Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

21 серпня 2024 року\~ [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в 2018 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . У шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з чоловіком не склалося, сторони виявили, що мають різні характери та погляди на життя, а взаєморозуміння між ними відсутнє. Майже відразу після народження доньки відповідач виїхав за кордон та постійно перебуває там, що призвело до зникнення взаєморозуміння між подружжям та поступового погіршення їхніх відносин. [PERSON] стверджує, що втратила почуття любові до чоловіка, фактичні шлюбні стосунки між ними давно припинені, спільне господарство не ведеться, взаємний побут відсутній. Примирення та подальше спільне життя з чоловіком позивач вважає неможливим, а тому збереження шлюбу буде недоцільним та суперечитиме її інтересам. За вказаних обставин, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований 28 квітня 2018 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 720. Також позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та залишити проживати разом з нею малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2024р., головуючим суддею для розгляду позову [PERSON] було визначено суддю П`ятковського В.І. Ухвалою судді Коломийського міськрайонного суду П`ятковського В.І. від 23.08.2024р. провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. З розпорядження керівника апарату Коломийського міськрайонного суду від 16.12.2024р. №01-11/209/2024 вбачається, що у зв`язку з рішенням ВРП від 11.12.2024р. №3574/0/15-24 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024р. головуючим суддею для розгляду даної справи було визначено суддю Третьякову І.В. Ухвалою судді\~Коломийського міськрайонного\~суду Івано-Франківської\~області від\~17\~грудня 2024р.\~справу за\~позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було прийнято до свого провадження та розпочато її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання\~\~ [PERSON] не з`явилася, одночасно з позовом подала до суду письмове клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач\~\~ [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання. Однак, поштові відправлення були повернуті до суду без вручення з зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою». У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Працівником ПАТ "Укрпошта" на довідці про причини повернення зроблено позначку "адресат відсутній за вказаною адресою" та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 91- 1 Правил. За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21). З наведеного слідує, що суд виконав свій обов`язок щодо повідомлення [PERSON] та він був належно повідомлений про дату та час розгляду справи, стороною якої він являється. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, \~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач в своєму клопотання не заперечувала. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом встановлено, що 28 квітня 2018 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 720. Сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні відносини між собою не підтримують, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані. Характер відносин, які склалися між ними, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вона не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просила відновити своє дошлюбне прізвище, суд залишає її прізвище без змін. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до\~ч.1\~ст.161\~СК України\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~будуть проживати\~малолітні діти,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріали справи не містять доказів того, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, малолітня дочка залишилася проживати з матір`ю, знаходиться на її утриманні, тривалість такого. Також відсутні докази створення перешкод відповідачем у проживанні дитини з матір`ю до дати подання позову і позивач таких доказів не надала. За відсутності спору між батьками щодо місця проживання дитини, суд позбавлений можливості дотриматись положень ст. 161 Сімейного кодексу України та врахувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, особисті якості батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною. При цьому, у такому випадку суд не наділений правом збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів проживання малолітньої дочки сторін\~ [PERSON] з позивачем, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.\~Сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом з наданням до нього належних документів та доказів на підтвердження даної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial