Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

завідувачка психоневрологічного відділення КЛПЗ «Прилуцька ЦМЛ» Черноног С.В. звернулася до Прилуцького міськрайонного суду з заявою про одержання рішення суду на психіатричний огляд [PERSON] без її згоди. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що мати [PERSON] . [PERSON] , звернулася з заявою до лікаря - психіатра в якій зазначає відомості , що обґрунтовують необхідність проведення психіатричного огляду. Громадянка [PERSON] , 1990 року народження, на підставі звернення, була відвідана лікарем психіатром вдома, але згоди на огляд не дала. Лікарем-психіатром зроблено висновок про необхідність проведення психіатричного огляду [PERSON] у зв`язку із наявністю обґрунтованого припущення, що у неї тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою небезпеку для оточуючих. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] вимоги заяви підтримала повністю, просить надати дозвіл на проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку без її згоди, з підстав, вказаних в заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Зацікавлена особа [PERSON] вимоги заяви поданої лікарем - психіатром підтримала повністю, просить надати дозвіл на проведення психіатричного огляду її дочки [PERSON] у примусовому порядку без її згоди. [PERSON] присутня в судовому засіданні, але своєї позиції не висловила, оскільки з невідомих суду причин не змогла говорити. Адвокат Жовнер О.М., не заперечувала щодо задоволення заяви. Прокурор не заперечував щодо задоволення заяви. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, висновок прокурора, зацікавлену особу, особу відносно якої просять надати дозвіл на проведення психіатричного огляду [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Принципами захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119, закріплено принцип добровільності медичного огляду з метою визначення того, чи страждає особа на психічне захворювання, який передбачає, що жодна особа не може бути примушена до проходження медичного огляду з метою визначення того, чи страждає вона на психічне захворювання, крім як у відповідності до процедури, передбаченої внутрішнім законодавством держави (Принцип 5). Стаття 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» вимагає для застосування методів діагностики, профілактики та лікування згоду інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта. Мета проведення психіатричного огляду, суть добровільного звернення за психіатричною допомогою, а також випадки, коли психіатричний огляд може бути проведено без усвідомленої згоди особи або її законного представника, визначено Законом України «Про психіатричну допомогу». Згідно зі статтею 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання особи або за її усвідомленою письмовою згодою. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі не надання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. У разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психічного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно (частина третя статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу). Вказані норми статей 7, 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» конкретизують положення цього закону про презумпцію психічного здоров`я (стаття 3) і про те, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями (стаття 4), а також статей 3, 8 Конституції України, які визначають принцип верховенства права і обов`язок держави з утвердження і забезпечення прав і свобод людини,та частини другої статті 9 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» про те, що обмеження прав громадян у вигляді примусового медичного огляду допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку може призвести до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції. Відповідно до статті 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» судові справи щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй такої допомоги. Участь при розгляді цих справ прокурора, лікаря-психіатра чи представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника осіб, щодо яких розглядаються питання, пов`язані з наданням їм психіатричної допомоги, є обов`язковою. Особи, яким надається психіатрична допомога, мають право у тому числі на особисту участь у судових засіданнях при вирішенні питань, пов`язаних з наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав (частина третя статті 25 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Порядок розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку визначено главою 10 ЦПК України. Відповідно до частин першої, другої статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Аналогічні положення закріплено частинами першою, другою статті 280 ЦПК України 2004 року. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою : [ADDRESS] , разом зі своєю мамою - [PERSON] та донькою. Підставою для звернення лікаря-психіатра до суду із заявою про проведення психіатричного огляду [PERSON] без її згоди стала заява матері останньої - [PERSON] , в якій вона зазначила, що у дочки погіршився стан психічного здоров`я, остання поводить себе агресивно, б`є посуду, нічого не їсть на протязі неділі, викидає одяг, не впізнає її, дістає сусідів, у результаті чого застосовувала фізичну силу до інших осіб. Крім того, до матеріалів справи долучено пояснення [PERSON] , яка також підтверджує, що неодноразово бачила синці у своєї сестри [PERSON] і остання повідомляла , що її [NUMBER] дочка [PERSON] . Також, судом перевірено відомості вказані в заяві про виклик працівників поліції, та встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, а саме відносно своєї матері та доньки. З урахуванням викладених у заяві матері та тітки доводів, а також того, що під час відвідування лікарем [PERSON] вдома, лікар-психіатр зробила висновок про необхідність проведення психіатричного огляду [PERSON] у зв`язку з ймовірною наявністю у неї розладу психіки і поведінки, унаслідок чого вона може вчинити дії, що є небезпечними для неї та оточуючих. Відповідно до висновку, проведення психіатричного огляду [PERSON] можливе тільки в примусовому порядку, також зазначено, що згода хворого на примусовий огляд відсутня, як зазначено у висновку лікаря-психіатра, [PERSON] являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, а тому суд вважає, що належить надати дозвіл на проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку. Відповідно до пункту 9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Суд враховує, що огляд лікаря психіатра необхідний для встановлення ймовірних психічних розладів у [PERSON] та забезпечення ефективного лікування за наслідками обстеження у разі встановлення відповідного діагнозу, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду.

Outcome: approved