Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

27.03.2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатною, посилаючись на те, що [PERSON] є її дочкою та інвалідом першої групи "А", перебуває на обліку у лікаря-психіатра, потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок стану здоров`я та стійкого психічного розладу дочка не здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може розумно розпоряджатися пенсією по інвалідності, яку вона отримує, не може самостійно себе обслуговувати. Заявник зазначає, що у 2018 році її дочка вже визнавалася недієздатною та її, як мати, було призначено опікуном, але в рішенні був визначений дворічний строк, який закінчився, а вона своєчасно не звернулася з відповідним клопотання про продовження строку дії цього рішення, тому знову звертається з даною вимогою до суду. Ухвалою судді від 01.04.2024 року по справі було відкрите провадження та вирішено проводити розгляд в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 26.04.2024 року провадження у справі було зупинене та призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, матеріали справи були направлені до експертної установи м.Одеса. 27.12.2024 року до суду з Балтського районного суду Одеської області, як помилково направлені, повернулися матеріали справи з висновком судово-психіатричного експерта. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала 26.04.2024 року заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні вимог наполягала (а.с.26), окрім цього її представник [PERSON] , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1408881 від 14.01.2025 року, надала 14.02.2025 року заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Болградської міської ради Болградського району Одеської області про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, ніяких заяв суду не надавав, своєї позиції з приводу заявлених вимог не висловив.\~ \~ Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 39 ЦК України вбачається, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД №098277, являється інвалідом першої "А" групи з дитинства, група встановлена безстроково, дата огляду 10.10.2011 року. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №655 від 18.09.2024 року Одеської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Глибокої розумової відсталості внаслідок раннього органічного ураження ЦНС. Дитячий церебральний параліч. Симптоматична епілепсія за анамнезом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F73.88» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого, [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане повторно 03.09.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського району Одеської області на підставі актового запису №198 від 15.08.1989 року (а.с.6). Мати с дочкою мешкають разом однією сім`єю, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №0426/09-09, виданою 02.05.2019 року завідувачем сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Болградської міської ради Кісьовською Н. про зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10) та записами на 11 сторінці паспорта громадянина України (книжка) виданого на ім`я заявниці [PERSON] , з яких вбачається, що заявниця зареєстрована з дочкою за однією адресою (а.с.3-4). Також їх спільне проживання на даний час підтверджується довідкою №363, виданою 06.03.2024 року завідувачем сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Болградської міської ради [PERSON] відповідно до якої за адресою: [ADDRESS] зареєстрована заявник, її дочка [PERSON] та син [PERSON] (а.с.16). Згідно акту №155 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам, мати з дочкою [PERSON] мешкають вдвох, санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам, для дочки створені всі умови для проживання (а.с.17-18). Оскільки [PERSON] внаслідок хвороби, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то з метою захисту її майнових та соціальних інтересів необхідно визнати її недієздатною. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Болградського районного суду від 21 червня 2018 року по справі №497/1756/17, проваджння №2-о/497/3/18, [PERSON] вже визнавалася недієздатною, над нею встановлювалося опіку та [PERSON] була визнана її опікуном, тобто вже опікувалася дочкою. В рішенні зазначено про дворічний строк дії починаючи з дня набрання ним законної сили, також роз`яснено заявникові про необхідність звернення з клопотанням про продовження строку дії даного рішення, але заявник своєчасно не звернулася з відповідним клопотанням, тому строк дії цього рішення сплинув 24 липня 2020 року (а.с.11-12). Відповідно до вимог ч.ч. 6,7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не ніжніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Заявником доведено вимоги про визнання дочки недієздатною, тому суд задовольняє цю вимогу. При вирішенні вимоги заявника, щодо призначення її опікуном недієздатної дочки, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 60 Цивільного Кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Згідно з ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст. 242 ЦК України опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Також у пункті 1.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із нормами чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів опіка і піклування у всіх випадках встановлюється органами опіки та піклування (п.3.1 Правил опіки та піклування). Положення, відповідно до якого суд встановлює опіку у разі визнання особи недієздатною, пов`язані із розглядом справ окремого провадження та передбачені розділом ІV гл.2ЦПК України, і при призначенні опікуна суд повинен враховувати висновок органів опіки та піклування. Так, органом опіки та піклування Болградської міської ради було зроблено висновок про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її дочкою [PERSON] та рішенням міського голови Димитрієва С. №104 від 19.03.2024 року його було затверджено (а.с.14). Також заявниця надала суду медичний висновок від 22.02.2024 року про стан свого здоров`я, який дозволяє їй виконувати функції опікуна (а.с.15). За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості призначити заявника опікуном над її дочкою [PERSON] . Як вбачається з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.4 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Частиною 2 ст. 299 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. Так, за повідомленням начальника Одеської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» Семенкової І. №1609 від 16.12.2024 р. (а.с.34) за проведення судово-психіатричної експертизи №655 від 18.09.2024 р. державною установою були понесені витрати в розмірі 7\~210,42 грн., тому суд повинен вирішити питання відшкодування вказаних витрат установі, яка їх понесла. В силу положень ч.2 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами за рахунок цільового бюджетного фінансування стосується виключно судових експертиз у кримінальних провадженнях та у справах про адміністративні правопорушення. Водночас ч.5 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що витрати на проведення судових експертиз у цивільних справах відшкодовується в порядку , передбаченому чинним законодавством. Таким чином, законодавство не передбачає цільового виділення бюджетних коштів на проведення судових експертиз у цивільному процесі, однак, встановлює можливість відшкодування судових витрат за рахунок держави у справах окремого провадження (ст.ст.139, 299 ЦПК України). На підставі вище викладеного суд вважає за необхідне віднести судові витрати за проведення судово-психіатричної експертизи в розмірі 7 210,42 грн. за рахунок держави.

Outcome: approved