Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивачка 18.10.2024 засобами поштового листування звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, за змістом якої просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.11.2014 виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, укладений між сторонами у справі, залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 24.11.2014, мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя, сімейні відносини сторони не підтримують протягом трьох років. Разом з цим, позивачка зазначає, що спір щодо виховання дітей та спільного майна подружжя відсутній. На підставі наведеного, враховуючи неможливість розірвання шлюбу в позасудовому порядку, із посиланням на ст. 104, 105, 110, 112 СК України, сторона позивача просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 01.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Представниця позивачки адвокат Назарчук Т.М. 08.01.2025 скерувала до суду заяву, за змістом якої просить справу розглядати за відсутності сторони позивача, на задоволенні позову наполягає, просить термін на примирення не надавати, заперечень проти заочного порядку розгляду справи стороною позивача не висловлено. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.1,3 ст.128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток, що підтверджено матеріалами справи та шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб (досліджено оригінал) серії [NUMBER] , виданого повторно Чемеровецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12.10.2024, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 24.11.2014 виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №07. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.2013) та [PERSON] , [INFO] , (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2015), за даними яких в графах «Батько» та «Мати» зазначені сторони по справі. На час звернення до суду й дату розгляду справи спільне господарство подружжя не веде, сторони проживають окремо протягом трьох років з дати подання позову до суду (18.10.2024), майновий спір та спір щодо дітей між сторонами відсутній. За приписами ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч.3 ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам позивачки, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК\~України суд не вважає за доцільне. Ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] », що є її особистим немайновим правом відповідно до ч.5 ст.295 ЦК України. Разом з цим, судом встановлено, що у матеріалах справи наявний оригінал свідоцтва про шлюб, виданого 12.10.2024. Відповідно до ч.1 ст.96 ЦПК України оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу. Суд вважає за необхідне повернути оригінал документа позивачу. Залишення оригіналу свідоцтва у матеріалах справи не є доцільним та чинним законодавством не передбачено. За змістом ч.8 ст.6\~Закону України\~«Про судовий\~збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення користь позивачки з відповідача судового збору у сумі 1 211,20 гривень (за подання позовної заяви до суду), із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved