Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Промислові-ремонти» про стягнення заробітної плати, посилаючись на те, що рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 197/959/23 було задоволено позовну заяву про стягнення з ТОВ «Кларікс Рем 23» (ЄДРПОУ 40799891) на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 47740,74 грн. В добровільному порядку ТОВ «Кларікс Рем 23» не виплатив борг по заробітній платі, рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 197/959/23 не виконано в примусовому порядку. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10.05.2023 ТОВ «Промислові ремонти» (ЄДРПОУ 40799891) змінило назву на ТОВ «Кларікс рем 23» (ЄДРПОУ 40799891) та відповідно адресу свого місцезнаходження. Рішенням № 07/03 єдиного учасника ТОВ «Промислові ремонти» (ідентифікаційний код 40799891) від 07.03.2023 було вирішено виділити з ТОВ «Промислові ремонти» - ТОВ «Промислові-ремонти». Передати ТОВ «Промислові-ремонти» активи та пасиви, у вигляді частини майна ТОВ «Промислові ремонти», згідно з розподільчим балансом. Створено Комісію з виділу, уповноважено Голову Комісії з виділу, здійснити всі необхідні заходи для виділу з ТОВ «Промислові ремонти» - ТОВ «Промислові-ремонти», відповідно до чинного законодавства та в порядку, встановленому статутом товариства. 11 квітня 2023 року Головою Комісії з виділу складено та посвідчено в нотаріальному порядку розподільчий баланс ТОВ «Промислові ремонти» (ідентифікаційний код 40799891), у зв`язку з виділом ТОВ «Промислові-ремонти», в якому визначено точний розмір та види активів і пасивів, що передаються. Зобов`язання за трудовими відносинами до ТОВ «Промислові-ремонти» за розподільчим балансом не перейшли. 12 квітня 2023 року відбулася державна реєстрація створеного в результаті виділення ТОВ «Промислові-ремонти» (ЄДРПОУ 45136133). Таким чином, створене ТОВ «Промислові-ремонти» (ЄДРПОУ 45136133), яке є правонаступником по майнових і немайнових правах та обов`язках ТОВ «Промислові ремонти» (ЄДРПОУ 40799891), згідно з розподільчим балансом від 11.04.2023 несе субсидіарну відповідальність по обов`язкам ТОВ «Кларікс Рем 23» (ЄДРПОУ 40799891), відповідно до ст. 109 ЦК України. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 47740,74 грн та у відповідності до ч. 2 ст. 430 ЦПК України, просить допустити негайне виконання судового рішення зі стягнення всієї суми заборгованості по заробітній платі. У судове засідання сторони не викликались, про відкриття провадження у справі, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін повідомлялися належним чином (а.с. 33-40). Від відповідача відзив на позов не надійшов. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024, головуючим суддею визначено суддю Панчука М.В. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2024 позовну заяву було залишено без руху. 18 грудня 2024 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією трудової книжки [NUMBER] (а.с. 5-6), 08.02.2021, наказом від 05.02.2021 № 1/41к, [PERSON] був прийнятий на роботу у Товариство з обмеженою відповідльністю «Промислові ремонти» (код ЄДРПОУ 40799891) слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду на дільницю з ремонту обладнання. 08 листопада 2021 року наказом від 08.11.2021 № 1/27п був переведений слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду на дільницю по ремонту устаткування № 7. 27 квітня 2023 року був звільнений за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» (код ЄДРПОУ 40799891) змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кларікс Рем 23» (код ЄДРПОУ 40799891) та відповідно адресу свого місцезнаходження (а.с. 10, 11). Рішенням № 07/03 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» (код ЄДРПОУ 40799891) від 07 березня 2023 року (а.с. 13) було вирішено виділити з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти». Передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти» активи та пасиви, у вигляді частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», згідно з розподільчим балансом. Створено Комісію з виділу та уповноважено Голову Комісії з виділу здійснити всі необхідні заходи для виділу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти» відповідно до чинного законодавства та в порядку, встановленому статутом товариства. 11 квітня 2023 року Головою Комісії з виділу складено та посвідчено в нотаріальному порядку розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» (код ЄДРПОУ 40799891) у зв`язку з виділом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти», в якому визначено точний розмір та види активів і пасивів, що передаються (а.с. 14). 12 квітня 2023 року відбулася державна реєстрація створеного в результаті виділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти» (код ЄДРПОУ 45136133) (а.с. 12). Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року у цивільній справі № 197/959/23 (а.с. 7-9), позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кларікс Рем 23» задоволено та стягнуто з ТОВ «Кларікс Рем 23» на користь [PERSON] заборгованість по середній заробітній платі у розмірі 47740,74 грн., рішення набрало законної сили 14 березня 2024 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Такий висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у Постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються нормами трудового законодавства. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити виходячи з такого. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України). Виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч. 5 ст. 97 КЗпП України, що аналогічна приписам ч. 3 ст. 15 Закону «Про оплату праці», оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Вказані норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат. Частиною третьою статті 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що у структуру заробітної плати входять також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Частиною першою ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Положеннями ч. 1 ст. 83 КЗпП України, що відповідає змісту ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. У Постанові Великої Палати ВС від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 зазначено, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає відповідальність, яка передбачена статтею 117 КЗпП України. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.08.2020 у справі №266/6853/18 (провадження № 61-9549св19) зроблено висновок, що «згідно положень ст.ст. 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум». З матеріалів справи вбачається, що рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 197/959/23 було задоволено позовну заяву про стягнення з ТОВ «Кларікс Рем 23» (ЄДРПОУ 40799891) на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 47740,74 грн. В добровільному порядку ТОВ «Кларікс Рем 23» не виплатив борг по заробітній платі, рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 197/959/23 не виконано в примусовому порядку. При цьому, з ТОВ «Промислові ремонти» шляхом виділу утворено ТОВ «Промислові-ремонти» та ТОВ «Промислові ремонти» змінило свою назву на ТОВ «Кларікс Рем 23». Частиною 3 ст. 109 ЦК України передбачено, що юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно. Відповідно до ст. 619 ЦК України, договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі №910/2615/18 виснувала, що з огляду на положення статті 619 Цивільного кодексу України, кредитор може пред`явити вимогу в досудовому порядку або звернутися до суду з окремим позовом до субсидіарного боржника в порядку позовного провадження. У таких випадках субсидіарний боржник не є правонаступником основного боржника, а особою, яка є додатково відповідальною за зобов`язанням основного боржника в силу прямого припису закону. У разі коли первісний боржник зобов`язань перед кредитором за розподільчим балансом не передавав та залишається основним боржником за зобов`язаннями, щодо яких винесено судове рішення, стягувач не втрачає права та можливості звернення до особи, яку він вважає субсидіарним боржником, з окремим позовом. При розгляді справи про звернення кредитора з позовом до субсидіарного боржника останній може заперечувати проти суми заборгованості за зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до основного боржника, зокрема доводити, що сума боргу є меншою або відсутня взагалі. Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду у справі №904/5711/18 від 28.04.2023. Доводи позивача щодо наявності заборгованості та її розмір відповідачем не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями частин 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, ТОВ «Промислові-ремонти» несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «Кларікс Рем 23» (попередня назва - ТОВ «Промислові ремонти») щодо заборгованості по заробітній платі, яка стягнута на користь [PERSON] за рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 197/959/23, оскільки вони виникли до виділу та створення нової юридичної особи. Зважаючи на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак доказів виплати позивачу заборгованості із заробітної плати суду не надав, також взявши до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов переконання про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За частиною 2 вказаної статті суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Оскільки, як видно із письмових доказів, доданих до позову, заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу виникла більше ніж за один місяць, отже слід допустити негайне виконання рішення суду, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved