Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила суд визнати за нею право власності на частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначала, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 31,7 м2, житловою площею 15,5 м2. Спадкоємцем за законом та за заповітом на майно померлого чоловіка є вона (позивач). На час смерті чоловіка, він постійно проживав та був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом щодо майна померлого [PERSON] крім неї, [PERSON] , немає. У встановлений законом строк вона звернулася до Броварської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , нотаріусом заведено спадкову справу за №\~186/2018 до майна померлого [PERSON] . Після смерті чоловіка [PERSON] , до спадкової квартири за вказаною вище адресою прийшов його племінник [PERSON] та самовільно взяв документи на квартиру, мотивуючи це тим, що вони будуть знаходитися у нього до оголошення нотаріусом заповіту померлого дядька [PERSON] . Вказані документи на квартиру на її прохання [PERSON] не повернув, відповідно не надав їх державному нотаріусу Броварської міської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. У зв`язку із вказаною обставиною позивач звернулася до Броварського відділу поліції. Згідно із довідкою Броварського РУП ГУ НП в Київській області від 12.01.2021 року позивачу рекомендовано звернутися до суду для врегулювання цивільно-правових відносин. 21 липня 2022 року державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори Журавською В.В. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори 15 липня 2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №\~1-834. Відповідно до довідки Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Броварського району Київської області від 01.08.2022 року №\~10/06-01, [PERSON] за час реєстрації у [ADDRESS] , у період з 29.03.1985 року по дату смерті приймав участь у приватизації даного житла. Квартира загальною площею 49,5 м2, приватизована на 2-х осіб. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 липня 2022 року державний нотаріус Броварської міської нотаріальної контори Журавська В.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджує належність частки квартири [ADDRESS] , спадкодавцеві [PERSON] . Позивач вказувала на те, що згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна від 07.10.2021 року №\~278618914 право власності на частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Броварською міською держаною нотаріальною конторою 05.09.2018 року за реєстровим №\~1-1686. Інша частки цієї квартири належить йому згідно із свідоцтва про право на житло, виданим Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Броварської міської ради Броварське бюро технічної інвентаризації. 01 листопада 2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому представник просила розгляд справи проводити без їх участі, про прийняте рішення повідомити в установленому порядку. Представник позивача [PERSON] у судовому засідання позов підтримала, просила суд його задовольнити, пояснення надала, аналогічні викладеним у змісті позовної заяви. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав лист про розгляд справи у відсутності представника позивача. Провівши розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №\~221, видано Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.\~с. 6). 02 червня 2021 року державним нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори Київської області був посвідчений заповіт, за яким [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право, заповідав [PERSON] , заповіт зареєстровано в реєстрі за №\~1-829 (а.\~с.\~47-48). [INFO] помер [PERSON] , про що Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) 23 вересня 2021 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , та відповідно складено актовий запис за №\~1531 (а.\~с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина щодо належного йому на день смерті майна, 21 січня 2022 року заведена спадкова справа за №\~576/2021 (а.\~с.44). 07 жовтня 2021 року у встановлений законом строк, позивач [PERSON] звернулася до Броварської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , яка зареєстрована за №\~2047 (а.\~с. 45). [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання станом на 20.09.2021 року за адресою [ADDRESS] , разом із дружиною [PERSON] , що підтверджується довідкою від 05.10.2021 року вих. № 06-15/12053 виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування Прозорий офіс виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області (а.\~с.16). 21 липня 2022 року державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори Журавською В.В. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку квартири [ADDRESS] , та яка належала [PERSON] на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори 15.07.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №\~1-834. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №\~1-858 (а.\~с.8). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 липня 2022 року державний нотаріус Броварської міської нотаріальної контори Журавська В.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджує належність частки зазначеної квартири. Згідно із Інформаційно довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна від 07 жовтня 2021 року №\~278618914 право власності на частку квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Броварською МДНК 05.09.2018 року за реєстровим №\~ 1-1686. Інша частки цієї квартири належала йому відповідно до свідоцтва про право на житло, виданого Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому, що підтверджується довідкою КП\~Броварської міської ради Броварське бюро технічної інвентаризації від 22.10.2022 року за №\~1656. Із довідки Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Броварського району Київської області від 01.08.2022 року №\~10/06-01, [PERSON] за час реєстрації за адресою: [ADDRESS] ц період з 29.03.1985 року по дату смерті приймав участь у приватизації даного житла. Квартира загальною площею 49,5 м2, приватизована на 2-х осіб (а.\~с. 15). Із наданої довідки Броварського РУП ГУ НП в Київській області від 12.01.2021 року по ЄО № 32340 вбачається, що позивачу [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду для врегулювання цивільно-правових відносин, які виниклі між заявником та племінником померлого чоловіка [PERSON] з приводу належності документів на квартири [ADDRESS] . Правовстановлюючі документи на квартиру зі слів заявниці забрав із квартири [PERSON] (а.\~с. 14). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він документів, що посвідчують право спадкодавця на вказану квартиру, не забирав, місце їх знаходження йому невідоме. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №\~638/2304/17, постанові від 22 лютого 2023 року в справі №\~489/3691/20 виклав правовий висновок, згідно із яким завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 березня 2020\~року у справі №\~755/7103/18. За правилом ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Указана норма не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх постановах про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено міжнародний принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне, мирне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що у позивача існують обґрунтовані перешкоди для оформлення спадкових прав на частку квартири у нотаріальному порядку, з метою забезпечення реалізації її спадкових прав, суд дійшов висновку, що порушене право [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на квартири [ADDRESS] , тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved