Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

У серпні 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку суброгації. В обґрунтування\~позову посилаючись на те, що 05.05.2021 між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №245002/4098/0004124. Предметом Договору страхування стали майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «Volkswagen T-Roc», державний номерний знак [NUMBER] , та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням. 30.09.2021 о 20 год. 35 хв. у м. Києві по пр. Героїв Сталінграда сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai» (державний номерний знак [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Volkswagen» (державний номерний знак [NUMBER] ). В результаті зазначеної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2021 по справі №756/15610/21 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, визнано відповідача [PERSON] . На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. Згідно рахунку-фактури ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ М» № СНС4434328-1 від 02.10.2021 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen T-Roc», державний номерний знак [NUMBER] , склала 13\~461,55 грн. За страховим випадком позивачем складено страховий акт №00462793 від 05.10.2021 та визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 13\~461,55 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ М». Таким чином, ПрАТ «СК «УНІКА» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 13\~461,55 грн., а також судові витрати по справі у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.08.2024 дану цивільну справу направлено за територіальною підсудністю до Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с.47-48). Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2797/0/15-24 від 24.09.2024 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області» з 7 жовтня 2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана цивільна справа 13.12.2024 надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. (а.с.56). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.57). Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.05.2021 між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено сертифікат добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0004124. Предметом Договору страхування стали майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «Volkswagen T-RОС», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.7). 30.09.2021 о 20 год. 35 хв. у м. Києві по пр. Героїв Сталінграда сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai» (державний номерний знак [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Volkswagen» (державний номерний знак [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] . Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2021 по справі №756/15610/21 про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП (а.с.22). Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була, що підтверджується витягом з НПУ (а.с.18-19). 02.10.2021 [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» з Заявою №00462793 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №245002/4098/0004124 (а.с.16). Згідно рахунку-фактури ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТМ» № СНС4434328-1 від 02.10.2021 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen T-RОС», державний номерний знак [NUMBER] , склала 13 461,55 грн. (а.с.24). 05.10.2021 позивачем складено страховий акт №00462793 та визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 13 461,55 грн. (а.с.27). 06.10.2021 ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ М», що підтверджується платіжним дорученням №250642 (а.с.28). Відповідно до ч. ч. 16, 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у\~статті 27 Закону України «Про страхування». У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 (пункти 68-70):\~стаття 1191 ЦК України\~та\~стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом N 1961-IV\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України "Про страхування"\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, відносини між \~ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] регулюються правилами\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди [PERSON] , в порядку суброгації. За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ «СК «УНІКА» підлягають задоволенню у повному обсязі і з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «УНІКА» підлягає до стягнення сума страхового відшкодування в розмірі 13\~461,55 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ПрАТ «СК «УНІКА» здійснювала адвокат Білоконь І.В. на підставі ордеру на надання правничої допомоги №1427873 (а.с.6). Крім того, до суду надано копію договору №1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020, укладеного між АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» та ПрАТ «СК «УНІКА» (а.с.29-30), додаткову угоду №3 до договору №1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020 (а.с.31), виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.32), додаток №1 до договору №1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020 (а.с.33), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.34), рахунок №88 від 11.07.2024 (а.с.35), платіжну інструкцію №5174 від 26.07.2024 (а.с.36), акт наданих послуг №102 від 01.08.2024 (а.с.37). Перевіривши зміст наданих документів, суд зазначає, що заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 7 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю цивільної справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, оскільки складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, справа розглядається у спрощеному провадженні. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ «СК «УНІКА» до 4 000,00 грн. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір.

Outcome: partial