Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Державний навчальний заклад «Запорізький будівельний центр професійно-технічної освіти» (далі - ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО»), на її користь заборгованість із заробітної плати у вигляді невиплаченої премії за лютий - червень 2024 року у сумі 18 161,00 грн та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у період з 04 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО» на підставі укладеного контракту. На підставі наказу від 01 квітня 2022 року № 60 позивачеві присвоєно кваліфікаційну категорію «Спеціаліст» ІІ категорії з оплатою по 12 тарифному розряду. По січень 2024 року до структур зараховуваної заробітної плати входили: посадовий оклад, надбавки та два види щомісячної премії (виробнича та разова). У січні 2024 року позивач відмовилася від запропонованої посади заступника голови приймальної комісії у зв`язку із неприязними стосунками із керівництвом навчального закладу та членами трудового колективу. З лютого 2024 року позивачеві не здійснювалася виплата персональної разової премії. Згідно відповіді Департаменту освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації невиплата премії пов`язана із відмовою від роботи у приймальній комісії. 30 квітня 2024 року позивач отримала повідомлення про закінчення строку дії контракту та про небажання навчального закладу продовжувати строк його дії. 13 червня 2024 року [PERSON] звернулася за захистом своїх трудових прав до освітнього омбудсмена України. 30 червня 2024 року позивача звільнено із займаної посади на підставі пункту 2 статті 36 КзПП України. Відповідно до розрахункового листа за червень 2024 року позивачеві не здійснено виплату премій. Службою освітнього омбудсмена України та Державною службою з питань праці [PERSON] рекомендовано звернутися за захистом прав та інтересів до суду з вимогами про виплату невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Вважає, що невиплата премії разового характеру є одностороннім рішенням з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 18 161,00 грн та складається із невиплаченої разової премії у сумі 3 130 грн за період з лютого 2024 року по червень 2024 року та виробничої премії за червень 2024 року у сумі 2 511,00 грн. У зв`язку із вказаним просить стягнути із відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати у сумі 18 161,00 грн та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Витребувано у ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО» належним чином засвідчені копій документів щодо порядку нарахування та визначення розміру премії для працівників ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО» за період з лютого 2024 року по червень 2024 року. 25 жовтня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло повідомлення представника ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО» - Мица В.Ф., про відсутність матеріалів в електронній справі. 04 листопада 2024 року представникові ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО» - Мицу В.Ф., повідомлено про розгляд справи № 755/17247/24 у паперовій формі та відсутність технічної можливості переведення матеріалів справи в електронний вигляд. 27 листопада 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. На обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати відповідач вважає необґрунтованими та безпідставними. Всі належні позивачеві при звільненні суми виплачено. Водночас, виплата премій не є обов`язком закладу, оскільки премії не входять до законодавчо гарантованих виплат доплат та надбавок, не належать до мінімальних гарантій з оплати праці з огляду на положення статті 12 Закону України «Про оплату праці». Колективним договором ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО» на 2024-2025 рік передбачено, що здійснювати преміювання працівників відповідно до Положення про преміювання. Преміювання працівників здійснюється за рахунок економії коштів фонду заробітної плати. Відповідач самостійно визначає критерії призначення премії та умови оцінки результатів праці для їх виплати. Таким чином, виплата премії - це право роботодавця, її виплата здійснюється на підставі відповідного рішення закладу. Зменшення розміру премії, позбавлення працівника премій повністю чи частково не може кваліфікуватися як погіршення умов оплати праці. Доказів застосування мобінгу (цькування) щодо позивача у період перебування у трудових відносинах з навчальним закладом позивачем не надано. У задоволенні позову просили відмовити. 29 листопада 2024 року [PERSON] подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Позивач зазначила, що доводи викладені у відзиві є необґрунтованими та такими, що не спростовують заявлені позовні вимоги. Положеннями Закону України «Про оплату праці» передбачено, що у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Умовами контракту від 04 вересня 2020 року встановлено, що за виконання обов`язків, передбачених контрактом, встановлюється посадовий оклад (відповідно до діючого законодавства) згідно штатного розпису, тарифікації часів та педагогічного навантаження, з урахуванням педагогічного стажу. За умови сумлінного виконання умов контракту, за досягнення високих результатів у навчально-виховному процесі, особистий вклад у створенні матеріальної бази та її укріплення, за поданням керівників підрозділів, виплачується премія, згідно з Положенням про преміювання, в межах фонду оплати праці. Водночас, з Положення про преміювання вбачається, що за умови наявності коштів економії фонду оплати праці, преміювання має здійснюватися для усіх працівників за умови відсутності у них дисциплінарних стягнень за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктів 1, 3, 4 статті 41 КзПП України та добросовісного виконання правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових обов`язків, режиму роботи. Отже, з огляду на те, що у період з лютого по червень 2024 року у навчальному закладі здійснювалося преміювання працівників преміями, як разового, так і виробничого характеру, то, відповідно, у фонді економії оплати праці були наявні кошти для преміювання працівників відповідача. У зазначений період позивач сумлінно виконувала посадові обов`язки, працюючи на популяризацію навчального закладу та проводячи профорієнтаційну роботу. Тому, наявні підстави для виплати разової премії відповідно до Положення про преміювання, зокрема у лютому 2024 року на підставі пункту 2.25, у березні 2024 року на підставі пункту 2.22, 2.27, у квітні 2024 року на підставі пункту 2.8, 2.7, у травні 2024 року на підставі пункту 2.22, 2.27, у червні 2024 року на підставі пункту 2.5. Також у червні 2024 року могла б бути виплачена премія виробничого характеру згідно пункту 1.2 або пункту 1.26 Положення. Позивач окремо зауважила, що з наданих відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 14 жовтня 2024 року документів неможливо встановити відсотковий розмір премії, у наказах відсутній розмір його нарахування або підстави для де преміювання. З урахуванням викладеного [PERSON] просила позов задовольнити. 10 грудня 2024 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зазначив, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються за рахунок бюджетних асигнувань, затверджується одночасно з бюджетом на відповідний рік. Під час формування фонду оплати праці на рік кошти на виплату премій працівникам не передбачено, джерелом виплати премії може бути виключно економія фонду заробітної плати. Економію фонду оплати праці визначено, як різницю між фондом оплати праці, затвердженим кошторисом, і фактичним використанням коштів. Положення про преміювання навчального закладу передбачає можливість виплати премії за рахунок економії фонду оплати праці. Преміювання здійснюється шляхом видачі відповідного наказу або розпорядження на підставі положень Статуту навчального закладу. При цьому, з урахуванням положень статей 2, 31,12 Закону України «Про оплату праці», премії не становлять обов`язкову частину у структурі заробітної плати та не належать до мінімальних гарантій з оплати праці. Крім того, премія не є безумовною виплатою, її виплата здійснюється на підставі рішення керівника, з урахуванням вкладу конкретного працівника в загальні результати роботи. Премія має нестійкий характер. Колективним договором та Положенням про преміювання навчального закладу не передбачено правового механізму погодження, отримання рапортів, подань, складання протоколів засідань, для визначення конкретних розмірів премій, тому такі документи не є обов`язковими для керівника закладу. Наказ про преміювання працівника не потребує погодження з представником трудового колективу, оскільки розробляється на підставі відповідного Положення про преміювання, яке представник трудового колективу уже погодив. З огляду на викладене, прийняття керівником рішення про преміювання працівника не є погіршенням його умов праці. Позивач не зверталася до комісії по трудових спорах з метою відновлення її порушених прав, не оскаржувала у судовому порядку накази «Про преміювання, надання матеріальної допомоги та встановлення надбавок» від 19 лютого 2024 року № 26-к/тр, від 18 березня 2024 року № 37-к/тр, від 18 квітня 2024 року № 48-к/тр, від 18 травня 2024 року № 62-к/тр та від 19 червня 2024 року № 114-к/тр. У задоволенні позову просили відмовити. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: dismissed