Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 2,11 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території села В`язова колишньої Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області, а на сьогоднішній день Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, право на яку [PERSON] , яка померла [INFO] , мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 159394, виданого Туринківською сільською радою 29 травня 1997 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 1310, після смерті якої [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла спадщину після його смерті, оскільки була зареєстрована та проживала з ним на час його смерті, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, а також звернулася до нотаріуса в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Водночас [PERSON] як чоловік [PERSON] , яка померла [INFO] , був спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, прийняв спадщину, йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак спадщини на право на земельну частку (пай) площею 2,11 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , згідно сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, після смерті якої [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових справ, вона не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої, оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. Водночас право [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка. Вважає, що її право на земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 10 лютого 2025 року о 09 год. 30 хв. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані позивачем та представником відповідача заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі, а також беручи до уваги те, що неявка третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не перешкоджає розгляду справи. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, покладається при вирішенні справи на думку суду, фактично визнав позовні вимоги, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі В`язова, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , який виданий 26 квітня 2024 року органом № 4628. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Франківським райвідділом реєстрації актів цивільного стану м. Львова 08.10.1994 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище [PERSON] позивач змінила на [PERSON] внаслідок укладення 08 жовтня 1994 року шлюбу із [PERSON] у Франківському райвідділі реєстрації актів громадянського стану м. Львова, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 518. Після укладення шлюбу були присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . Однак рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 січня 2024 року у справі № 450/3572/23, провадження № 2/450/183/24, яке набрало законної сили, розірвано шлюб, що укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 08 жовтня 1994 року Франківським райвідділом реєстрації актів громадянського стану міста Львова, актовий запис № 518. Ухвалено після розірвання шлюбу змінити прізвище позивачки [PERSON] на дошлюбне « [PERSON] ». Тобто суд констатує, що позивач відновила своє дошлюбне прізвище [PERSON] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00039532062 від 04 травня 2023 року, вбачається, що батьком позивача є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Викладеним у довідці № 925, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 19 серпня 2024 року, стверджується, що у Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області зроблено запис № 1310 від 29 травня 1997 року про те, що [PERSON] видано сертифікат серії ЛВ № 159394 на право приватної власності на землю в розмірі 2,11 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, з них 1,64 га ріллі та 0,47 га кормових угідь. [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації смертей 21 червня 2006 року було зроблено відповідний актовий запис за № 32, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 21 червня 2006 року Туринківською сільською радою Жовківського району Львівської області. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З довідки № 924, яка видана 19 серпня 2024 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що заповіт від імені [PERSON] у Туринківській сільській не посвідчувався. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видане 25 листопада 1962 року В`язівською сільською радою, а також з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00045653598 від 22 червня 2024 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 25 листопада 1962 року у виконавчому комітеті В`язівської сільської ради Жовківського району Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 25 листопада 1962 року було зроблено відповідний запис за № 27. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . [PERSON] як чоловік [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З довідки № 697, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 19 серпня 2024 року, вбачається, що громадянка [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті дійсно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Викладеним у довідці № 699, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 19 серпня 2024 року, стверджується, що громадянин [PERSON] дійсно був зареєстрований та постійно проживав разом із своєю дружиною, громадянкою [PERSON] на день її смерті, а саме станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Тобто суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрований та постійно проживав з нею на день її смерті, не відмовився протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця від прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в Жовківській державній нотаріальній конторі Львівської області 15 травня 2009 року було зареєстровано спадкову справу № 308, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 19786076 від 15 травня 2009 року. [PERSON] [INFO] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 1330. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з майнового паю в сумі 2152 гривні, який знаходиться у власності сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Пролісок», Жовківського району Львівської області і належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданого Туринківською сільською радою Жовківського району Львівської області 10 грудня 2002 року серії ЛВ № VI 082827. Видача даного свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті [PERSON] підтверджує те, що він прийняв спадщину після її смерті. [PERSON] помер [INFO] , про що 24 квітня 2023 року було складено відповідний актовий запис № 63, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане 24 квітня 2023 року старостою Замочківського старостинського округу № 4. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все його майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він за законом матиме право заповів у власність своїй дочці, [PERSON] , [INFO] , тобто позивачу. Даний заповіт 09 лютого 2023 року посвідчений [PERSON] , старостою Замочківського старостинського округу № 4 Львівського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 2. Заповіт заповідачем не змінено і не скасовано, що підтверджується записом старости Замочківського старостинського округу № 4 Львівського району Львівської області Н. Мішковської від 03 травня 2023 року. З довідки № 698, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 19 серпня 2024 року, вбачається, що громадянин [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті дійсно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Викладеним у довідці № 701, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 19 серпня 2024 року, стверджується, що громадянка [PERSON] дійсно була зареєстрована та постійно проживала разом із своїм батьком, громадянином [PERSON] , на день його смерті, а саме станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Суд враховує, що 04 травня 2023 року, тобто в шестимісячний строк після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , позивач звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Протягом цього строку позивач не відмовлялася від прийняття спадщини. Тобто суд приходить до висновку, що [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті свого батька, [PERSON] , оскільки постійно проживала та була зареєстрована з ним на день його смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, а також враховуючи норму ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулася до нотаріуса в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, із заявою про прийняття спадщини. Внаслідок звернення позивача приватним нотаріусом Кобзар Л. В. 04 травня 2023 року було зареєстровано після смерті [PERSON] спадкову справу № 49/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72349803 від 04 травня 2024 року. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 22 червня 2024 року в нотаріальному порядку [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме серії НТВ № 831192, яке зареєстроване в реєстрі за № 973, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і складається із трьох кімнат житловою площею 66,2 кв. м., коридору, кладової. Загальна площа становить 86,5 кв. м. При будинку є господарські будівлі та споруди відповідно до технічного паспорту. Вищевказаний житловий будинок належав спадкодавцю на праві власності на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором Жовківської міської ради Жовківського району Львівської області Фіть С. П. від 18 грудня 2018 року, індексний номер витягу: 150055621, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1724992346227. Крім того нотаріусом 22 червня 2024 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НТВ № 831193, яке зареєстроване в реєстрі за № 974, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,5563 гектара, кадастровий номер 4622789200:12:000:0079, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав, номер витягу: 382274212 від 10 червня 2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2951561346227, а також цього дня видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НТВ № 831194, яке зареєстроване в реєстрі за № 975, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 1,24 гектара, кадастровий номер 4622789200:13:000:0032, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав, номер витягу: 382274432 від 10 червня 2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2951562346227. Позивач [PERSON] є власником зазначеного вище майна, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав № 384000819, № 384001580, № 384002086, які сформовано 22 червня 2024 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов`ю Вікторівною. Однак листом № 113/01-16 від 05 серпня 2024 року приватний нотаріус Львівського районну нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), площею 2,11 га, що розташована на території села В`язова Туринківської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області і належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, через неподання позивачем оригіналу правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай та нотаріусом роз`яснено, що у випадку відсутності такого документа, позивачу необхідно звернутися в судові органи для оформлення права на вищезазначений земельний пай в порядку спадкування. Суд бере до уваги, що позивач у позовній заяві зазначила, що сертифікат нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] , у неї відсутній, [PERSON] за життя не обміняла сертифікат на земельну частку (пай) старого зразка на новий зразок сертифіката. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд враховує, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини належної форми документа, оскільки спадкодавець померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність, а за життя не зробила необхідних дій. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , вона прийняла спадщину після його смерті, оскільки була зареєстрована та проживала з ним на час його смерті, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, а також звернулася до нотаріуса в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Водночас [PERSON] як чоловік [PERSON] , яка померла [INFO] , був спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, прийняв спадщину, йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак спадщини на право на земельну частку (пай) площею 2,11 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , згідно сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, після смерті якої [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових справ, позивач не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої, оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. Водночас право [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved