Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 18 751, 80 грн. Позов мотивовано тим, що 15.04.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики №1376427, за умовами якого позичкодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 030, 00 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1, 99% в день. 26.10.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" укладено договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 року, у відповідності до умов якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1376427 від 15.04.2021. 03.04.2023 року ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" уклали Договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.22023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1376427 від 15.04.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" набуло право грошової вимоги від відповідача в сумі 18 801, 52 грн, з яких: 6 030, 00 грн. - сума заборгованості за основною умовою боргу, 12 771, 52 грн. - сума заборгованості за відсотками. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке. 15.04.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики №1376427, за умовами якого позичкодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 030, 00 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1, 99% в день. 26.10.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" укладено договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 року, у відповідності до умов якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1376427 від 15.04.2021. 03.04.2023 року ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" уклали Договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.22023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1376427 від 15.04.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" набуло право грошової вимоги від відповідача в сумі 18 801, 52 грн, з яких: 6 030, 00 грн. - сума заборгованості за основною умовою боргу, 12 771, 52 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями ст.639 ЦПК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За приписами ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Згідно з статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Беручи до уваги, що відповідач в добровільному порядку взяті на себе зобов`язання за договором позики №1376427 від 15.04.2021 в розмірі 18 801, 52 грн, враховуючи заявлену позивачем вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 18 751, 80 грн, з яких : 6 030, 00 грн. - сума заборгованості за основною умовою боргу, 12 721, 80 грн. - сума заборгованості за відсотками, оскільки в силу ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вправі виходити за межі позовних вимог, то суд дійшов переконливого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у завленому позивачем розмірі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422, 40 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 3 500 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію Договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, копію витягу з акту №1-П від 02.12.2024, копію ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами, вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 3 500, 00 грн.

Outcome: approved