Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини; 3) зобов`язати [PERSON] у місячний термін, відкрити особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , для перерахування аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на території Качалівського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] проживає громадянка [PERSON] , 1983 року народження, яка має п`ятеро дітей: неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько дітей помер. За інформацією КЗ «Краснокутський ЦСС», лист від 09.11.2023 № 288 відомо, що родина [PERSON] отримує послугу соціального супроводу, згідно з Державним стандартом соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах з 31.08.2023 року. Потреби дітей щодо виховання та розвитку не задовольняються, діти недоглянуті, голодні. Мати не працює, вихованням дітей взагалі не займається. Згідно з довідкою Качалівського старостинського округу від 17.10.2023 № 19-01-13/115, [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя. 06.06.2023 року о 19.00 год. неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , повідомив на лінію 102 про перебування в небезпеці. Цього ж дня всі діти були доставлені до дитячого відділення КЗ «Краснокутської ЦРЛ» працівниками поліції та служби у справах дітей. Мати [PERSON] перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, не могла контролювати дітей та дбати про них, і це була пряма загроза життю і здоров`ю дітей. Наступного дня 07.06.2023 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Краснокутської селищної ради з проханням влаштувати дітей до родини патронатного вихователя, доки вона не подолає складні життєві обставини. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , та малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , були влаштовані до родини патронатного вихователя [PERSON] , згідно з рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Харківської області від 29 червня 2023 року №132. На тепер [PERSON] проживає у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , власника цього домоволодіння встановити не вдалося. Представник позивача зазначає, що [PERSON] не змінила свого ставлення до дітей, та не усвідомлює свої помилки у їх вихованні. Органом опіки і піклування Краснокутської селищної ради [PERSON] була надана можливість подолати складні життєві обставини, а саме: припинити зловживати спиртними напоями, придбати власне житло або навести лад у домоволодінні за місцем проживання, підготувати запас дров на опалювальний період, заготувати запас продуктів харчування, змінити непридатні до використання дитячий одяг та взуття на нові, налагодити контакт зі своїми дітьми з метою повернення їх до своєї біологічної родини. У відповідь була повна бездіяльність матері, яка і надалі продовжує зловживати спиртними напоями та вести асоціальний спосіб життя, про що є письмове свідчення патронатного вихователя [PERSON] від 29.08.2023 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 29.08.2023 року та письмові пояснення самої [PERSON] від 29.08.2023 року. 18.09.2023 працівниками служби у справах дітей Краснокутської селищної ради, ювенальної превенції сектору поліцейської діяльності № 2 Богодухівського РВП ГУ НП України в Харківській області, поліцейським офіцером Краснокутської територіальної громади було здійснено виїзд до домоволодіння гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Доступу до домоволодіння не було надано, але так як ворота та паркан майже відсутній, вдалося побачити, що садиба знаходилася у занедбаному стані, у дворі брудно, розкидане сміття, на городі суцільні бур`яни, відсутній запас дров на подвір`ї. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Краснокутської селищної ради 19.09.2023 року [PERSON] була присутня особисто, та не заперечувала проти доказів її асоціального способу життя. Остання повідомила, що придбала будинок у с. Пархомівка Богодухівського району Харківської області, та має намір навести там лад. Також члени комісії поставили перед нею завдання зареєструвати дітей за новим місцем проживання. Таким чином, членами комісії встановлено факт свідомого та умисного невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей, відсутності з боку матері будь-якої участі у вихованні, не надання матеріальної допомоги, свідоме самоусунення від забезпечення морального та духовного розвитку дітей. З метою захисту прав та інтересів дитини, запобігання бездоглядності, орган опіки і піклування при виконавчому комітеті Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Представник позивача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повній мірі та просять їх задовольнити. В судовому засіданні від 18.09.2024 представник позивача - Пономаренко Л.А. пояснила суду, що відповідачка, незважаючи на численні зауваження з боку органу опіки та піклування і служби у справах дітей, продовжує вести асоціальний спосіб життя. Ні в одному з обох домоволодінь (у с. Качалівкі та у с. Пархомівкі Богодухівського району) відповідачка не створила належних умов для проживання дітей, попри її численні обіцянки, хоча мала на це час, враховуючи те, що дітей відібрали в неї вже давно. Представник позивача зазначила, що неодноразово Краснокутська селищна рада зверталася до суду з аналогічним позовом про позбавлення її батьківських прав. Звернула увагу суду на те, що діти наразі перебувають у родині патронатного вихователя, вони змінилися на краще: ситі, чисто одягнені, регулярно онлайн відвідують шкільні уроки, стали більше розумово розвинуті. Проте, якщо тепер дітей повернути матері, то останні знову будуть деградувати. Представник позивача вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей та стягнути з неї аліменти на їх утримання. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні та не позбавляти її батьківських прав. Просить завершити розгляд справи у її відсутність. У судовому засіданні від 18.09.2024 відповідач [PERSON] позов не визнала, зазначила, що в домоволодінні в с. Качалівкі умов для проживання дітей немає, як немає їх і в будинку в с. Пархомівкі, вкотре обіцяла навести там лад. Зауважила, що провести газопостачання до будинку в с. Пархомівка, який вона придбала в 2023 році, вона не має доходу, оскільки не працює, має бажання працювати, але в селі роботи немає. Запевняла, що має город, на якому вирощує овочі. ЇЇ співмешканець наразі служить в ЗСУ та обіцяв допомагати їй матеріально. На гроші, які обіцяє надати співмешканець, відповідач має намір придбати дрова. Заперечує той факт, що діти ходили брудні, оскільки пере речі у пральній машині. Заперечує той факт, що діти голодували та не ходили до школи. Зазначила, що у дітей був для занять письмовий стіл, була і постільна білизна. Четверо дітей мають мобільні телефони, які придбав їм за життя їх покійний батько. Зазначила, що інколи відвідує своїх дітей, які перебувають в патронатній родині, заперечує той факт, що при зустрічах з дітьми та при спілкуванні з ними в телефонному режимі перебувала в стані сп`яніння. При цьому запевняла суд, що наразі алкогольні напої не вживає. Діти кажуть неправду з того приводу, що ніби вона перебувала в стані сп`яніння, проти неї їх налаштовує патронатний вихователь. Відповідач неодноразово в судових засіданнях, під час надання свідчень учасниками процесу, стверджувала, що всі вони говорять неправду, та просила суд не позбавляти її батьківських прав, оскільки вона має бажання повернути дітей та самостійно піклуватися про них. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримують у повній мірі та просять їх задовольнити. У судовому засіданні від 18.09.2024 представник третьої особи - Пахаренко Р.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, пояснила суду, що родина відповідачки і раніше перебувала під соціальним супроводом, крім того, і раніше Краснокутська селищна рада неодноразово зверталася до суду з позовом до обох батьків [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав. Дітей декілька разів вилучали у батьків. Діти читати не вміють, школу не відвідують. Під час останнього такого вилучення з`ясувалося, що відповідачка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить відповідний медичний висновок. Діти були брудні, голодні, станом на 16.00 того дня діти ще не їли. Їх було доставлено до дитячого відділення КНП «Краснокутська ЦРЛ», де їх нагодували, там же у них було виявлено педикульоз. У будинку, де проживає відповідачка, в с. Качалівкі Богодухівського району, умови для проживання дітей відсутні: всі члени родини мешкають в одній кімнаті, де є один стіл, диван, на якому мається величезна дірка, та який стоїть на цеглинах, над холодильником провисли оголені провода, що становить загрозу для здоров`я та життя дітей. Відповідачка кожного разу під час візиту до її домоволодіння представників служби у справах дітей, обіцяла навести лад в домоволодінні у с. Качалівкі, так і в будинку в с. Пархомівка, проте обіцянок не додержувалася. В попередніх судових засіданнях відповідачка стверджувала, що привела оселю в с. Качалівкі до стану придатному для проживання в ній дітей, просила службу у справах дітей ще раз приїхати до неї з обстеженням умов проживання, і засвідчити це, що і було вкотре зроблено останніми 17.08.2024. Проте ніяких покращень умов проживання в будинку комісія там не виявила. Представник третьої особи вважає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, не має бажання змінити своє ставлення щодо створення належних умов для їх проживання і виховання, відтак, вважає за доцільне позбавити її батьківських прав. Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису, відповідно до положень ч. 2 т. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, з`ясувавши думки дітей, доходить наступних висновків. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, а саме: свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області /т.1, а.с.13/; свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого Качалівською сільською радою Краснокутського району Харківської області /т.1, а.с.25/; свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану районної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області /т.1, а.с.26/; свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області /т.1, а.с.27/; свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області /т.1, а.с.28/. Батько дітей, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) /т.1 а.с.14/. 06.06.2023 начальником Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пономаренко Л.А., за участі фахівця завідувача сектору усиновлення та сімейних форм виховання ССД Краснокутської селищної ради Пахаренко Р., інспектора з ЮП Богодухівського РВП ГУНП у Харківській області Орлової В., було обстежено умови проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та зроблено наступний висновок. Так, у будинку повний безлад, діти одягнуті у брудні речі, змінний одяг також брудний. Зі слів дітей вони їли вранці, потім поїхали до тітки. Під час обстеження всі дорослі члени родини були у нетверезому стані. Підписувати акт обстеження гр. [PERSON] відмовилася /т.1 а.с.21/. Наказом начальника Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пономаренко Л.А. за №24 від 06.06.2023, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік у Службі у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області /т.1 а.с.20/. 07.06.2023 [PERSON] звернулася до начальника Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пономаренко Л.А. із заявою, в якій просить розглянути питання щодо тимчасового влаштування до патронатного вихователя її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час перебування її дітей у патронатній родині [PERSON] зобов`язалася не вживати алкоголь та навести порядок у будинку, заготовити на зиму запас дров, запас продуктів харчування, привести в належний стан одяг та взуття, та придбати власне житло для комфортного проживання дітей /т.1 а.с.15/. Як вбачається з копії заяви [PERSON] , остання 08.06.2023 звернулася до начальника Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пономаренко Л.А. із заявою, в якій просить влаштувати до її патронатної родини на тимчасове проживання та виховання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /т.1 а.с.40/. 28 червня 2023 року неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було передано [PERSON] , на підставі наказу начальника Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області №35 від 14.06.2023, що підтверджується копіями Актів про факт передачі дитини від 28.06.2023 /т.1 а.с.29,30,31,32,33/. 18.09.2023 начальником Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пономаренко Л.А., за участю фахівця інспектора ювінальної превенції Богодухівського РВП ГУНП у Харківській області Орлової В. та поліцейського офіцера Краснокутськогої селишної ради Буцького І.Г., було обстежено житлові та матеріально-побутові умови сім?ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та зроблено наступний висновок. Так, на момент обстеження доступу до будинку не було надано. У дворі скрізь брудно, розкидана цегли, зламані дошки та інше сміття. Дрова для опалення будинку відсутні. В городі суцільний бур`ян/ т.1 а.с.22/. Старостою Качалівського старостинського округу апарату Краснокутської селишної ради [PERSON] на ім?я начальника служби у справах дітей Краснокутської селищної ради надано інформацію за вих.N?19-01-13/115 від 17.10.2023 про те, що діти гр. [PERSON] знаходяться під супроводом і проживають не за місцем реєстрації. Мати не працює, вихованням дітей не займається, від мешканців села надходили скарги про неналежне виховання дітей та невиконання батьківських обов`язків, вживання спиртних напоїв / т. 1 а.с.23/. З відповіді директора КЗ «Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради» № 288 від 09.11.2023 вбачається, що родина [PERSON] отримує послугу соціального супроводу відповідно до Державного стандарту соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах з 31.08.2023 /т.1 а.с.46/. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувалася адміністративної відповідальності за ч.ч. 1,2 ст. 184 КУпАП, за неналежне виконання батьківських обов`язків, що підтверджується копіями постанов доданих до матеріалів справи /т. 1 а.с. 41,42,43,44,45, 80-81,82/. Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 234 від 27.09.2023 було затверджено висновок про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно її дітей /т.1 а.с.34-35,36-39/. Відповідно до листа директора КЗ «Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради № 31 від 26.01.2024, родина [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під соціальним супроводом. У родині виховується п`ять неповнолітніх дітей, базові потреби яких не задовольняються. Під час планових візитів в родину неодноразово було з`ясовано, що мати належно не виконує свої батьківські обов`язки: не дбає про чистоту та добробут в оселі, не привчає дітей до порядку, не слідкує за проведенням їх вільного часу, неодноразово були складені адміністративні протоколи за вживання алкоголю. Будинок захаращений, в ньому неприємний запах /т.1 а.с.72/. 22.01.2024 начальником Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пономаренко Л.А., за участю фахівця РСР КЗ «Краснокутської ЦСС» [PERSON]., поліцейських офіцерів Краснокутськогої селищної ради [PERSON]. та [PERSON] було обстежено житлові та матеріально-побутові умови родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та зроблено наступний висновок. Так, у будинку не створені умови для проживання дітей, будинок у занедбаному стані, потребує ремонту. Є мінімальний запас продуктів, у будинку брудно та повна антисанітарія. У кімнатах є небезпека для дітей у вигляді електричних дротів електропостачання. Запас дров для опалення мінімальний на три дні /т. 1 а.с.83/. Неодноразово у судових засіданнях відповідачка наголошувала на тому, що вона придбала земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого 28.02.2024 у відкритому судовому засіданні прохала долучити до матеріалів справи копію договору купівлі-продажу від 13.09.2023, зареєстрованого в реєстрі за № 1284, копії Витягів з Державного реєстру речових № 346368754 від 13.09.2023 та № 346369739 від 13.09.2023 /т. 1 a.c.85-87,89,90/. З копії Витягу №11-20/739 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 15 грудня 2023 року /т.1 а.с.88/. Допитана в судовому засіданні фахівець КЗ «Центр надання соціальних послуг» Краснокутської селищної ради [PERSON] пояснила суду, що родину [PERSON] знає більше 3,5 років, впродовж всього часу, що вона працює на згаданій посаді. Зазначила, що коли був живий чоловік відповідачки, свідок неодноразово в складі комісії відвідувала родину [PERSON] за місцем їх мешкання в с. Качалівка Богодухівського району. Батьки при цьому перебували в нетверезому стані, діти були голодні та брудні, дитячі горщики повні фекаліями. Під час згаданих візитів комісії до родини відповідачки біля домоволодіння не було забору, хвіртка розбита. В будинку відсутні умови для проживання дітей, немає ні кухні, ні дитячих кімнат, складалося враження, що будинок покинутий. Під час неодноразових телефонних розмов з працівниками Центру [PERSON] перебувала в стані сп`яніння. Родина була взята Центром під соціальний супровід. Після смерті чоловіка відповідачка отримала соціальну виплату в розмірі 120000 грн. на які, за допомогою працівників Центру, придбала житловий будинок у с. Пархомівка Богодухівського району Харківської області, проте і цей будинок як і будинок в с. Качалівкі вона не привела до стану належному для проживання в ньому дітей. Свідок була присутньою при вилученні у [PERSON] її п`ятьох дітей, під час чого остання перебувала в нетверезому стані. Вважає, що дітям краще без матері, відповідачка дітьми не переймається, намірів повернути їх до родини немає, відтак, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Допитана в судовому засіданні в якості свідка патронатний вихователь [PERSON] пояснила суду, що всі п`ятеро дітей відповідачки [PERSON] перебувають в її патронатній родині вже 1 рік і 3 місяці. Коли дітей вилучили у матері, їх було розміщено у дитячому відділенні КНП «Краснокутська центральна районна лікарня», де у них виявлено педикульоз. Діти потрапили до її родини голодні, занедбані, не виховані, не знали скільки їм років, не вміли рахувати, не знали днів тижня, не знали своїх днів народжень, не розуміли для чого необхідно купатися, стригти нігті та чистити зуби. Діти розповідали свідку, що під час проживання з матір`ю остання речі їм не прала, зуби вони не чистили, не вмивалися, у них була одна ложка на всіх, мати била їх кочергою, вони часто були голодні, час від часу харчувалися різаними собаками, курями зі смітника та котячим кормом «Кітікет». Наразі діти виходять на шкільні онлайн уроки, виконують домашні завдання, доглядають за собою, свідок тримає їх в охайному вигляді, вітає їх з днем народження, сплачує додаткові зайняття з репетиторами, оскільки діти значно відстали від шкільної програми. За весь час перебування дітей в патронатній родині їх матір - відповідачка [PERSON] навідувалася до них разів 6-7, і то здебільшого у стані сп`яніння, зухвала поведінка якої змушувала свідка викликати працівників поліції. Під час таких візитів діти не хотіли бачити матір, не підходили до неї, а лише насміхалися над нею. Відповідачку діти називають « [PERSON] », матір`ю не називають, повертатися додому не хочуть. Коли найменша дитина [PERSON] йшла до першого класу, то мати так і не приїхала до дитини на перший дзвоник, хоча [PERSON] її просила про це. Пізніше обіцяла купити їй вишиванку, а потім відмовилася, посилаючись на те, що оскільки діти проживають в родині патронатного вихователя, то забезпечувати дітей одягом повинна саме вихователь. Мати не купує їм ні речей, ні шкільного приладдя, всім цим забезпечує їх [PERSON] . Не заперечує того, що у чотирьох дітей маються мобільні телефони, які колись придбала їм чи то відповідачка чи її покійний. Допитана в судовому засіданні в якості свідка староста Качалівського старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради [PERSON] пояснила суду, що знає родину [PERSON] з 2010 р., родина веде неправильний спосіб життя. [PERSON] та її чоловік завжди зловживали спиртними напоями. Зараз відповідачка проживає зі своїм співмешканцем, який наразі перебуває в ЗСУ. Неодноразово свідок бачила їх обох в стані алкогольного сп`яніння. До того як у відповідачки відібрали дітей, ті до школу останнім часом не відвідували, на онлайн уроки не виходили, були недоглянуті та неохайні. До відповідачки неодноразово приїздили працівники служби у справах дітей щодо обстеження умов проживання, за результатом яких складалися відповідні акти. В будинку відповідачки вікна заклеєні плівкою, оскільки скло в них вибито, газопостачання будинку відключено за борги, є пічне палення, проте не завжди було чим топити. Після того як у відповідачки вилучили дітей, свідок у неї вдома не була. Вважає, що відповідач ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків на той час коли діти проживали з нею. Наразі відповідачка продовжує проживати в селі Качалівка. Її спосіб життя ставить під загрозу життя дітей. Відповідачка майже завжди перебуває в стані сп`яніння, умов для проживання дітей в будинку немає. Ворота на подвір`ї настільки розбиті, що можуть нести загрозу для життя та здоров`я дітей. Свідок зазначила що неодноразово працівники служби у справах дітей робили їй зауваження щодо виховання дітей, деякі з яких вона інколи виконувала, якщо не вживала спиртні напої. Від сусідів неодноразово надходили скарги на те, що діти перебувають без нагляду дорослих, часто, граючи з м`ячем, діти вибігали на проїжджу частину дороги. Свідок бачила в будинку відповідачки багато дитячих речей, проте вони не завжди були випрані, продукти також були в невеликій кількості. Вважає, що дітям буде краще в родині патронатного вихователя, аніж з біологічною матір`ю. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка поліцейський офіцер громади СПД №1 Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області лейтенант поліції [PERSON] пояснив суду, що родину [PERSON] знає впродовж 14 років, родина характеризується як негативна. Відповідачка постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, за дітьми не доглядає. На родину постійно сваряться сусіди, оскільки відповідачка разом з її нині покійним чоловіком ходили п`яні. Неодноразово місцеві мешканці зверталися на лінію 102 щодо неналежної поведінки відповідачки та її покійного чоловіка. Свідок неодноразово входив до складу комісії, яка проводила обстеження умов проживання у домоволодінні, в якому мешкає відповідачка. Зазначив, що умови для проживання дітей непридатні, речі в будинку неприбрані, в оселі панує безлад, свідок вважає, що в будинку існує загроза для проживання дітей. З продуктів харчування виявлені невеликі запаси крупи та відро картоплі. Діти в родині [PERSON] були завжди обірвані та брудні. Опалення в будинку відсутнє, води в будинку немає, колодязь знаходиться в 50 м від будинку. Декілька разів діти тікали з дому, на їх пошуки було залучено весь особовий склад поліції. Вважає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. На думку свідка дітей в родину повертати не можна, оскільки майбутнього у них в цій родині немає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка поліцейський офіцер громади СПД №1 Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області капітан поліції [PERSON] пояснив суду, що родину [PERSON] знає з 2015 року, оскільки він періодично виїжджав у складі комісії до них на виклики з приводу домашнього насильства, та через втечу дітей з дому. Відповідачка зловживає спиртними напоями. Вся родина разом з дітьми, доки їх не вилучили у матері, проживали в одній кімнаті, там же знаходиться і пічне опалення, яке перебуває в розібраному вигляді, інші кімнати в будинку закидані сміттям. Під час обстеження будинку продуктів харчування свідок не бачив, холодильник був пустий. На подвір`ї були дрова в незначній кількості, якої б вистачило лише на кілька днів. Останнім часом відповідачка проживала зі співмешканцем [PERSON] , який себе зарекомендував з негативної сторони, оскільки також зловживає алкогольними напоями. Діти відповідачки були голодні, мали неохайний вигляд, їх речі були брудні, пропускали зайняття у школі. Декілька разів діти відповідачки тікали з дому разом зі своїми двоюрідними братами та сестрами, на контакт не йшли, оскільки не хотіли щоб їх після втечі повертали назад до матері. Свідок зазначив, що відповідачка вела і веде асоціальний спосіб життя, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Вона неодноразово попереджалася про те, що необхідно змінити своє ставлення до дітей, їй неодноразово надавалася можливість виправитися, проте вона цим шансом не скористалися. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Так, відповідно до вимог закону, судомв присутності законного представника - патронатного вихователя [PERSON] , з приводу доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , було з`ясовано думки її дітей, а саме: неповнолітнього [PERSON] , та малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Всі п`ятеро дітей заперечували проти повернення в родину матері, зазначивши при цьому, що остання їх погано годувала, не доглядала за ними, речі їх були брудні, вдома відсутній туалет, в хаті холодно, під час проживання у матері діти до школи не ходили, з днем народження мати їх не вітала, часто перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Під час перебування дітей у родині патронатного вихователя [PERSON] мати відвідує їх рідко, а коли приїздить, то перебуває в стані алкогольного сп`яніння, телефонує теж не часто, а якщо і телефонує, то знову ж таки напідпитку. Діти зазначили, що у родині патронатного вихователя [PERSON] відчувають себе комфортно, тьотя [PERSON] (так вони називають патронатного вихователя) смачно готує, діти завжди нагодовані, чисто одягнуті, купаються, відвідують онлайн шкільні заняття, вона водить їх до репетиторів, вітає з днями народження. Наразі діти повертатися до мами не хочуть, вважають за доцільне позбавити їхню матір батьківських прав щодо них, більшість дітей зауважили, що маму не люблять, а люблять тьоту [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, свідків, вислухавши думки дітей, дослідивши письмові матеріали на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). За приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей, посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки є ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, про що зазначено і у висновку щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав. Так, в пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачкою не надано жодних доказів, які б спростовували вказані вище обставини. Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідачки брати участь у вихованні та розвитку дітей, відповідач не надала. Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дітей. Лише той факт, що відповідач не визнала позов та висловила бажання брати участь у вихованні дітей, не свідчить про її інтерес до дітей та реальне бажання змінити поведінку (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 755/8647/23, провадження № 61-6722св24). Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.05.2019 у справі № 661/2532/17 (провадження № 61-46449св18), згідно з якими: «Самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними, наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи». Також у постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 398/4299/17 (провадження № 61-2861св20) зроблено такий висновок: «[…] Лише зазначення відповідачем в апеляційній скарзі про його бажання піклуватися про дитину не спростовує факту його ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. […] Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Верховний Суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав». Суд вважає за необхідне врахувати зазначені висновки у справі, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а отже, вирішення питання про його застосування потребує з`ясування низки обставин, які характеризують дотримання батьками своїх обов`язків з виховання дитини. З урахуванням наведених висновків Верховного Суду та встановлених у цій справі обставин, саме лише заперечення відповідача проти позбавлення її батьківських прав не може розцінюватися як достатня підстава для відмови у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до її неповнолітніх дітей, про що до суду надано відповідний висновок, суд дійшов висновку, що відповідачка систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, передбачені ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчить про наявність вини у її поведінці, яку можна розцінювати як ухилення від виховання дітей та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає за доцільне застосувати до відповідачки такий крайній захід впливу як позбавлення її батьківських прав, що повністю відповідає якнайкращим інтересам дітей. Як підсумок, аналізу елементів, які впливають на визначення «якнайкращих інтересів дитини» суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дітей і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію їх прав. Суд наголошує, що застосовуваний захід не є безстроковим і відповідачка має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169). Що стосується вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, з урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved