Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат переплату перерахованої державної соціальної допомоги одиноким матерям за липень 2020 року в сумі 4 405,80 грн., а також позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн., мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на виконання п. 2 постанови КМУ «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» від 22.07.2020 року № 632 відповідачем не подано нової заяви для призначення та виплати допомоги, тому, на думку позивача, відповідачем має бути повернуто позивачу вже сплачену за липень 2020 року суму матеріальної допомоги у розмірі 4 405,80 грн., що є предметом позовних вимог. 13 січня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про стягнення суми грошової допомоги, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , на адресу зареєстрованого проживання якої було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. (рішення ЄСПЛ по справі «Мельник проти України») Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» згідно Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до цього Закону призначається, зокрема, допомога на дітей одиноким матерям (ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»). За змістом ст. 18-1, 18-2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (в редакції від 01.01.2020), право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Судом встановлено, що 28.10.2019 року [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про призначення соціальної допомоги на чотирьох дітей як одинокій матері. На підставі Рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 05.11.2019 року Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.11.2019 року з 01.12.2019 року призначено [PERSON] допомогу як одинокій матері з дітьми у розмірі 4 405,80 грн. Пунктом 1 постанови КМУ №264 від 08.04.2020 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» встановлено, що строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад. Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.04.2020 року продовжено строк виплати допомоги [PERSON] у розмірі 4 405,80 грн. на період з 01.04.2020 року по 31.05.2020 року. Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.05.2020 року продовжено строк виплати допомоги [PERSON] у розмірі 4 405,80 грн. на період з 01.04.2020 року по 30.06.2020 року. Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.06.2020 року продовжено строк виплати допомоги [PERSON] у розмірі 4 405,80 грн. на період з 01.04.2020 року по 31.07.2020 року. Постановою КМУ №632 від 22.07.2020 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» затверджено Порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги та встановлено, що з 01.07.2020 призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Для обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї враховується дохід за два квартали, що передують місяцю звернення. Крім того, вказаною Постановою внесено зміни до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ №1751 від 27.12.2021, доповнено Порядок пунктом 35-2 наступного змісту: допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо: 1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що із урахуванням вказаних постанов КМУ, відповідач [PERSON] не мала права на отримання соціальної допомоги за липень 2020 року, а тому листом Управління №04/1059-06 від 23.05.2024 року відповідача було повідомлено про виникнення переплати та необхідність повернення суми коштів у розмірі 4 405,80 грн. Однак, оскільки у добровільному порядку такі кошти відповідачем не повернуто, вони підлягають стягненню з неї на підставі ст. 1212 ЦК України. Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, суд враховує наступне. Згідно із ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст. 1215 Цивільного кодексу України). Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, а отже, зазначене у статті 1215 Цивільного Кодексу України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ №1751 від 27.01.2001, суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Тобто, механізм повернення суми державної допомоги передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо виплата державної допомоги відбулась внаслідок зловживань з боку громадянина. Разом із цим, в ході судового розгляду позивачем не доведено факту недобросовісного набуття коштів відповідачем [PERSON] , а також не встановлено наявність рахункової помилки з боку органу, який здійснює нарахування та виплату коштів соціальної допомоги. При цьому судом ураховано відсутність доказів належного повідомлення позивачем відповідачу [PERSON] про внесення змін до законодавства та про необхідність написання нової заяви та надання необхідних документів, що також вказує на відсутність зловживання з боку відповідача в розрізі даного спору. Посилання позивача на постанову КМУ №632 від 22.07.2020 суд вважає безпідставними, оскільки така постанова прийнята після виплати державної допомоги відповідачу та регулює відносини, які виникли в минулому. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, оскільки перераховані грошові кошти у вигляді соціальної допомоги одинокій матері надані позивачем добровільно та за відсутності недобросовісності зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку із відсутністю правових підстав для стягнення такої виплати. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про стягнення суми грошової допомоги, є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed