Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У червні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42 442,50 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.12.2019 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» Ковриженко Н.Є. подав заявку на отримання кредиту № 1334876. Відповідачу було направлено електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору. Таким чином [PERSON] уклав Договір про споживчий кредит № 1334876 від 24.12.2019 та на підставі платіжного доручення були перераховані кредитні кошти на його картковий рахунок в сумі 14 999,00 грн. Кредитний договір № 1334876 від 24.12.2019 було укладено строком на 30 днів. Однак відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. В подальшому 20.08.2020 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 02/08, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 1334876 від 24.12.2019 на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором становить 42 442,50 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 13 278,50 грн.; заборгованість за відсотками становить 20 756,41 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1 499,90 грн, заборгованість за пенею - 6 907,69 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 08.07.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 19.08.2024 представник позивача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила про те, що анкета-заява на кредит та сам кредитний договір не містять підписів сторін. Позивач долучив до позову не весь кредитний договір, а лише його індивідуальну частину. Не надано доказів на підтвердження підписання сторонами договору в електронному вигляді. Доказів перерахування коштів третьою особою відповідачу позивач не надав. До позовної заяви не додано договору відступлення прав вимоги № 02/08 від 20.08.2020, укладеного між позивачем та третьою особою, тому твердження позивача про набуття ним права вимоги до відповідача за кредитним договором не підкріплено належними доказами. Витяг з додатку до договору факторингу також не доводить наявність у відповідача боргу перед позивачем в сумі 42 442,50 грн, та право позивача на стягнення вказаної суми, оскільки в додатку вказано суму заборгованості за тілом 0, суму заборгованості за комісією 0, суму заборгованості за пенею 0, суму заборгованості за відсотками - 20 756,41 грн, суму заборгованості разом 42 442,50 грн. Копії платіжних інструкцій про переказ коштів позивачем третій особі за договором факторингу без зазначення дати укладення договору не доводять правових підстав для звернення позивача до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Просив позовну заяву залишити без задоволення. 23.08.2024 до суду подана відповідь на відзив, в якому зазначив, що кредитний договір був укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Заявку на отримання кредиту було подано відповідачем в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН». Дана заявка знаходиться у власному кабінеті відповідача, так само як і одноразовий ідентифікатор, який був направлений відповідачеві повідомленням. Платіжне доручення, яким були перераховані кредитні кошти відповідачеві, відповідає вимогам та зразку, наведеному у додатку до Інструкції, містить усі обов`язкові реквізити. Кредит було надано на банківську картку відповідача, зазначену ним при укладенні кредитного договору. 28.08.2024 представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив. Зазначив, що позивачем не додано до позовної заяви копію договору про споживчий кредит № 1334876 від 24.12.2019. За наведеним у позовній заяві посилання розміщені правила в редакції від 14.11.2019 без підпису уповноваженої особи, без зазначення ким та коли вони були затверджені, що не може вважатися документом. Додані до позовної заяви копії документів не завідчені належним чином, тому відповідач та його представник мають сумніви щодо відповідності поданих копій оригіналам, адже з наданих копій не вбачається доказів тих фактів, які позивач намагається за допомогою таких доказів підтвердити - факту укладення електронного договору між відповідачем та третьою особою, факту перерахування коштів третьою особою відповідачу, факту виникнення зобов`язань відповідача перед третьою особою. Отже, частина позову, в якій наводяться твердження про наявність договірних відносин та зобов`язань відповідача перед третьою особою, не підтверджена належними та допустимими доказами, твердження мають розбіжності, назви договорів, зазначені в позовній заяві та у відповіді на відзив, не відповідають назвам, зазначеним в долучених до позову додатках. З аналізу копії договору факторингу №02/08 від 20.08.2020, укладеного між позивачем та третьою особою, копію якого додано до позовної заяви, не вбачається факту передачі позивачу права вимоги до відповідача і по Кредитному договору №1334876 від 24.12.2019, оскільки реєстр прав вимог, які передаються за вказаним договором факторингу, повинні бути вказані в додатку №1 до договору, а до позовної заяви не додано ні копії такого додатку, ні належним чином засвідченого витягу з такого додатку №1. Інформація, наведена у витягу з додатку (без номеру) до договору факторингу №02/08 від 20.08.2020 (не засвідченого належним чином), не доводить факт передачі прав вимоги від третьої особи до позивача щодо права вимагати від відповідача сплати коштів в сумі 42442,5 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про рух коштів по картці на підставі платіжного доручення № 11729611 від 24.12.2020 про перерахування кредитних коштів [PERSON] , код РНОКПП [NUMBER] , на картковий рахунок № [NUMBER] за період з 24.12.2019 по 30.12.2019; у ТОВ «Мілоан» інформацію про ідентифікацію особи позичальника за кредитним договором № 1334876 від 24.12.2019; хронологію вчинення дій щодо кладення кредитного договору № 1334876 від 24.12.2019 у формі електронного правочину; лог застосування коду підписання кредитного договору № 1334876 від 24.12.2019; скрін смс для підпису кредитного договору № 1334876 від 24.12.2019; скрін оферта-акцепт. 01.10.2024 до суду надійшла заява ТОВ «МІЛОАН» на виконання вищевказаної ухвали суду. 24.01.2025 до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла виписка по банківському рахунку відповідача за період з 24.12.2019 по 30.12.2019. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачем до позову було надано кредитний договір №1334876 від 24.12.2019 (індивідуальна частина), який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] , відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 14 999,00 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 6 749,55 грн за ставкою 1,50 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та комісії за надання кредиту 1 499,90 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Термін повернення кредиту та сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитними коштами 23.01.2020. На підставі вказаного вище договору ТзОВ «МІЛОАН» перераховано кошти на картковий рахунок відповідача [NUMBER] в сумі 14 999,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 11729611 від 24.12.2019 та випискою по банківському рахунку відповідача за період з 24.12.2019 по 30.12.2019. Відповідно до п.6.1 Договору він укладений в електронній формі. Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним, що кредитний договір № 1334876 від 24.12.2019 укладений в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора J10669, який був направлений на телефон відповідача. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що він згідно договору факторингу №02/08 від 20.08.2020 набув право вимоги до відповідача, відповідно до Додатку №1 (Реєстр прав вимоги) до цього договору. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Із доданого позивачем Витягу з Додатку до договору факторингу №02/08 від 20.08.2020 неможливо встановити, що позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 42 442, 50 грн, оскільки в ньому зазначено про наявність заборгованості за відсотками у розмірі 20 756,41 грн, сума заборгованості за тілом кредиту - 0 грн, сума заборгованості за комісією - 0 грн, сума заборгованості за пенею - 0 грн. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належних, достовірних і достатніх доказів відступлення ТзОВ «Діджи Фінанс» права вимоги первинним кредитором ТзОВ «МІЛОАН» до боржника [PERSON] за кредитним договором № 1334876 від 24.12.2019 на суму 42 442,50 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13 278,50 грн.; заборгованість за відсотками - 20 756,41 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 1 499,90 грн, заборгованість за пенею - 6 907,69 грн., і зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Понесені судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Outcome: dismissed