Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

У липні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності за заповітом після смерті його матері [PERSON] на земельну ділянку, яка їй належала загальною площею 3,40 га, що знаходиться на території Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 172031 від 21.12.2004. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка заповітом від 12.09.1997 все свої майно заповіла йому позивачеві. Згідно державного акту на земельну ділянку серія ПЛ № 172031 від 21.12.2004, [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 3,40 га на території Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер 5324582400000020083. При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку було відмовлено у видачі свідоцтва через пропущення строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] .Плескач та рекомендовано звернутися до суду. Інших спадкоємців, крім нього не має. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що несвоєчасно подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини тому нотаріус відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За порадою юриста склав і звернувся до суду з позовною заявою. Сумнівів у вірності позицію юриста не мав, хоча про мотиви відмови нотаріуса знає. Мати жила і померла у с. Бакумівка. Позивач жив і живе у селищі Семенівка. Відповідач Семенівська селищна рада представника у судове засідання не направила, просив здійснювати розгляд справи без участі представника селищної ради на підставі наявних у справі документів (а.с. 29, 30). Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у письмову поясненні не заперечує проти позву оскільки є відповідний заповіт на ім`я спадкоємця-позивача (а.с. 23-26). Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив вирішити справу по суті за відсутності представників відповідача і тертої особи. Вивчивши письмові заяви учасників справи, матеріали справи і надані до суду докази, вислухавши пояснення позивача, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с. 6, 8). 12.09.1997 року К.Т.Плескач було складено заповіт у якому все своє майно вона заповіла [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 34 (а.с. 7). За життя [PERSON] .Плескач була власником земельної ділянки кадастровий номер 5324582400:00:002:0083 площею 3,40 га розташовану на території Заїчинської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, відповідно серія ПЛ № 172031 від 21.12.2004 (а.с. 9). Згідно інформації Держаного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер 5324582400:00:002:0083 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,40 га розташовану на території Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 86989,36 грн (а.с. 11-12). Позивач з метою отримання вказаної земельної ділянки у спадщину звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області М.І.Литвин із відповідною заявою. Проте нотаріус листом від 29.02.2024 відмовила у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину щодо вказаної земельної ділянки, оскільки позивачем [PERSON] .Плескачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 10). Суд наголошує, що саме пропуск строку подання зави про прийняття спадщини є перешкодою для оформлення спадщини у нотаріальному порядку і позивач обізнаний про це. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 ЦК\~України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК). Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Не прийняття позивачем у встановлений законом 6-місячний строк спадщини його матері, чим у цій справі могло бути лише подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, не зумовлює виникнення у позивача право на спадщину за заповітом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що виникнення у позивача права на спадщину його матері можливе лише за умови її прийняття у спосіб подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом 6-ти місяців після смерті матері (спадкодавця), чого позивач не зробив. Подання позивачем позовної заяви про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом у удовому порядку без дотримання процедури її прийняття є передчасним. Тому у\~задоволенні позову слід відмовити за передчасністю. У зв`язку з відмовою у позові судові витрати зі сплати 1211,20 грн судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed