Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Посилалася в позові на те, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] , а саме: 1/5 частки квартири по [ADDRESS] , але не оформив своїх спадкових прав. Зазначене майно (1/5 частки квартири по [ADDRESS] ) [PERSON] заповів позивачу. Вказує, що вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що нею не надано документів, які б стверджували, що між співвласниками квартири була домовленість про визначення часток із спільної сумісної власності та вказав, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого у спільному майні. У зв`язку з вказаним, позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на 1/5 частки квартири [ADDRESS] . [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі по справі в судове засідання не з`явились, надали заяву, в якій просять слухати справу без їх участі, позов визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 3678066 від 20.05.2013 року, квартира по [ADDRESS] знаходиться в приватній, спільній сумісній власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , частку якої, після її смерті успадкував [PERSON] , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 3678486 від 20.05.2013 року /а.с.8-9/. [INFO] помер дідусь позивачки - [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] , а саме: 1/5 частки квартири по [ADDRESS] , але не оформив своїх спадкових прав. Частиною ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України: до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм статті 1223 ЦК України передбачено: ч. 1 ст. 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 16 жовтня 2024 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що нею не надано документів, які б стверджували, що між співвласниками квартири була домовленість про визначення часток із спільної сумісної власності та вказав, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого у спільному майні /а.с.7,10/. Всі відповідачі по справі на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 3678066 від 20.05.2013 року є співвласниками квартира по [ADDRESS] . Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 357 ЦК України частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Також суд не може залишити поза увагою Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» в якому роз`яснено, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до п.5 вказаної постанови, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, терненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності юдружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються зівними. Згідно роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Виходячи з вищенаведеного, є всі підстави вважати, що [PERSON] , який помер [INFO] , у спільній сумісній власності на спірну квартиру належала 1/5 частка, яку він успадкував після смерті дружини. Частина 1 стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), ю інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина 1 ст.1223 ЦК України). " Частина 1 стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), ю інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина 1 ст.1223 ЦК України). " Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності ю її визначення та виділу в натурі. Так, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (частина 1 статті 1233 ЦК України). Згідно частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу частини 1 та 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved