Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вказана заява, згідно якої [PERSON] просила встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] . Стислий виклад позиції заявниці. У серпні 2024 року [PERSON] звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення їй пенсії за віком, згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Поряд з цим, у призначенні пенсії їй було відмовлено, оскільки страховий стаж становить 12 років 11 місяців 9 днів, а інші періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці [NUMBER] не зараховані, тому що у ній неповно зазначено дату народження. Оскільки в адміністративному порядку неможливо вирішити порушене питання, просить встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] . Стислий виклад позиції заінтересованої особи. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Інна Дударева надіслала на адресу суду лист, згідно якого просила розгляд справи проводити без представника управління, та зауважила, що дійсно, під час ретельної перевірки документів встановлені розбіжності, які не дають можливості визначити факт їх приналежності саме заявниці (а.с. 25). Заяви. [PERSON] подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 45). Процесуальні дії у справі. 15 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с. 21). Фактичні обставини, встановлені судом. Як вбачається з рішення про відмову у призначенні пенсії від 23 серпня 2024 року, номер справи 155750002831, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] , оскільки вона заведена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населесення України 29 липня 1993 року, а саме: на титульній сторінці трудової книжки зазначено неповну дату народження (а.с. 7). Згідно копії трудової книжки, дійсно дата народження [PERSON] зазначено неповно, містить лише рік народження, без дати та місяця (а.с. 8 12). Відповідно до архівної довідки від 17 вересня 2024 року, 21 липня 1997 році [PERSON] була зареєстрована Роздільнянським районним центром зайнятості, як безробітна, а припинено виплату допомоги по безробіттю 20 січня 1998 року (а.с. 15). На підтвердження зміни прізвищ заявниці, надано копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 14) та довідку № 37 (а.с. 13), однак яка не містить перекладу, а тому суд не бере її до уваги. Так, до письмових доказів, викладених іноземною мовою,\~повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином.\~ Верховний Суд в постановах від 30 січня 2022 року та від 17\~серпня 2021\~року у справі №910/14949/18, зазначив, що судам необхідно врахувати, що документи, складені нерезидентами, які подаються сторонами як докази, мають прийматися судами з огляду на їх допустимість\~після їх легалізації у встановленому законодавством України порядку. Останнім місцем роботи заявниці згідно наданої трудової книжки є Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», діяльність якої відповідно до наказу Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» від 6 квітня 2021 року № 26 припинено шляхом ліквідації (а.с. 40 41). Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пункт п`ятий частини другої статті 293 ЦПК України регламентує, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року\~судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі Інструкція), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін. Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Разом з тим, за останнім місцем роботи відсутня можливість внесення змін до трудової книжки заявниці, оскільки його ліквідовано. Згідно пункту 26 постанови КМ України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Відносно детальної відповіді на кожен аргумент сторін, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 2930 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91). Розподіл судових витрат. Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved