Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Адвокат Короп О.В. звернувся до суду з позовом, в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та просив: позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 09 вересня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.11.2017 у справі № 705/4021/17 розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . За час спільного проживання та перебування у шлюбі в останніх народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розлучення дитина залишилася проживати разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні. Відповідач у цій справі є батьком малолітньої [PERSON] , проте він самоусунувся від виховання дитини та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє турботи щодо своєї доньки, не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Всі ці обставини стали підставою звернення до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідач з квітня 2013 року залишив доньку проживати з позивачем. Після чого, позивач [PERSON] змушена була звернутись до суду про стягнення аліментів з відповідача, оскільки як батько [PERSON] добровільно не надавав дитині ні фінансової, ні матеріальної допомоги. Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2015 у справі № 705/3657/15-ц було встановлено стягувати аліменти з відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 грн до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки про отримання аліментів від 04.03.2024 № 25608/8 відділу ДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) [PERSON] отримувала аліменти від [PERSON] згідно з виконавчим листом № 705/3657/15-ц 2/705/1375/15 від 27.09.2016 в розмірі 600 грн. Аліменти увесь цей час виплачувала бабуся дитини [PERSON] - мати батька [PERSON] . Але в подальшому, у зв`язку із змінами в законодавстві, сума аліментів збільшувалася, з 2024 року мінімальна сума становила 1598 грн, тому на прохання бабусі, у зв`язку із неможливістю нею в подальшому виплачувати замість батька дитини зазначену суму аліментів, позивачем було написано заяву до виконавчої служби про відмову від стягнення аліментів та 15.02.2024 виконавче провадження завершено у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі письмової заяви стягувача. Відповідач з 2017 року виїхав за кордон в росію. Де на даний час проживає і знаходиться, невідомо. Перебуваючи весь цей час за кордоном, відповідач не брав жодної участі у вихованні дитини, не телефонував, з донькою не зустрічався, спілкування не підтримує, уваги не приділяє. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами [PERSON] , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дитиною. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. [PERSON] ухиляється від виконання встановлених законом батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, не проявляє жодного інтересу до неї та не піклується про неї, тому є підстави для позбавлення батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 30.01.2025 подала до суду заяву, в якій просила слухати справу у відсутність представника органу опіки та піклування. Зазначила, що підтримує позовні вимоги повністю та просить суд їх задовольнити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона проживає по сусідству із [PERSON] протягом близько 20 років. Її чоловіка [PERSON] дуже давно бачила, мабуть з років 10 тому, пам`ятає його ще молодим, коли донька [PERSON] була зовсім маленькою. Якби зараз побачила, то мабуть би не впізнала. Ніколи не бачила та не чула, щоб донька [PERSON] згадувала про батька. Казали, що він десь поїхав. У судовому засіданні була вислухана [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що вона проживає з мамою та бабусею. Батька вона не пам`ятає, оскільки їй було близько 1,5 року, як він десь поїхав, і за 10 років він ні разу не приїхав та не подзвонив. [PERSON] не надає їй ніякої допомоги чи підтримки. Вона взагалі не вважає його батьком, батька їй замінив її рідний дядько. Не заперечувала проти позбавлення [PERSON] батьківських прав. Вислухавши позивача та її представника, свідка [PERSON] , з`ясувавши думку дитини [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.03.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.11.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області від 26 лютого 2024 року № 15-05/20 [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та склад її сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2015 вирішено стягувати із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 600 грн, починаючи з 07 липня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки про отримання аліментів від 04.03.2024 № 25608/8 відділу ДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Загорська Н.В. отримувала аліменти від [PERSON] згідно з виконавчим листом № 705/3657/15 ц 2/705/1375/15 від 27.09.2016 в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 07.07.2015 і до повноліття дитини. В межах виконавчого провадження № [NUMBER] аліментна плата здійснювалася систематично по лютий 2024 року включно, заборгованість відсутня. 15.02.2024 виконавче провадження завершено у відповідності до п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» згідно заяви стягувача. Згідно з характеристикою учениця 6-б класу Дмитрушківського ліцею Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] характеризується позитивно. Мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки. Систематично відвідує школу, цікавиться успіхами [PERSON] . Бере активну участь у житті класу та школи. За період перебування учениці в ЗЗСО батько участі в освітньому процесі не брав. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 15.03.2024, складеного старостою Пугачівського старостинського округу Жовтоног Н.Д. та головним спеціалістом служби у справах дітей Бондаренко І.П. на підставі заяви [PERSON] з метою позбавлення батьківських прав [PERSON] , проведено обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстежень умов проживання малолітньої [PERSON] з`ясовано, що в будинку створені належні умови для її утримання та навчання, вона разом з мамою проживає в окремій кімнаті, має своє особисте ліжко, письмовий стіл, комп`ютер, мобільний телефон, порушень санітарно-гігієнічних норм не виявлено, дитина забезпечена калорійним харчуванням, одягом та взуттям по сезону та має все необхідне для розвитку. Згідно з висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області від 18.06.2024 № 176/02-16 орган опіки і піклування вважає позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] проживає окремо від доньки, участі у вихованні, розвитку, утриманні дитини не бере; не цікавиться її здоров`ям, моральним та духовним розвитком. Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд керується таким. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природнім середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім цього, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами 1-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Окрім цього, системний аналіз норм сімейного права дає підстави вважати, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. На підставі наведеного вище, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає встановленим, що відповідач не проявляє жодного інтересу до дитини та не опікується нею, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що у повній мірі свідчить про ухилення [PERSON] від виконання встановлених законом батьківських обов`язків стосовно своєї доньки, і це його усвідомлена позиція, тому є підстави для задоволення позову та позбавлення його батьківських прав. При цьому суд усвідомлює, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, водночас вважає, що у даному випадку він є виправданим. Адже зібрані та досліджені докази підтверджують ухилення відповідача від виконання визначених чинним законодавством батьківських обов`язків та небажання їх виконувати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved