Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю\~«Споживчий центр» по підсистемі «Електронний суд» звернулося до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №27.04.2024-100000128 від 27.04.2024 у розмірі 26240 грн. Також просить стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №27.04.2024-100000128, відповідно до якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит в сумі 8 000 грн. строком на 112 днів. Процентна ставка -\~фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 10% від суми кредиту та дорівнює 800 грн., яка нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 17.12.2024 утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 26 240,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 000,00 грн. неустойка, 800 грн. комісія, 13440грн. - заборгованість за простроченими процентами. Ухвалою від 20.12.2024 Звенигородський районний суд Черкаської області відкрив провадження у справі та призначив розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України не надходило. В позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Просить прийняти рішення згідно з вимогами чинного законодавства. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2\~ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.04.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , шляхом погодження відповідачем з публічною офертою позивача та заповнення відповідних заявки та анкети клієнта, укладено в електронній формі Договір № 27.04.2024-100000128, який [PERSON] підписано з використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 8000 грн. на строк 112 днів зі сплатою незмінної процентної ставки у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом. Денна процентна ставка\~загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту\~10% від суми Кредиту та дорівнює 800 грн. Неустойка: 80 грн., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідачем у заявці, яка є невід`ємною частиною Договору №27.04.2024-100000128, вказано реквізити електронного платіжного засобу 5457-08ХХ-ХХХХ-7597 для перерахування коштів за вказаним Договором. Відповідно до Договору від 27.04.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 8 000,00 грн. строком на 112\~днів, [PERSON] 27.04.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн. Факт перерахування 27.04.2024 року ТОВ «Споживчий Центр» на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 8000 грн. на картку [NUMBER] з призначенням платежу «видача за договором №27.04.2024-100000128» підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» платіж № 2454850428 (а.с.10). Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, згідно довідки-розрахунку ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість [PERSON] за Договором №27.04.2024-100000128 становить 26 240,00 грн., з яких: 8000 грн.\~основний борг, 13 440,00 грн.\~проценти, які нараховано за період з 27.04.2024 року по 16.08.2024 року, 800,00 грн. комісія та 4 000,00 грн. неустойка (а.с.9), чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». При цьому, доказів погашення відповідачем [PERSON] вищевказаної заборгованості позивачу ТОВ «Споживчий центр», матеріали справи не містять. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Щодо стягнення тіла кредиту, процентів та неустойки ТОВ «Споживчий центр» та\~ [PERSON] \~в електронному вигляді уклали договір про надання грошових коштів у позику №27.04.2024-100000128 від 27.04.2024 року, який за своєю правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього договору відповідач отримала кредитні кошти (тіло кредиту) в сумі 8000 грн., взяла на себе зобов`язання повернути позивачу кредит та сплатити проценти за користуванням ним. Згідно Графіку платежів та кредитного договору датою повернення суми позики (тіла кредиту) є 16.08.2024 року. Обставини дотримання обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту позивачем не обгрунтовувалися (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені. Простроченою заборгованістю відповідача на момент звернення позивача до суду була заборгованість за процентами за 112 днів. Позивачем проведено розрахунок заборгованості по процентам: 8 000 грн. (тіло кредиту) х 1,5 % (процентна ставка) х 112 днів (період нарахування). Разом з тим, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказану статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом\~№ 3498-IX\~від 22.11.2023 року, який набрав чинності 23.12.2023 року. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (п. 5 ч. 3 ст. 2, ст. 13 ЦПК України) та вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», суд не погоджується із заявленою сумою стягнення процентів за користування кредитом, нарахованими за період з дати надання кредиту по 16.08.2024 року включно (112 днів), в розмірі 13440,00 грн. та вважає, за необхідне стягнути заборгованість за процентами в розмірі 1% з урахуванням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», враховуючи, що кредитний договір укладено після 23.12.2023 року . Отже, позовні вимоги про стягнення процентів слід задовольнити в розмірі 8960,00 грн. виходячи з розрахунку 8 000 грн. (тіло кредиту) х 1,0 % (процентна ставка) х 112 днів (період нарахування). Також задоволенню підлягає стягнення тіла кредиту в розмірі 8000,00 грн. та комісії у розмірі 800.00 грн. Всього до стягнення з відповідача підлягає заборгованість в сумі 17760,00 грн. Щодо стягнення неустойки, суд зазначає наступне. 15.03.2022 року був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022 року. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З розрахунку неустойки за порушення умов договору №27.04.2024-100000128 від 27.04.2024 року, наданого представником позивача до матеріалів позовної заяви, судом встановлено, що неустойка за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті боргу нарахована за період з 27.04.2024 року по 16.08.2024 року, тобто в період дії воєнного стану і становить 4000,00 грн. З огляду на викладене, суд, враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважає, що слід відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки з відповідача, яка нарахована у період дії в Україні воєнного стану, оскільки розмір такої пені (за наведений період) підлягає списанню кредитодавцем. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №27.04.2024-100000128 від 27.04.2024 року, який був укладений між нею та ТОВ «Споживчий центр», як в обумовлені договором строки, та враховуючи відсутність відомостей про те, що відповідач на час розгляду справи виконала свої зобов`язання за Договором №27.04.2024-100000128 від 27.04.2024 року перед ТОВ «Споживчий центр» суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню. Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №СЦ00023708 від 17 грудня 2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок (а.с.7), який він просить стягнути з відповідача. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial