Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

представник позивача адвокат Вишняков Д.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача грошові кошти, що отримані за виконавчим листом суду, який визнано таким, що не підлягає виконанню, в сумі 35\~434,16 гривні. Позов обґрунтовує тим, що 01.02.2023 судом ухвалене рішення, відповідно до якого позов [PERSON] до позивача задоволено частково, стягнуто з ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОЇ БЕЗПЕКИ» середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 22.02.2022 року по дату ухвалення судового рішення в сумі 71\~272,95 грн., з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших платежів. Рішення набрало законної сили 11.04.2023. 19.05.2024 позивачем добровільно було виконано рішення шляхом перерахування грошових коштів відповідачці. Однак в червні 2023 року відповідачка звернулася до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження. 15.06.2023 державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі відкрито виконавче провадження № 72013652 за виконавчим листом від 08.05.2023 про стягнення з позивача на користь відповідачки середнього заробітку за весь період затримки розрахунку з 22.02.2022 по дату ухвалення судового рішення в сумі 71\~272,95 грн., з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. 16.06.2023 Позивач звернувся до Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі із заявою про закриття виконавчого провадження у зв`язку із повним фактичним виконанням, однак дану заяву залишено державним виконавцем без розгляду. В межах вищезазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 26.06.2023, 04.09.2023 та 06.09.2023 було стягнуто з позивача на користь відповідачки грошові кошти на загальну суму 35\~434,16 грн. Позивач був вимушений звернутися до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. 02.11.2023 судом постановлена ухвала, відповідно до якої визнано виконавчий лист, виданий 08 травня 2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №334/1276/22 про стягнення з ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОЇ БЕЗПЕКИ» на користь [PERSON] середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в сумі 71\~272,95 грн., з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, таким, що не підлягає виконанню. Станом на дату звернення позивача до суду із даною позовною заявою відповідачка не повернула безпідставно отримані кошти в межах вищезазначеного виконавчого провадження, хоча достеменно була обізнана про безпідставність отримання таких коштів. Вважає, що дії відповідачки з неповернення безпідставно отриманих коштів позивачу є протиправними, такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права України. Відповідачка відзив на позов не подала. Третя особа пояснення щодо позову також не подала. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 27.12.2024 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи в їх електронні кабінети та отримані ними 27.12.2024 о 15.21 годині. Отже відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України учасники справи є належним чином повідомленими про розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 лютого 2023 року у справі № 334/1276/22 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОЇ БЕЗПЕКИ» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошових коштів за невидачу трудової книжки та зміну підстави звільнення задоволений частково. Стягнуто з ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОЇ БЕЗПЕКИ» на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 22.02.2022 по дату ухвалення судового рішення в сумі 71\~272,95 гривні, з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. 08.05.2023 Ленінським районним судом міста Запоріжжя виданий виконавчий лист в цивільній справі № 334/1276/22 про стягнення з ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОЇ БЕЗПЕКИ» на користь [PERSON] середнього заробітку за весь період затримки розрахунку з 22.02.2022 по дату ухвалення судового рішення в сумі 71\~272,95 гривні, з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. 15.06.2023 державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі відкрито виконавче провадження № 72013652 за виконавчим листом від 08.05.2023 про стягнення з ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОЇ БЕЗПЕКИ» на користь [PERSON] середнього заробітку за весь період затримки розрахунку з 22.02.2022 по дату ухвалення судового рішення в сумі 71\~272,95 гривні, з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОЇ БЕЗПЕКИ» до відкриття виконавчого провадження, а саме 19.05.2023 виконав добровільно рішення суду, що підтверджується платіжною інструкцією № 299 від 19 травня 2023 року на суму 57\~374,73 гривень. 16.06.2023 ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОЇ БЕЗПЕКИ» звернулось до Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі із заявою про закриття виконавчого провадження у зв`язку із повним фактичним виконанням, проте державним виконавцем відмовлено в задоволенні цієї заяви. В межах виконавчого провадження № 72013652 державним виконавцем було стягнуті з позивача на користь відповідачки грошові кошти в сумі 35\~434,16 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 72013652 від 26.06.2023, інформаційним повідомленням про платіжну операцію за платіжною інструкцією стягувача № 72013652 від 29.08.2023, платіжними інструкціями № 72013652 від 04.09.2023 та платіжною інструкцією в національній валюті № 65639 від 06.09.2023. Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 02 листопада 2023 року у справі № 334/1276/22 визнано виконавчий лист, виданий 08 травня 2023 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя у справі № 334/1276/22 про стягнення з ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОЇ БЕЗПЕКИ» на користь [PERSON] середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в сумі 71\~272,95 гривні, з утриманням цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, таким, що не підлягає виконанню. Ухвала набрала законної сили 18.11.2023. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: (1) повернення виконаного за недійсним правочином; (2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; (3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: (1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; (2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: (1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; (2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судове рішення про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового рішення правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим рішенням законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Схожі висновки містять постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20. Суд встановив, що правові підстави набуття відповідачкою грошових коштів в сумі 35\~434,16 гривні, що були стягнуті з позивача на підставі виконавчого листа в цивільній справі № 334/1276/22, виданого 08.05.2023 Ленінським районним судом міста Запоріжжя, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали. Вказані грошові кошти, які були перераховані державним виконавцем відповідачці, підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача грошових коштів, набутих за виконавчим листом, який визнано таким, що не підлягає виконанню, в сумі 35\~434,16 гривні. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Щодо вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved