Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Процедура (рух справи): У вересні 2024 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, у якій просить суд встановити факт загибелі її сина, військовослужбовця [PERSON] в н.п. Мар`їнка Покровського району Донецької області, під час виконання ним своїх обов`язків по захисту Батьківщини від збройної агресії рф. Відповідно до\~ст.ст.\~315,\~318\~ЦПК України\~ухвалою суду\~від 16\~вересня 2024\~року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі. Позиція заявника, [PERSON] :\~ Заявлені вимоги\~заявник мотивує\~тим,\~що вона є матір`ю [PERSON] . 30 листопада 2023 року її син військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат [PERSON] , [INFO] , був призваний [INFO] на військову службу по загальній мобілізації. Зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] на всі види забезпечення. Відповідно до сповіщення № 80 від 07.02.2024 року наданого Військовою частиною [NUMBER] , солдат [PERSON] , [INFO] 28 січня 2024 року виконував бойове завдання у складі підрозділу на тимчасово непідконтрольній Україні території в районі н.п. Мар`їнка Донецької області. В результаті мінометного обстрілу та влучання в бліндаж було втрачено зв`язок з солдатом [PERSON] , який не повернувся до підрозділу у зв`язку із ймовірним отриманням бойових ушкоджень та вважається безвісті зниклим за особливих обставин під час захисту Вітчизни. Відомості про перебування її сина зниклим безвісті підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин. Також випискою з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави- агресора, інформації про перебуванням ого сина [PERSON] , не має. В лютому 2024 року заявник отримала сповіщення сім`ї № 80 від [INFO] , про те, що її син солдат [PERSON] , [INFO] , від 28.02.2024 року вважається безвісті зниклим поблизу населеного пункту Мар`їнка, Донецької області, в результаті мінометного обстрілу та влучання в бліндаж. Заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану щоб отримати свідоцтво про смерть, на що їй було відмовлено, оскільки вона не має медичних документів, які підтверджують факт смерті сина. Загибель сина заявинка мала місце під час активних бойових дій в населеному пункті Мар`їнка Донецької області, ця територія є тимчасово окупованою територією України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Дана обставина позбавляє можливості отримати документи, передбачені ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року N 52 в редакції наказу Міністерства юстиції України 18 грудня 2010 року N 3307/5 (лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть) та зареєструвати факт смерті померлої особи у встановленому законом порядку. Судово-медична експертиза смерті сина [PERSON] , з цих же причин не проводилась. Станом на момент подання заяви тіло сина знаходиться на місці загибелі, а евакуація є неможливою. У зв`язку із відсутністю документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5, які є підставою для державної реєстрації смерті, Кропивницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції не має неможливості зареєструвати смерть сина. Для заявника [PERSON] встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті її сина [PERSON] є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] надала суду такі докази: копія свого паспорта та РНОКПП; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян; копія сповіщення сім`ї № 80 від 07.02.2024; копія сповіщення сім`ї (близьких родичів) № 344 від 08.02.2024; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; виписка з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні; копія відповіді з ДП «Український Національний центр розбудови миру»; копія відповіді з Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими; копія відповіді з Служби Безпеки України. В судовому засіданні представник заявника адвокат Маслій В.М. просив задовольнити заяву з викладених підстав. Позиція заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] та [INFO] .: Представники заінтересованих осіб до суду не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Письмових пояснень на підтримку або заперечення проти заяви від заінтересованих осіб до суду не надходило. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та зміст заяви по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані заявником докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов такого висновку. Встановлені судом обставини справи: Судом встановлено, що заявниця [PERSON] після укладанню шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 09.07.2011 року. Зі свідоцтва про народження від 27 серпня 2024 року серія [NUMBER] та копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до сповіщення № 80 від 07.02.2024 року наданого Військовою частиною [NUMBER] на ім`я [PERSON] , її чоловік - солдат [PERSON] , [INFO] , який був призваний на військову службу по загальній мобілізації 30.11.2023 року [INFO] , 28 січня 2024 року виконував бойове завдання у складі підрозділу на тимчасово непідконтрольній Україні території в районі н.п. Мар`їнка Донецької області. В результаті мінометного обстрілу та влучання в бліндаж було втрачено зв`язок з солдатом [PERSON] , який не повернувся до підрозділу у зв`язку із ймовірним отриманням бойових ушкоджень та вважається безвісті зниклим за особливих обставин під час захисту Вітчизни. З витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин встановлено, що у вказаному реєстрі наявні відомості про [PERSON] . Випискою з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави - агресора, інформації про перебуванням [PERSON] на даний час немає. З копія відповіді з Служби Безпеки України від 07.03.2024 р. № 33/7/0-1541 б/нт вбачається, що інформація про перебування [PERSON] у полоні відсутня. У вересні\~2024\~року заявник\~звернулась до\~суду із\~заявою,\~у якій\~просить встановити\~факт смерті\~сина,\~оскільки у зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть сина, вона не має можливості скористатись своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю сина. Дана заява направлена виключно на встановлення факту смерті сина, та не має під собою ніякого матеріального складу. Оцінка суду (джерела права): Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України). Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абзац перший частини першої статті 317 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23) вказано, що: «загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» (далі - Закон № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року) статтю 317 ЦПК України викладено в новій редакції. Статтею 317 ЦПК України (в редакції Закону № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року) передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду». У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. У постановах від 25 вересня 2024 року в справі № 759/980/24, від 28 лютого 2024 року в справі №506/358/22 Верховним Судом зроблено висновки, що встановлення факту смерті фізичної особи на підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Водночас, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 Цивільного кодексу України), а не із заявою про встановлення факту смерті фізичної особи (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК). Отже, практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною. Висновок суду: Із представлених суду доказів, слідує, що 28.01.2024 року [PERSON] , [INFO] , виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, зник безвісти поблизу н.п. Мар`їнка Донецької області. Суд звертає увагу, на те що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Вказані висновки застосовані Верховним Судом у постановах від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23), від 06 червня 2024 року у справі № 188/56/24 (провадження № 61-6215св24). Посилання в заявника на висновки, викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19-ц, є необґрунтованими, оскільки обставини, встановлені у вказаних справах, не є подібними до обставин у цій справі. Беручи до уваги викладене вище, а також враховуючи встановлені обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті не підлягає задоволенню. У відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати понесені заявником на сплату судового збору не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed