Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , та [PERSON] у відношенні неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] ; встановити опікуном неповнолітньої дитини, [PERSON] [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі в 2004 року. Рішенням Дергачівського районного суду м. Харкова шлюб розірвано. Від шлюбу відповідачі мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який більше двох років проживає зі своїм рідним дядьком, [PERSON] . З початку 2023 року відповідачі життям сина не цікавляться, не телефонують, не виявляють бажання спілкуватися з ним, брати участь у його вихованні. На сьогодні дитина не має до батьків ніяких почуттів, оскільки за цей період жодного разу їх не бачив. Позивач кілька разів пропонував дитині відвезти до батьків, але [PERSON] відмовлявся. Як вказує, позивач, він є особою якого не позбавляли батьківських прав, до кримінальної відповідальності він не притягувався, незнятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Крім того позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . Між племінником позивача та власною дочкою доброзичливі відносини, вони дружать та вважають себе рідними братом та сестрою. Проживаючи з позивачем, дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Між Позивачем та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих. У власності [PERSON] є житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Батьки неповнолітнього, [PERSON] , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та ведуть неналежний спосіб життя, який може вплинути негативно на дитину. У зв`язку з вказаними обставинами позивач звернувся до суду. Позивач, [PERSON] та його представник, [PERSON] просили позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову, вважали можливим позбавити їх батьківських прав, призначити опікуном неповнолітнього [PERSON] , та стягнути з них аліменти в заявлено позивачем розмірі. Представником третьої особи, Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради О. Голубовою надано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника з урахуванням наданого висновку. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який рішенням Дергачівського районного суду м. Харкова розірвано. Від шлюбу відповідачі мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Малолітній [PERSON] перебуває на обліку ССД по Немишлянському району, як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах з 08.04.2024. Згідно наказу ССД по Немишлянському району від 25.03.2024 № 17 [PERSON] тимчасово влаштований до родини рідного дядька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Родинні зв`язки між відповідачем, [PERSON] , та позивачем, [PERSON] , підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим Палацом Новонароджених м. Харкова, серія [NUMBER] , та свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, серія [NUMBER] . Згідно відповіді від 27.07.2023 року № 1-22/42 Комунального закладу «Харківської гімназії № 125 Харківської міської ради», в 2021/2022 навчальному році [PERSON] , мати [PERSON] , [INFO] , записала дитину до школи, надала всі необхідні документи, була присутня на батьківських зборах. [PERSON] брав участь у святковій лінійці 1 вересня. Мати приводила його на всі репетиції. До 24.02.2022 року хлопець відвідував заняття в школі, групу продовженого дня. На початку І семестру 2022/2023 навчального року за підручниками приходила сестра [PERSON] , [PERSON] . У грудні 2022 року [PERSON] мешкав у сестри батька, [PERSON] . З її слів стало відомо, що [PERSON] привів [PERSON] до неї, а мати, [PERSON] , взагалі зникла з дому і зв`язку з нею немає. З січня 2023 року [PERSON] проживає в сім`ї [PERSON] , брата матері. [PERSON] не пропустив жодного уроку, брав активну участь у всіх позакласних заходах, виконував на високому рівні всі завдання з навчальних предметів. За цей час мати, [PERSON] , та батько, [PERSON] , не телефонували, не зв`язувалися з учителем, щоб дізнатися про навчальні досягнення [PERSON] . Зв`язок із класним керівником та адміністрацією школи постійно підтримував [PERSON] . Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради від 18.06.2023 року № 360, дитина, [PERSON] , перебуває на обліку в поліклініці з жовтня 2019 року. На прийом до лікаря дитина приходить у супроводі дядька, [PERSON] , та його дружини, [PERSON] . Згідно з висновком про стан здоров`я від 06.09.2023 року, фізично та розумово дитина, [PERSON] , [INFO] , є здоровим. Згідно з висновком про стан здоров`я КНП «Міська поліклініка № 8» від 20.09.2023 року, [PERSON] , є здоровим, шкідливих звичок та психічних розладів не має. Згідно з медичною довідкою Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» про проходження наркологічного огляду від 06.09.2023 року, [PERSON] , [INFO] , на обліку не знаходиться. Згідно з медичною довідкою Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер № 3» про проходження обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів від 06.09.2023 року, [PERSON] , [INFO] , на обліку не знаходиться. [PERSON] є особою не позбавленою батьківських прав, до кримінальної відповідальності він не притягувався, незнятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується відповідною довідкою Міністерства внутрішніх справ України, серія ВР-001442627. [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданим Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що між племінником, [PERSON] та власною дочкою доброзичливі відносини, вони дружать та вважають себе рідними братом та сестрою. Проживаючи з позивачем, дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Між позивачем та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих. Сім`я проживає в квартирі з усіма зручностями за адресою: [ADDRESS] . У власності [PERSON] є житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно листа Харківського РУП № З ГУНПІ в Харківській області: проведеною перевіркою було встановлено, що за останнім відомим місцем мешкання [PERSON] та [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , вищевказані громадяни минулого року винаймали житло, але на цей час за наявною адресою не проживають. За час їхнього проживання будь-яких офіційних скарг чи заяв відносно [PERSON] та [PERSON] до Харківського РУП № З ГУНП в Харківській області не надходило, однак сусіди характеризують останніх із негативного боку як осіб, схильних до вживання спиртних напоїв, на ґрунті чого між ними виникали сварки та конфлікти. На виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області надано копію вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2023 року, відповідно до якого [PERSON] визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, та їх призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від призначеного цим вироком покарання, з випробуванням, встановлений іспитовий строк 1 рік. Відносно батька неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , постановлений вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2023 року, відповідно до якого [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 49 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 833 грн. 00 коп. Крім цього, начальник Шевченківського районного відділу державної установи «Центр пробації» в Харківській області звертався до Суду з поданням та просив скасувати щодо [PERSON] звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлення останньої для відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2023 року, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків, покладених на неї судом, зокрема не з`являється на планові реєстрації до органу пробації. Начальник Шевченківського районного відділу державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернувся до суду з поданням про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт відносно [PERSON] . Дане клопотання знаходиться на стадії судового розгляду. Згідно постанови Дзержинського районного суду від 24.11.2022 [PERSON] (справа № 638/5891/22) визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП Крім того позивач зазначив, що відповідачі не цікавляться здоров`ям сина, не надають ніякої матеріальної допомоги та не піклуються про нього. Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] , позивач посилається на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не приймають участі у житті сина, не піклуються про його здоров`я та розвиток, про фізичний та духовний стан. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав згідно ст.165 СК мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачами своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідачі не мають прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляють інтересу до її внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Так, [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] , [INFO] , свідомо ухиляють від виконання своїх обов`язків по йоговихованню, навчанню, матеріальному забезпеченню. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, підтвердили в судовому засіданні факт того, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків та не піклуються про сина. [PERSON] протягом останніх років проживає в сім`ї [PERSON] , виглядає здоровим та охайним. Відповідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком від 30.07.2024 №300 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] , свідомо не займаються вихованням дитини, байдуже ставляться до його долі, не піклуються про стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не беруть участі у підготовці малолітнього до самостійного життя. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуном малолітньої дитини, було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії,

Outcome: approved