Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Представник позивач звернувся до суду із вказаним позовом, яким просить суд стягнути заборгованість по сплаті послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території у загальному розмірі 39987,03 грн. з яких 27840,85 грн. сума боргу, 12146,18 інфляційні витрати, судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати з правничої допомоги у розмірі 5000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є власником двох об`єктів нерухомості, нежилих приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] . У період з 01.03.2021 по 31.01.2024 за [PERSON] виникла заборгованість за послуги утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території по об`єкту приміщення 17 (площа приміщення 53,7 кв.м., особистий рахунок [NUMBER] ), розташованого за адресою [ADDRESS] у розмірі 15005,52 грн., з яких 10447,55 грн основний борг та 4557,97 грн. - інфляційні нарахування. У період з 01.03.2021 по 31.01.2024 за [PERSON] виникла заборгованість за послуги утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території по об`єкту приміщення 26 (площа приміщення 91,5 кв.м., особистий рахунок [NUMBER] ), розташованого за адресою [ADDRESS] у розмірі 24981,51 грн., з яких 17393,30 грн та основний борг та 7588,21 грн. - інфляційні нарахування. 14.05.2017 загальними зборами ОСББ «КРИЖАНІВКА» затверджено статут ОСБЕ «КРИЖАНІВКА» (нова редакція), яким визначено що об`єднання здійснює свою діяльність у багатоквартирному будинку Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Софіївська 2, 2а, 2б, 2в, 2г. Відповідач є власником нежитлових приміщень 17 та 26, що підтверджується копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. 2017 року на загальних зборах ОСББ «КРИЖАНІВКА» затверджено кошторис, який діє з 2017 року, розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території складає 5 гривні 25 копійки за м 2. За наведених обставин, представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вказану у позові заборгованість. Окрім того, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не заперечує проти вимог в частині заборгованості по сплаті послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2021 по 31.01.2024, однак не погоджується з вимогами в частині інфляційних нарахувань в розмірі 12146,18. Зазначає, що за період з 24.02.2022 по 29.12.2023 позивач не мав права нараховувати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за утримання будинку та прибудинкової території, оскільки у постановою КМ України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року та втратила дію29.12.2023 на підставі постанови КМ України № 1405. За таких обставин розмір інфляційних витрат по заборгованості за зобов`язаннями по нежитловим приміщенням 17 та 26 складає 1156,19+1925,24=3081,43 грн. 27.08.2024 від представника позивача надійшла заява про збільшення позивних вимог, оскільки станом на 01.08.2024 відповідачем продовжуються ігноруватися обов`язки зі сплати комунальних послуг у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість у сумі 44212,75 грн. з яких 30845,29 грн. сума борг, 13367,46 грн. інфляційні нарахування. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення не надходили. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, представник позивача надав згоду на розгляд без його участі, суд приходить до висновку про розгляд без Суд розглядає справу у відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником двох об`єктів нерухомості, нежилих приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статуту ОСББ «Крижанівка», останнє створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Так, у пункті 2 розділу V статуту передбачено, що співвласник серед іншого зобов`язаний також: виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Пунктом 1 розділу III статуту передбачено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Згідно з пунктом 3 розділу III вказаного статуту до виключної компетенції загальних зборів належить у тому числі визначення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів співвласників. Пунктом 11 розділу III статуту визначено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно з розділом VI статуту співвласники є відповідальними за порушення статуту об`єднання та рішень статутних органів. 14.05.2017 загальними зборами ОСББ «КРИЖАНІВКА» затверджено статут ОСБЕ «КРИЖАНІВКА» (нова редакція), яким визначено що об`єднання здійснює свою діяльність у багатоквартирному будинку Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Софіївська 2, 2а, 2б, 2в, 2г. Відповідач є власником нежитлових приміщень 17 та 26, що підтверджується копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. 2017 року на загальних зборах ОСББ «КРИЖАНІВКА» затверджено кошторис, який діє з 2017 року, розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території складає 5 гривні 25 копійки за м 2. Відомостей про оскарження вказаного рішення та його скасування в судовому порядку, в тому числі і через неповідомлення відповідача про його проведення, відповідачем суду не надано, матеріали справи іншого не містять. Отже, прийняті загальними зборами рішення, розміри внесків, тарифів та дольової участі є діючими правомірними, ніким не оспореними та не скасованими. Відповідно до статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Частиною першою статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. У статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. За змістом частин першої другої статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту: шляхом скликання загальних зборів: створювати органи управління та визначати умови їх діяльності та оплати; приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна відповідно до статуту; давати згоду на укладення договорів на виконання робіт та надання послуг для об`єднання відповідно до вимог статті 10 цього Закону; встановлювати розміри платежів, зборів і внесків членів об`єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів; виключати з свого складу членів об`єднання, які не виконують своїх обов`язків; брати на баланс майно об`єднання; для виконання статутних завдань здійснювати необхідну господарську діяльність в порядку, визначеному законом. Доручати правлінню в межах повноважень, визначених статутом: визначати підрядника, укладати договори на управління та експлуатацію, обслуговування і ремонт майна з будь-якою фізичною або юридичною особою відповідно до статуту та законодавства; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів; ініціювати скликання загальних зборів; захищати права, представляти законні інтереси власників в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; за рішенням загальних зборів та згодою власників приміщень, які не є членами об`єднання, використовувати приміщення в житловому комплексі для потреб органів управління об`єднання. Статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що ОСББ має право забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків, вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань резервного і ремонтного фондів, звертатись до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим законом та статутом об`єднання платежі, збори і внески, а також відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. У статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі-Закон № 417-VIII), який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Частиною першою статті 7 Закону № 417-VIII визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина друга статті 7 Закону № 417-VIII). Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, аналіз наведених норм права свідчить про те, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів, а також сплачувати вартість інших комунальних послуг. Таким чином, співвласник житлового приміщення у житловому будинку, в якому створене Об`єднання, несе обов`язок зі сплати внесків відповідно до прийнятих загальними зборами рішень, а також з оплати інших платежів за спожиті житлові або комунальні послуги. Статтями 525,526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Правило статті 526 ЦК України є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач як власник двох нежитлових приміщень, який перебуває в управлінні ОСББ «Крижанівка», не виконав свої обов`язки щодо внесення щомісячних внесків на утримання і управління цього багатоквартирного будинку, розмір заборгованості підтверджений належними і допустимими доказами, що призводить до висновку про те, що вся заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку, а відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 30845,29 грн. обґрунтовані та підлягають до задоволення. Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 05.03.2022 Кабінетом міністрів України прийнято Постанову № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (далі Постанова), яка набрала чинності 06.03.2022 і застосовується з 24 лютого 2022 року. Абзац 1 п. 1 даної Постанови встановлює, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1405\~від 29\~грудня 2023\~року (набрала чинності 30.12.2023) пункт 1 постанови Кабінету\~міністрів України\~від 05\~березня 2022\~року №\~206 викладено в новій редакції та установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Представник позивача просить стягнути заборгованість що утворилась як до початку дії воєнного стану так і після, нараховує інфляційні витрати за період з 01.03.2021 до по 31.08.2024 року включно, що суперечить п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Крім того, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 22.09.2020 у справі № 918/631/19. Оскільки представником позивача не здійснено окремий розрахунок щодо кожного простроченого платежу окремо, а лише зазначено загальну суму інфляційних втрат, судом самостійно обраховано інфляційні втрати за період заборгованості до 24.02.2022 та з з 30.12.2023 по 31.08.2024, які становлять за період з 01.03.2021 до 23.02.2022 в розмірі 1855,67 грн, за період з 30.12.2023 по 31.08.2024 - інфляційні втрати у розмірі 1290,85 грн. Таким чином загальна сума інфляційних витрат складає 3146,52 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, позивач просить стягнути витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі № 552/2145/16-ц. Натомість представником позивача не надано жодних доказів про понесення позивачем витрати на правничу допомогу, а тому в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: partial