Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною заявою, виходячи з наступного. 09 вересня 2024 року [PERSON] (мати заявника), перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Донецьк, раптово померла від гострої серцевої недостатності. На підтвердження факту смерті останньої [PERSON] долучила довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть, видане Донецьким міським відділом РАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР серія [NUMBER] від 13.09.2024. Оскільки смерть [PERSON] настала на тимчасово окупованій території, заявник наразі позбавлена можливості в позасудовому порядку вирішити питання щодо державної реєстрації смерті [PERSON] . Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Просить задовольнити вимогу про встановлення факту смерті її матері [PERSON] . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб копії яких долучені до матеріалів справи. В заяві про встановлення факту смерті зазначено, що [PERSON] , померла [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк та на підтвердження даної обставини долучено довідку про причину смерті серія №368 від 10.09.2024 Центральною міською лікарнею №1 м. Донецьк. Так, як вбачається з наданих заявником матеріалів, [INFO] померла у віці 86 років [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 13.09.2024 Донецьким 8міським відділом РАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР (серія [NUMBER] ). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, за положеннями ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». З іншого боку, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції, чинній на день розгляду справи, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про становлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. При цьому, підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Згідно до ч.1 ст. 17 вищенаведеного Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів (ч.2 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни»). Приписами ч.1 ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянки України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити заяву. Відповідно до ст.430 ч.1 п.8 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved