Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

27.12.2024 адвокат Гріга К. С. через систему "Електронний суд" в інтересах [PERSON] подала позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 вересня 2019 року Виконавчим комітетом Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 04, а також просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 10.09.2019 сторони перебувають у шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На цей час спільне життя подружжя припинено, сім`я розпалася, спільне господарство не ведуть. Спільне життя між ними не склалось через різні характери, відсутність почуття любові, відсутність поваги один до одного. Вважала, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, і суперечить інтересам позивача. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.01.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, та призначено справу до розгляду на 07.02.2025. 07.02.2025 представник відповідача [PERSON] була ознайомлена з матеріалами справи. 07.02.2025 представник позивача Гріга К. С. долучила до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] . 07.02.2025 належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Гріга К. С. подала клопотання, в якому просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, а\~також повідомила, що витрати на правову допомогу позивач заявляти не буде. Представник відповідача Равницька Л. С. подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, а\~також не заперечувала проти стягнення з відповідача судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають у шлюбі з 10.09.2019, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 13, 33). Даними копій паспорта громадянина України № [NUMBER] від 01.10.20119, витягу з Реєстру територіальної громади (Зміївська територіальна громада) № 2024/009650771 від 12.08.2024, підтверджується, що позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 8, 10). Даними копії витягу з Реєстру територіальної громади (Зміївська територіальна громада) № 2023/002562713 від 28.03.2023, довідки відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 15 від 03.01.2025 підтверджується, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 11, 20). З копії витягу з Реєстру територіальної громади (Зміївська територіальна громада) №\~2024/009650602 від 12.08.2024, вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно частині 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. Отже, за змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Спору про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами у цій справі немає. Представник відповідача [PERSON] в інтересах [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і, відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки представник відповідача визнала позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 484 грн 48 коп. (а. с. 17).

Outcome: approved