Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 48 310,74 грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 31 серпня 2021 року. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] 31 серпня 2021 року ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт кредиту. Також 31 серпня 2021 року відповідач підписала власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 12/23, тип Універсальна GOLD, в подальшому 28 грудня 2021 року відповідачем було змінено на кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 12/24, тип Універсальна GOLD, після чого 23 червня 2023 року була змінена на [NUMBER] , строк дії - 09/27, тип Універсальна GOLD. Відповідач перестала вносити кошти посилаючись на «спірні», на її думку, операції, які були проведені по її картці номер [NUMBER] за 22 червня 2023 року. В ході перевірки даної інформації встановлено, що 23 червня 2023 року до банку надійшло звернення клієнтки [PERSON] про проведення перевірки щодо несанкціонованих дій, вчинених відносно неї. 22 червня 2023 року о 12:51:55 з відділу моніторингу Приватбанку до клієнтки [PERSON] зателефонував співробітник банку з запитанням про підтвердження оплати з картки 5168742241297138 по створених більш ніж 15-ти платежів через сайти ІPAY та PORTMONE (суми кожного платежа не меньше 15\~000,00 грн). Клієнтка заперечила свою причетність до створення даних операцій. Працівником банку вказані платежі були відмінені. 22 червня 2023 року о 15:29:03 клієнтка [PERSON] уже сама зателефонувала до служби клієнтської підтримки Приватбанку і повідомила, їй на фінансовий телефон приходила інформація про підвищення кредитного ліміту до 42\~000,00 грн, хоча вона не подавала жодної заявки на такі дії. У відділенні Приватбанку, куди в телефонному режимі звернулась клієнтка їй повідомили, що у неї по кредитній картці виникла заборгованість 42\~000,00 грн. За згодою клієнтки, оператор служби клієнтської підтримки [INFO] о 14:18:25 при формуванні заявки на шахрайські дії на запитання оператора служби клієнтської підтримки, чи при комунікації з сторонніми особами клієнтка надавала інформацію щодо номеру своєї картки, термін дії картки, пін-код, CVV-код, [PERSON] невпевнено відповіла, що «НІ», однак повідомила, що переходила за посиланням на отримання допомоги і «щось вводила», скоріше за все, зі слів клієнтки це і були дані по картці та пароль входу в Приват24», тобто розголосила конфеденційну інформацію щодо свого карткового рахунку, що призвело до подальшої компрометації даних її платіжної карти та зняттю коштів. Згідно виписки з картки клієнтки [PERSON] [NUMBER] дата старту дог. 31 серпня 2021 року, тип продукту-КАРТА УНИВЕРСАЛЬНАЯ ГОЛД. 22 червня 2023 року було здійснено дві транзакції на загальну суму 41 736,63 грн, а саме: - 22 червня 2023 року 12:41:26 DB-25434,14грн. Призначення платежу: Переказ зі своєї карти; - 22 червня 2023 року 12:46:51 DB-16302,49грн. Призначення платежу: Переказ зі своєї карти. Грошові кошти на загальну суму 41 736,63 грн з картки клієнтки, через термінал перераховані на невстановлені рахунки іншого банку. Дані транзакції було проведено за допомогою картки [NUMBER] , з ручним введенням номеру картки та з підтвердженням платежів по технології 3D Secure. Позивач зазначає, що можна зробити висновок, що зняття коштів з карти клієнтки [PERSON] стало можливим в результаті розголошення клієнткою конфіденційної інформації щодо свого карткового рахунку, що призвело до подальшої компрометації даних її платіжної карти та зняттю коштів. Вини банка в проведенні операцій по рахунку клієнта не має. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 10 квітня 2024 року має заборгованість 48 310,74 грн, яка складається з наступного: 39\~737,58 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8\~573,16 грн - заборгованість за простроченими відсотками. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про\~захист прав споживача. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що кредитною карткою № [NUMBER] [PERSON] користувалася не часто на незначні суми, проте своєчасно та в повному обсязі повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки. Проте, 22 червня 2023 року без її відому та згоди мало місце незаконне списання коштів не встановленими особами з кредитної картки № 5168 7422 4129 7138, яка видана банком на її ім`я в сумі 24\~693,44 грн та 15\~827,66 грн без комісії (також комісія 740,70 грн та 474,83 грн). Цього дня без мого її відому та згоди було збільшено кредитний ліміт до розміру 30 000,00 грн та до 42 000,00 грн. У день виявлення даних протиправних дій, 22 червня 2023 року, [PERSON] повідомила банк на лінію 3700 про надходження повідомлень на її телефон про несанкціоноване нею підвищення кредитного ліміту, про незаконне списання коштів з указаної банківської картки, заявлено на відновлення залишку коштів по рахунку, який мав місце до моменту незаконного списання коштів та на блокування картки. Наступного дня, 23 червня 2023 року через відділення банку в м. Вараш Рівненської області [PERSON] було подано заявки на повернення коштів, списаних з картки в незаконний спосіб 22 червня 2023 року та відновлення залишку коштів по рахунку, який мав місце до вказаних дій, й заявлено на проведення банком службового розслідування по даних фактах незаконного списання коштів. По даному факту відкрито кримінальне провадження від 24 червня 2023 року Вараським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області. Банком не було відновлено залишок по рахунку, який мав місце до вчинення таких дій 22 червня 2023 року. [PERSON] вказує, що не володіє типовим пристроєм - телефоном IPHONE 9.1 версії IOS 15.7, у неї IPHONE 7 версії IOS 15.8.2, та нікому не розголошувала дані своїх банківських карток та пароль входу в Приват24, незаконно переказані кошти не отримувала, банківські картки не губила та нікому не передавала. Вважає, що має місце незаконне втручання сторонніх осіб в банківську систему банку через неповний захист даних клієнтів банку службою безпеки банку, що призвело до порушення її прав як споживача банківських послуг. Починаючи з серпня 2023 року банк самостійно почав списувати з її банківської картки № [NUMBER] її власні кошти для погашення відсотків по спірному кредитному ліміту по договору від 31 серпня 2023 року на загальну суму 12 766,87 грн. [PERSON] вважає, що має право на звернення до суду з даним позовом для захисту своїх прав, як споживача банківських послуг та просить суд: - визнати недійсними та скасувати операції (транзакцїї) з перерахунку коштів 22 червня 2023 року з банківської картки [PERSON] № [NUMBER] , відкритої в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 25434,14 грн; - визнати недійсними та скасувати операції (транзакцїї) з перерахунку коштів 22 червня 2023 року з банківської картки [PERSON] № [NUMBER] . відкритої в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 16302,49 грн; - зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити порушені права [PERSON] шляхом відновлення стану банківської картки № [NUMBER] , що існував станом на 22 червня 2023 року, до списання коштів 22 червня 2023 року. - скасувати відсотки та інші штрафні санкції, нараховані АТ КБ «Приватбанк» за оскаржуваними [PERSON] операціями (транзакціями) з перерахунку коштів 22 червня 2023 року з банківської картки [PERSON] № [NUMBER] у АТ КБ «Приватбанк» в сумі 25 434,14 грн та в сумі 16302,49 грн; - стягнути з АТ КБ «Приватбанк» в користь [PERSON] кошти в сумі 12766,87 грн., які списані банком з її банківської картки № [NUMBER] в період з серпня 2023 року по квітень 2024 року, як відсотки за використання спірного кредитного ліміту по кредитному договору б/н від 31 серпня 2021 року. 23 вересня 2024 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву у якому зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. [PERSON] були порушені вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, які містяться на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua. Дана обставина підтверджується також витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24 червня 2023 року за №12023181050000247, згідно змісту кого «22 червня 2023 року близько 12:36 год. невідома особа, під приводом надання соціальної допомоги (Є-підтримка, посилання в потерпілої відсутнє) отримавши від потерпілої [PERSON] інформацію про пароль від входу на сторінку до мобільного додатку «Приват 24», шляхом обману, незаконно заволоділа грошовими коштами з її кредитної банківської картки в сумі 42\~000,00 грн, які були списані з її банківської картки № [NUMBER] ». В архівах банку не виявлено звернень [PERSON] з дорученням про постанову карти в СТОП?ЛИСТ платіжної системи, або з вимогою про блокування картки до моменту зняття коштів. Таким чином, до повідомлення банку про постановку карти в СТОП-ЛИСТ платіжної системи, способом обумовленим договором, відповідальність за ініційовані операції, несе держатель карти, тобто позивач. Вважає, що підтверджується факт переходу позивачем [PERSON] по отриманому електронному посиланню від шахраїв і подальший перехід та вхід/авторизація до Приват 24, що в подальшому призвело до втрати позивачкою коштів. Позивачем не було доведено, що кошти переведені без її волевиявлення, не за її власним розпорядженням (позивач сама вказала, що відкрила отримане СМС повідомлення і перейшла за посиланням, яке в ньому містилося і після цього з її карток почалися проводитися списання). Тому в даному випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт. Порушення з боку банку у проведенні зазначеної вище операції відсутні. Банк не має змоги вплинути на проведення подібних операцій. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача у судововому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у зустрічній позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 31 серпня 2021 року [PERSON] підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн. (п.1.2. Договору), тип кредитної карти: Картка «Універсальна» GOLD, строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору), процентна ставка, відсотків річних: 40,8% (п.1.3 Договору), кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору), розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору). Матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних [PERSON] тому їх не можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг [PERSON] підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». З довідки АТ КБ «Приватбанк» від 12 квітня 2024 року, вбачається, що [PERSON] на підставі укладеного кредитного договору б/н надано кредитні картки: - № [NUMBER] , дата відкриття 31 серпня 2021 року, термін дії 12/23, тип картки Універсальна GOLD; - № [NUMBER] , дата відкриття 28 грудня 2021 року, термін дії - 12/24, тип картки Універсальна GOLD; - № [NUMBER] , дата відкриття 23 червня 2023 року, термін дії - 09/27, тип картки Універсальна GOLD. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] 31 серпня 2021 року на платіжній картці № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт 5\~000,00 грн, 22 червня 2022 року збільшено кредитний ліміт до 30 000,00 грн, 22 червня 2022 року збільшено кредитний ліміт до 42 000,00 грн, 23 червня 2022 року збільшено кредитний ліміт до 50 000,00 грн, 06 листопада 2023 року зменшено кредитний ліміт до 43\~870,00 грн, 10 листопада 2023 року зменшено кредитний ліміт до 43\~865,54 грн, 21 листопада 2023 року зменшено кредитний ліміт до 43\~365,54 грн, 01 грудня 2023 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. [PERSON] \~не заперечує,\~що користувалася наданими їй банком картками, стверджує, що своєчасно та в повному обсязі повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 31 серпня 2021 року заборгованість [PERSON] станом на 10 квітня 2024 року складає 48\~310,74 грн, з яких: зокрема: 39\~737,58 грн заборгованість за тілом кредиту, 8\~573,16 грн заборгованість за простроченими відсотками. Згідно з випискою по рахунку [PERSON] , за період з 31 серпня 2021 року по 12 квітня 2024 року, з картки № [NUMBER] 22 червня 2023 року здійснено два перекази коштів на загальну суму 41\~736,63 грн (з урахуванням комісії). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань убачається, що 23 червня 2023 року до ЄРДР за №12023181050000247 внесено відомості про те, що 22 червня 2023 року близько 12 год. 36 хв. невідома особа, під приводом надання соціальної допомоги (Є-підтримка, посилання в потерпілої відсутнє) отримавши від потерпілої [PERSON] інформацію про пароль від входу на сторінку до мобільного додатку «Приват 24», шляхом обману, незаконно заволоділа грошовими коштами з її кредитної банківської картки в сумі 42\~000,00 грн, які були списані з її банківської картки № [NUMBER] . Правова кваліфікація - ч.3 ст.190 КК України. 23 червня 2023 року до Банку надійшло звернення [PERSON] про проведення перевірки щодо несанкціонованих дій, вчинених відносно неї. 22 травня 2024 року [PERSON] звернулася до банку із заявою про надання інформації щодо її заявки по шахрайських діях по кредитній картці. Листом від\~14\~червня 2024\~року №20.1.0.0.0/7-240522/46488\~банк \~повідомив,\~що встановлено,\~що 22\~червня 2023\~року за\~рахунком [PERSON] № [NUMBER] був здійснений переказ коштів. При здійсненні переказу були коректно введені номер картки, термін дії та CVV2 код. Транзакція була підтверджена 3D Secure, який надсилався на її фінансовий номер. У витягу з перевірки за зверненням [PERSON] зазначено, що зняття коштів з карти клієнта [PERSON] стало можливим в результаті розголошення клієнткою конфіденційної інформації щодо свого карткового рахунку, що призвело до подальшої компрометації даних її платіжної карти та зняттю коштів. З досліджених в судовому засіданні аудіозаписів убачається, що при спілкуванні з працівниками банку [PERSON] заперечує розголошення ПІН-коду, терміну дії та CVV2 коду карти. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти У ч.1 ст.1068 ЦК України зазначено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з частинами сьомою-дев`ятою розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19 та від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц зроблено висновок, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог». У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц зазначено, що: сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. У постанові Верховного Суду 11 вересня 2024 року у справі № 753/12781/23 зазначено, що «саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача, не є підставою для задоволення позову. АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за кредитною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. Судом встановлено факт звернення відповідача до банку та до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Як наслідок, порушено кримінальне провадження №12023181050000247 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч.3 ст.190 КК України. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення перерахування коштів. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних коштів. На цьому наголосив Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року по справі № 176/1445/22. Оскільки не доведено волевиявлення відповідача на перерахування коштів 22 червня 2023 року, заборгованість за тілом кредиту і проценти, як плата за користування цими коштами не повинні стягуватися, з огляду на те, що [PERSON] кредитними коштами не користувалася. Списання грошових коштів з рахунків відповідача відбулося не за її волею, відтак вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Стосовно зустрічного позову суд зазначає наступне. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.3 ЦПК України). Згідно зі ст.16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15, від 02 липня 2019 року у справі №48/340, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 та інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18. Суд вважає, що вимоги [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про скасування операцій (транзакцій) щодо переказу з перерахунку\~коштів 22\~червня 2023\~року грошових коштів не можуть бути задоволені, оскільки не відновлять порушені права позивача, порушені права [PERSON] відновлені шляхом відмови у задоволенні позову банку про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Зазначене стосується й вимог [PERSON] про скасування відсотків, нарахованих за оскаржуваними операціями, оскільки відповідний розрахунок відсотків був предметом оцінки при вирішенні первісного позову, у якому банку було відмовлено через недоведеність отримання [PERSON] кредитних коштів. Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про скасування штрафних санкцій, оскільки матеріали справи не містять доказів їх нарахування банком. Враховуючи те, що розрахункові операції зі списання грошових коштів 22 червня 2023 року відбулися внаслідок неправомірних дій третіх осіб за рахунок встановленого банком кредитного ліміту та не були власними коштами [PERSON] суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги про відновлення стану банківської картки, що існував станом на 22 червня 2023 року, до списання коштів. Наявними в матеріалах справи банківськими виписками не підтверджено, що списані з банківської картки [PERSON] 12\~766,87 грн для погашення відсотків були її власними коштами, відтак вимога про їх повернення не підлягає задоволенню. За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення як первісного так і зустрічного позову.

Outcome: dismissed