Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

У травні 2024 до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідача утворилась заборгованість, у зв`язку з невиконанням ним своїх зобов`язань. Таким чином, позивач просить суд стягнути [PERSON] на користь AT "А-БАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.04.2021 року у розмірі 102 638.90 грн. станом на 15.05.2024 року, яка складається з наступного: 64189.29 грн. - заборгованість за кредитом, 38449.61 грн. - заборгованість по відсоткам. 05.06.2024 ухвалою Печерського районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 04.11.2024 судом було ухвалено заочне рішення у справі та позовні вимоги Банку були задоволені частково. 19.12.2024 ухвалою суду рішення Печерського районного суду м. Києва суду від 04.11.2024 по справі №757/24617/24-ц було скасовано та призначено до розгляду справу по суті на 11.02.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Разом з цим, у прохальній частині позовної заяви представник позивача просить суд, у разі неявки розглядати справу у його відсутність. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення про судове засідання на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Разом з цим, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що відповідач при складанні анкети-заяви ознайомився саме із цими Правилами надання банківських послуг, оскільки вони містяться на сайті, а також не відомо на яких умовах та з якими відсотками і штрафними санкціями погодився відповідач під час підписання анкети- зави. Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Таким чином, позивач не нададав жодного доказу який би підтверджував, що між ним та відповідачем укладено кредитний договір. Також із наданої позивачем анкети-заявки не можливо встановити а ні умови нібито укладеного кредитного договору, а ні суму нібито встановленого кредитного ліміту. В доданих позивачем додатках до позову, відсутні докази ознайомлення позивачем відповідача з Умовами публічного договору та надання відповідачу копій цих документів. Також не надані докази отримання відповідачем графіків платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту, відкриття банківського рахунку в рамках виконання кредитного договору, відсутні докази надання відповідачу електронного платіжного засобу у вигляді картки, в анкеті-заяві такі дані відсутні, не надано належних первинних фінансових документів про отримання та повернення нібито кредитних коштів. Окрім цього, представник зазначив, що наданий позивачем документ під назвою: „Розрахунок заборгованості..." є таблицею нарахувань невідомого походження, а відтак не є належним, допустимим і достовірним доказом ні руху коштів по картковому рахунку, ні розрахунком суми боргу, ні доказом існування самого боргу, якби навіть кредитний договір існував. Розрахунок не підписаний ні керівником відділення, ні головним бухгалтером філії відповідача, а відтак, в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» положень ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів» і п. 3.15 ДСТУ 2732: 2004 «Діловодство і архівна справ» обліковим документом не являється. Таким чином, розрахунок є неналежним, недопустимим і недостовірним доказом. Відтак, представник вказує, що дослідивши відповідний розрахунок заборгованості представника позивача, вважає, що останній не може вважатись обґрунтованим з тих підстав, що він не містить обчислення, порядок нарахування суми тіла кредиту, оскільки позивачем у тіло кредиту включалися відсотки погашені за рахунок кредиту, а відтак не можна вважати заявлену до стягнення суму обґрунтованою. Загалом, Банком було самостійно нараховано та списано за рахунок тіла кредиту (тобто включено до тіла кредиту) 36 589,19 грн, на які також повторно було нараховано відсотки, та включено до загальної суми заборгованості, за тілом кредиту. Отже, Банком у своєму розрахунку, було безпідставно збільшено тіло кредиту, на який знову ж таки, були нараховані відсотки, пеня та інші платежі. З врахуванням зазначеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 23.04.2021 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку (копія додається до позову) відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п. 2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) Кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Всі основні умови кредитування доведено відповідачеві, що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка". На суму фактично використаного кредитного ліміту (Кредиту) Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за процентними ставками, зазначеними в Тарифах, що підтверджується п. 2.1.4.3.2 Умовами та правилами надання банківських послуг. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.10. цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.3.2.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язується погашати Заборгованість та оплачувати послуги Банку в повному обсязі відповідно до Договору, в тому числі в разі пред`явлення претензій по зроблених операціях до моменту прийняття остаточного рішення щодо задоволення таких претензій. Згідно п. 2.1.3.2.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язується негайно здійснити повне погашення заборгованості (в т.ч. простроченої та овердрафту) за Договором в порядку та строки, визначені Договором та Додатками до Договору. Клієнт зобов`язується контролювати дотримання встановленого Кредитного ліміту та всі операції, що здійснюються за Платіжними картками, і звіряти свої дані з деталями Кредиту (в Паспорті кредиту), згідно п. п. 2.1.3.2.2.2. та 2.1.3.2.2.3 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. п. 2.1.2.1.11 та 2.1.4.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право у разі порушення Клієнтом цих Умов та правил, у разі виникнення простроченої заборгованості за карткою, заборгованості, що перевищує платіжний ліміт, овердрафта (за його наявності) або у разі виникнення ситуації, що може спричинити збиток для Банку або Клієнта (включаючи ризик несанкціонованого використання Картки), або порушення чинного законодавства призупинити або припинити дію Карток(-ки), а також уживати для цього усіх необхідних заходів аж до вилучення Карток (-ки). Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання Клієнтом та / або Довіреною особою Клієнта зобов`язань за Договором. Згідно п. 2.1.4.6.9 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків сплати Обов`язкового щомісячного платежу Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначає в Тарифах, нараховується від суми кредитної заборгованості (в.т.ч. построченної суми кредиту) з моменту виникнення зоборгованості під час дії пільговго періоду за кртокою, внаслідок невнесеення обов`язкового щомісячного платежу в повному обсязі, або зак ожен календарний день поточного калегндарного місяця, в якому клієнт своєчасно не вніс обов`язковий щомісячний платіж за звітний місяць після закінчення дії Пільгового періоду за карткою. При цьому, сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною процентної ставки за Договором, що здійснювався банком в одностороньому порядку, і відповідно внесення змін до Договору не потребується. Відповідно до п. 2.1.4.6.4. Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань за Договором Банк має право вимагати сплати Клієнтом штрафу та/або пені у встановленому розмірі. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач, станом на 15.05.2024 року, має заборгованість - 102 638.90 грн., яка складається з наступного: 64189.29 грн. - заборгованість за кредитом; 38 449.61 грн. - заборгованість по відсоткам. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги". Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Також ст. 8 Закону - Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не повертав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наявність вищевказаної заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком, який перевірений судом на предмет його правильності та повноти, а тому доводи сторони відповідача щодо його невірності є необгрунтованими, оскільки стороною не надано розрахунків або ж належних доказів, які б вказували про безпідставність вимог позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, те, що відповідач не користувався кредитними коштами, виписки з рахунків. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів». Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, беручи до уваги позицію Великої Палати Верховного суду України, суд вказує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ "А-БАНК" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Умови та Правила надання банківських послуг, які наявні в матеріалах справи, не містять ані особистого підпису позичальника, ані дати їх складання. Позивачем не надано доказів ознайомлення позичальника саме із такою редакцією Умов та правил надання банківських послуг. У постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зі змісту паспорту споживчого кредиту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Передбачені у вказаному Паспорті споживчого кредиту процентні ставки не містять інформації, а тому такий паспорт споживчого кредиту не може вважатись складовою частиною кредитного договору. Слід вказати, що в Анкеті-заяві процентні ставки не зазначені. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату будь-яких процентів за користування кредитними коштами та порушення термінів виконання договірних зобов`язань у розмірі визначеному у розрахунку заборгованості. Отже, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості за процентами відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства ст. 530 ЦК України. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачеві не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту у розмірі 64 189,29 грн., а тому дана вимога підлягає задоволенню. У задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитом у розмірі 38 449,61 грн. суд відмовляє. Згідно з ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial