Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

27.12.2024 позивач звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області з цим позовом та доданими до нього матеріалами. Предметом позову є розірвання шлюбу, укладеного 20.12.2018 виконавчим комітетом Курашовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, про що складено актовий запис № 3 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.12.2018. У подружжя є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Підставою позову є різні характери подружжя, що унеможливлює їх подальше перебування у шлюбі, а також запобігання непорозумінням і сваркам. 31.12.2024 судом отримано відповідь органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи від 31.12.2024 № 02-13/4447, наданої у порядку ч. 7 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі у тексті ЦПК України) на звернення суду від 30.12.2024 на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України, згідно якої відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 19). Ухвалою суду від 01.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області та відкрито провадження у справі (а. с. 20). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштові відправлення із ухвалою про відкриття провадження надіслано позивачеві та відповідачеві (останньому разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами) 02.01.2025 (а. с. 21), і їм вручено 08.01.2025 (а. с. 22, 23). Тобто про дату, час і місце розгляду справи сторони повідомлені своєчасно і належним чином. Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подано. У матеріалах справи міститься заява відповідача від 26.12.2024, у якій він позов визнав і просить розгляд справи проводити без його участі (а. с. 15). Згідно ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Згідно приписів ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з врахуванням такого. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Курашовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а. с. 8) підтверджується, що з 20.12.2018 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а. с. 10), - що вони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 закріплено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України (у тексті СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України, збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що у подружжя різні характери, що унеможливлює їх подальше перебування у шлюбі, а також запобігання непорозумінням і сваркам. Відповідач визнав позов і не заперечив проти розірвання шлюбу. У зв`язку з цим, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у п. 2 позовної заяви просить залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 (а. с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлено клопотання про повернення 50 відсотків сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Outcome: approved