Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

В позові вказано: «…я та Відповідач з 24 грудня 2019 року по 25 січня 2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 січня 2022 року у справі № 682/1871/21. До реєстрації шлюбу [INFO] Відповідач народила дитину [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 4 від 03.01.2018 року. Як вбачається з витягу актового запису про народження, при народженні дитини відомості про батька дитини були внесені на підставі заяви Відповідача в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України та у графі «Батько» записано « [PERSON] ». Згідно запису № 2 до актового запису про народження дитини внесено відомості про зміну відомостей про батька, на підставі моєї заяви про визнання батьківства № 12/13.14.05.01 - 11 від 21.02.2020 року, у зв`язку з чим внесені відомості у графу «Батько» - « [PERSON] ». Я не вважав себе батьком дитини, оскільки Відповідач неодноразово вказувала, що я не є біологічним батьком дитини, хоча ми разом проживали однією сім`єю. При цьому 01 квітня 2024 року Відповідач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з мене аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , достовірно знаючи, що я не є її біологічним батьком. 02 квітня 2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ № 344/6073/24 про стягнення із [PERSON] аліментів в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 від усіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 01.04.2024 року, до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин 22 квітня 2024 року мною подано позов про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дитини. Відповідачка визнала вказаний позов, шляхом подання письмової заяви на адресу суду. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2024 року у справі № 344/7728/24, яке набрало законної сили 02 липня 2024 року, позов задоволено, виключено відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 4 від 03 січня 2018 року, складеного Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про народження [PERSON] , [INFO] . Однак, Відповідачем, при обізнаності наявності вищезазначеного судового рішення, подано заяву до Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусове виконання судового наказу. За результатами якої державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 75218143 від 17 червня 2024року. 03 липня 2024 року Відповідачем подано заяву до Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вх. № 5234/25.19-44 від 04.07.2024р.) у якій Відповідач просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти за період з 01.04.2024 року по 20.06.2024 року та припинити стягнення аліментів з 21.06.2024 року. В процесі примусового виконання судового наказу із заробітної плати Позивача стягнуто та переховано [PERSON] кошти в рахунок сплати аліментів: - 05.07.2024р. - 10 807,62 грн„ - 30.07.2024р. - 14 594,00 грн, - 09.08.2024р. - 7 323,04 грн., всього: 32 724,66 грн. …». Тому позивач просив суд стягнути з відповідача 32 724,66 грн. безпідставно набутих коштів. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. В судовому засіданні відповідач заперечила позов та надала перед судом пояснення про те, що позивач завжди знав, що дитина не його, він добровільно все зареєстрував; кошти призначені судом, а не відповідачем; суд визнав позивача батьком; після судового рішення з позивача нічого не стягували. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що позивач був чоловіком його сестри, вони жили разом, позивач взяв жінку з дитиною; дитина взяла прізвище позивача; відповідач відмовилась від аліментів після того, як сторони розірвали шлюб. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала перед судом показання про те, що позивач знав, що дитина не його, казав, що приймає дитину як свою, позивача ніхто не заставляв. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами. Сторонами визнано обставину реєстрації батьківства дитини за заявою матері та наступне подання позивачем заяви про визнання батьківства. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2024 року у справі № 344/7728/24, яке набрало законної сили 02 липня 2024 року, позов задоволено, виключено відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 4 від 03 січня 2018 року, складеного Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про народження [PERSON] , [INFO] . В ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже не підлягають встановленню обставини, встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2024 року у справі № 344/7728/24. Відповідно до постанови Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20 «…Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає…». За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. У справі, яка переглядається, позивач посилався як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, на те, що судовим рішенням встановлено батьківство іншої особи та виключено з актових записів про народження дітей відомості про нього як батька дітей. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дітей. Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актових записів про народження дітей відомостей про позивача як батька дітей є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дітей, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Таким чином в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20 вказано «…отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей…». В ч. 4 ст. 263 ЦПК України вказано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином позивачем доведено правові підстави припинення аліментних платежів з часу виключення запису про його батьківство з реєстру актів цивільного стану та припинення заборгованості зі сплати аліментів за попередні періоди, до такого виключення інформації з відповідного реєстру. В ч. 1 ст. 1212 ЦК України вказано, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже саме на підставі визнання відповідачкою позову позивача в справі № 344/7728/24 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2024 року виключено запис про батьківство позивача. Так в ч. 4 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже саме на відповідачку покладено наслідки її процесуальних дій у справі про виключення запису про батьківство позивача. Одним із таких наслідків є припинення стягнення з позивача аліментів та втрата правової підстави для отримання відповідачкою від позивача аліментів за період до виключення запису про його батьківство, що вказано в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved