову у розмірі 8946, 52 грн, що загалом становить 38 784,00 грн. 20 січня 2025 до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» надійшла інформація, у якій зазначено, що [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . 27 січня 2025 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення, у яких представник позивача зазначив, що на момент подачі до суду позовної заяви до відповідачів ціна позову, станом на 01 березня 2024 року становила 45 804,91 грн. Як зазначає позивач, [PERSON] мала заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01 жовтня 2014 року по 14 вересня 2016 року - 3 062,02 грн; за послугу з постачання гарячої води за період 01 липня 2014 року по 14 вересня 2016 року - 2 594,43 грн. У зв`язку з несплатою своєчасно коштів за отриманні послуги, позивачем було нараховано інфляційну складову боргу - 1 168,65 грн, 3 % річних від суми боргу - 195,81 грн., що разом складало 7 020,91 грн. Окрім того, позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] мали заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 15 вересня 2016 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 16 807,14 грн; за послугу з постачання гарячої води за період 15 вересня 2016 року по 29 лютого 2024 року -10 428,07 грн. За вказаний період позивачем також було нараховано інфляційну складову боргу - 8 946,52 грн та 3 % річних від суми боргу -2 602,27 грн, що разом складало 38 784,00 грн. Після подання позовної заяви до суду відповідачами частково були сплачені кошти за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 7 390,79 грн , а також кошти за надані послуги з постачання гарячої води у розмірі 10 336,40 грн. Таким чином, оскільки за період з 01 жовтня 2014 року по 14 вересня 2016 року відповідачем було сплачено заборгованість за постачання теплової енергії та за постачання гарячої води за період з 01 липня 2014 року 14 вересня 2016 року та враховуючи, що такий борг був сплачений після звернення із позовом до суду, позивач зазначає, що станом на 27 січня 2025 року підлягає стягненню з [PERSON] інфляційна складова боргу у розмірі 1 168,65 грн та 3 % річних від суми боргу у розмірі 195,81 грн. Крім того, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 15 вересня 2016 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 12 478,37 грн; заборгованість за послугу з постачання гарячої води за період 15 вересня 2016 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 2686,10 грн; інфляційну складову за вказаний період у розмірі 8 946,52 грн та 3 % річних від суми боргу- 2 602,27 грн. Також позивач наголошує, що відповідачі, після подачі позову та відкриття провадження у справі, частково сплатили на користь позивача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та гарячої води, а тому такі дії відповідачів є фактичним визнанням позову в частині заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та гарячої води. У судове засідання призначене на 30 січня 2025 року учасники справи не з`явилися, представником позивача до суду було подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Від відповідачів також надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дослідивши письмові доводи представника позивача, відповідача, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 № 198. [PERSON] є власником квартири № 118 вказаного будинку, про що свідчить копія договору купівлі-продажу квартири від 02 червня 2000 року. Заперечень щодо того, що [PERSON] на даний час не є власником даної квартири від відповідача не надходило. [PERSON] з 15 вересня 2016 року зареєстрований у вказаній квартирі (про що свідчить витяг з реєстру територіальної громади м. Києва) та є споживачем зазначених послуг. [PERSON] у судовому засіданні не заперечувався факт проживання у вказаній квартирі та користування послугами, як і не заперечувався факт того, що [PERSON] (його бабуся) на цей час є власником цієї квартири. Звертаючись із позовом до суду позивач вказує, що у зв`язку із несплатою мешканцями квартири коштів за отримані послуги із постачання гарячої води та централізованого водопостачання, у них утворилася заборгованість, яка із врахуванням 3% річних від заборгованості та інфляційної складової боргу складала 48 442,00 грн. В ході розгляду справи, позивач зазначив, що відповідачами після відкриття провадження у справі частково було погашено наявну заборгованість, а відтак наразі стягненню із відповідачів підлягають: заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 12 478,37 грн, заборгованість за послугу з постачання гарячої води у розмірі 2 686,10 грн, інфляційна складова боргу за послуги з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, у розмірі 10 115,17 грн та 3 % річних вуд суми боргу у розмірі 2 798,08 грн, а також судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 3 028,00 грн. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (діяв до 1 травня 2019 року), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 1 травня 2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - «Правил»), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)). Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Отже, судом було перевірено розрахунок заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення та встановлено його обгрнутованість, а відтак вимога щодо солідарного стягнення із [PERSON] та [PERSON] заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 12 478,37 грн, та заборгованості за послугу з постачання гарячої води у розмірі 2 686,10 грн, підлягає задоволенню. Окрім того, позивач просив суд стягнути з відповідачів 3% річних від суми боргу та інфляційні втрати, у зв`язку із несплатою коштів за отримані послуги, а саме: з [PERSON] інфляційну складову боргу у розмірі 1 168,65 грн та 3 % річних від суми боргу у розмірі 195,81 грн, які нараховані за період з 01 жовтня 2014 року по 14 вересня 2016 року (тобто з моменту виникнення боргу до реєстрації відповідача [PERSON] у помешканні); а також солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] інфляційну складову боргу - 8 946,52 грн та 3 % річних від суми боргу у розмірі 2 602,27 грн, які нараховані за період з 15 вересня 2016 року по 24 лютого 2022 року (тобто з моменту реєстрації [PERSON] у помешканні і по час введення в Україні воєнного стану). За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Суд зазначає, що це передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) і воно є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, враховуючи те, що відповідачі частково сплати заборгованість за надані послуги позивачем вже після звернення із позовом до суду та відкриття провадження у справі, вимога позивача про стягнення інфляційної складової та 3% річних від суми заборгованості є правомірною. Поряд з цим, при визначені періоду, за який інфляційна складова боргу та 3% річних має бути стягнута з відповідачів солідарно, суд враховує таке. Частиною першою статті 30 ЦК України встановлено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Статтею 34 ЦК України передбачено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Частина друга статті 14 ЦК України визначає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Положеннями статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Враховуючи те, що повної цивільної дієздатності відповідач [PERSON] , [INFO] , набув 24 жовтня 2018 року, саме з цього моменту у нього виник обов`язок щодо сплати коштів за отрманні комунальні послуги. Отже, судом було здійснено перерахунок суми стягнення інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу, з урахуванням моменту набуття відповідачем [PERSON] повної цивільної дієздатності, а тому за підрахунком суду стягненню із [PERSON] як власника квартири підлягають нараховані за період з 01 жовтня 2014 року по листопад 2018 року 3% річних від суми боргу у розмірі 608,47 грн та інфляційна складова у розмірі 2563,90 грн. Солідарному стягненню із [PERSON] та [PERSON] підлягають нараховані за період з листопада 2018 року по 24 лютого 2022 року, 3% річних від суми боргу у розмірі 2189,61 грн та інфляційна складова у розмірі 7551, 27 грн. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved