Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

21 жовтня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання прав власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, а саме визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з: житловий будинок (літ.-А-1), літня кухня (літ.-Б), навіс (літ.-б), сарай (літ.-В), сарай (літ.-Г), погріб (літ.-Д), сарай (літ.-Ж), сарай (літ.-З), вбиральня (літ.-Є), колодязь № 1, огорожа № 2-3. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що 05.10.2001 між позивачем [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено Біржовий контракт купівлі-продажу нерухомості № НМ-0407 житлового будинку [ADDRESS] , який зареєстрований у Полтавському БТІ в реєстровій книзі № 1 під реєстровим номером 725, відповідно до чинного законодавства на момент укладення договору, договір не підлягав нотаріальному посвідченню. Даний правочин повністю був виконаний сторонами, покупець сплатив продавцям обумовлену вартість житлового будинку, продавцем передано ключі від житлового будинку та звільнено житлове приміщення. [PERSON] померла [INFO] , спадкоємцем після її смерті є [PERSON] . З метою приведення документації стосовно вказаного будинку в належний стан та проведення реєстрації права власності позивач звернувся до державного реєстратора, проте останній відмовив в державній реєстрації права власності з огляду на те, що договір-купівлі продажу нотаріально не посвідчений, що суперечить чинному законодавству. Тому позивач змушений звернути до суду з цим позовом. В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали (а.с. 128). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі (а.с. 69). Третя особа Гоголівська селищна рада Миргородського району Полтавської області, надіслали до суду листа, в якому не заперечили щодо задоволення позову, просили суд розглянути справу без участі представника (а.с. 127). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] за Біржовим контрактом купівлі-продажу нерухомості № НМ-0407 від 05 жовтня 2001 року (а.с. 5), укладеним на Українській універсальній біржі, набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , житлова площа будинку 20,0 кв.м., який згідно технічного паспорта від 27.06.2024 року складається в цілому з: житловий будинок (літ.-А-1), літня кухня (літ.-Б), навіс (літ.-б), сарай (літ.-В), сарай (літ.-Г), погріб (літ.-Д), сарай (літ.-Ж), сарай (літ.-З), вбиральня (літ.-Є), колодязь № 1, огорожа № 2-3 (а.с. 10-30). Договір купівлі-продажу зареєстрований Полтавським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 725. Відповідно до вище вказаного договору купівлі-продажу продавці [PERSON] та [PERSON] , передали у власність [PERSON] , покупцеві, житловий будинок з господарськими будівлями, а останній сплатив їм обумовлену грошову суму вартості нерухомого майна. Така передача відбулась між сторонами і на даний час вони претензій один до одного не мають. Отже, суд приходить до висновку, що після укладення та реєстрації договору на універсальній біржі сторони виконали усі умови договору. Відповідно до довідки ТОВ "Миргородське БТІ" за № 127 від 04.07.2024, державна реєстрація права власності будинку садибного типу з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 01.09.2004 по 01.01.2013 не проводилася (а.с. 9). Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. В той же час, суд встановив, сторони не посвідчували договір нотаріально, оскільки в його тексті вказано, що на момент укладення угоди даний договір зареєстрований на Українській універсальній біржі і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ "Про товарну біржу", угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 2001 році. Тому на підставі ст. 220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Судом встановлено, що позивач є добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконав угоду, оскільки продавцю було передано гроші за житловий будинок, позивач вступив у право володіння нерухомістю та у подальшому вчиняв спроби для нотаріального посвідчення договору, однак наразі посвідчити договір нотаріально можливість відсутня, оскільки право власності на будинок вже зареєстровано за позивачем у встановленому порядку на час укладення договору. Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст. 12 Закону України "Про власність", діючого на момент укладення договору купівлі-продажу, позивач [PERSON] набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за таких підстав заявлений позов підлягає задоволенню. Інші досліджені в судовому засіданні письмові докази не спростовують висновків суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved