Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

06 листопада 2024 заявник [PERSON] , заінтересована особа: Перша Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора, Саратська державна нотаріальна контора Одеської області, звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме того, що свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В., та зареєстроване в реєстрі за № 3667, серії ВСІ № 167273 на ім`я [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] та Державний акт серії ЯГ № 935260, який видано на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 серпня 2005 року, серії ВСІ № 167273, посвідчений державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В., реєстровий номер 4666 - дійсно належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Стислий виклад позиції заявника Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після смерті [PERSON] заявник в установленому порядку звернувся до нотаріальної контори задля оформлення спадщини після смерті матері та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіної С.В., зареєстроване в реєстрі за номером 3667, серії ВСІ № 167273. Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 4,68 га, розташованої на території Дивізійської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 023139, виданого 06 травня 2004 року на підставі розпорядження Татарбунарської райдержадміністрації від 29 березня 2004 року № 147/2004, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2605. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСІ № 167273, яке видане державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіної СВ., яке зареєстроване в реєстрі за номером 3667, [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 935260, площа земельної ділянки 4,68 га, яка розташована на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5125081600:01:001:0537. Як з`ясувалося нещодавно, в даному Державному акті було невірно зазначено реєстровий номер свідоцтва про право на спадщину, а саме: помилково вказаний реєстровий номер № 4666, замість вірного № 3667. Встановлення факту, що має юридичне значення, йому необхідно для подальшого посвідчення нотаріального правочину щодо розпоряджання вищевказаною земельною ділянкою. З вказаних обставин він і звернувся до суду з даною заявою. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 11 листопада 2024 Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито окреме провадження та вона призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 20 січня 2025 залучена до справи заінтересована особа Саратська державна нотаріальна контора. Заявник в судове засідання не з`явився, представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з проханням заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи завідувач Першої Білгород - Дністровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у відсутність. Представник заінтересованої особи Саратської державної нотаріальної контори Одеської області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла матір заявника [PERSON] . Після смерті [PERSON] заявник в установленому порядку звернувся до нотаріальної контори задля оформлення спадщини після смерті матері та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіної С.В., зареєстроване в реєстрі за номером 3667, серії ВСІ № 167273. (а.с.6) Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 4,68 га, розташованої на території Дивізійської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 023139, виданого 06 травня 2004 на підставі розпорядження Татарбунарської райдержадміністрації від 29 березня 2004 № 147/2004, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2605. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСІ № 167273, яке видане державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіної СВ., яке зареєстроване в реєстрі за номером 3667, [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 935260, площа земельної ділянки 4,68 га, яка розташована на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5125081600:01:001:0537. (а.с. 7-16) Як з`ясувалося, в даному Державному акті на право власності на земельну ділянку було невірно зазначено реєстровий номер свідоцтва про право на спадщину, а саме: помилково вказаний реєстровий номер № 4666, замість вірного № 3667. Заявник звернувся до державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до листа державного нотаріуса за № 413/02-14 зазначено, що Саратська районна державна нотаріальна контора Одеської області є правонаступником ліквідованої Татарбунарської державної нотаріальної контори Одеської області, відтак, внесення змін відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, іншим нотаріусом неможливо. Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державномусоціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зі змінами від 25.05.1998 року, у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежитьвиникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх установлення. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Так, матеріалами справи встановлено, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку видане на ім`я [PERSON] було невірно зазначено реєстровий номер свідоцтва про право на спадщину, а саме: помилково вказаний реєстровий номер № 4666, замість вірного № 3667. Заявник звернувся з заявою про виправлення зазначеної помилки, однак відповідно до листа державного нотаріуса за № 413/02-14 зазначено, що Саратська районна державна нотаріальна контора Одеської області є правонаступником ліквідованої Татарбунарської державної нотаріальної контори Одеської області, відтак, внесення змін відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, іншим нотаріусом неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для подальшого посвідчення нотаріального правочину щодо розпорядження земельною ділянкою. На підставі вищевикладеного, слід вказати, що надані в сукупності докази, що представлені заявником в обґрунтування його вимог, вказують на помилку в Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я [PERSON] , в якому невірно зазначено реєстровий номер свідоцтва про право на спадщину, а саме: помилково вказаний реєстровий номер № 4666, замість вірного № 3667, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] заявлені правомірно та підлягають захисту, оскільки заявник позбавлений можливості посвідчення нотаріального правочину щодо розпорядження земельною ділянкою.

Outcome: approved