Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов обґрунтований тим, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем 07.01.2022 укладено кредитний договір №102415750, який укладений в електронній формі. Відповідно до цього договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності. Кредитні кошти надаються позичальнику в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, вказаної клієнтом. Між ТОВ «Мілоан» та позивачем 16.07.2024 укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 25 500 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 600 грн - сума заборгованості за відсотками; 1 900 грн заборгованість за комісією. Також, між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем 10.01.2022 укладено кредитний договір № 2802268, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надісланий на номер його мобільного телефону, відповідно до якого кредит надається у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом в особистому кабінеті та в п. 2.1 кредитного договору. Між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем 19.07.2023 укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.07.2023 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 24 298,53 грн, з яких: 4 700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 598,53 грн - сума заборгованості за процентами. Крім того, між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем 04.01.2022 укладено договір позики № 0930852083, шляхом підписання акцепту оферти від 04.01.2022 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Згідно з вказаним договором, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткова ставка за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Між ТОВ «Інфінанс» та позивачем 24.11.2022 укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики № 0930852083. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 11 205,00 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 9 205,00 грн - заборгованість за відсотками. Згідно з умовами договору позики та кредитних договорів, позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами в порядку, передбаченому договорами. Однак, відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконав та після відступлення позивачу прав грошових вимог не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Посилаючись на викладене та те, що відповідач має непогашену заборгованість за вищевказаними договорами в загальному розмірі 61 003,53 грн, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь вказану заборгованість. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначає, що у зв`язку з оголошенням воєнного стану він проходить військову службу, є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни. Вказує, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер. Він брав участь у антитерористичній операції та безпосередня участь у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, що під час дії в державі особливого періоду дає підстави для поширення на нього дії п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість його застосування лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Тож дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Тому штрафні санкції, пеня та проценти за договорами, вказаними у позовній заяві, не нараховуються. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо отримання ним від ТОВ «Мілоан» коштів у розмірі 10 000 грн та від ТОВ «Лінеура Україна» коштів у розмірі 4 700 грн, тобто не підтверджено перерахування йому вказаних коштів. Він визнає заборгованість за кредитом у розмірі 2 000 грн за договором з ТОВ «Інфінанс». У відповіді на відзив представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, а саме, що відповідні кошти не були за раховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах. При цьому, він може особисто отримати виписки про рахунку для спростування факту перерахування коштів, а позивач надає розрахунки заборгованості за кредитними договорами та платіжне доручення про перерахування коштів. Також відповідач не надав первісним кредиторам будь-яких доказів на підтвердження факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Документами, що підтверджують такі пільги та які мають бути подані до банку, відповідно до листа Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142 є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Ухвалою суду від 27.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, вказала, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання. Клопотань від нього не надходило. Розгляд справи 23.01.2024 відкладено за його клопотанням. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем 07.01.2022 укладено договір про споживчий кредит №102415750, згідно умов якого товариство зобов`язувалось надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10 000,00 грн (п. 1.1., 1.2.), строком на 30 днів з 07.01.2022 (строк кредитування) (п. 1.3.), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 06.02.2022 (п.1.4.), комісія за надання кредиту 1 900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1), проценти за користування кредитом 7 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2.), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6.), а позичальник повинен був своєчасно повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (п. 1.1) (а.с. 8-12). Відповідно до п. 2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору. Згідно п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Відповідно до п. 2.3.1.1 договору (пролонгація на пільгових умовах) позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства, що є невід`ємною частиною договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 5 Правил, у т.ч. сплати ти комісію за управління та обслуговуваня кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Згідно з п 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного чергового продовження строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних умовах (базових) перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації та стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною ставкою, наведеною в п.1.6 договору. Відповідно до п. 4.2. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Договір позичальником підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Z16270. Додатком №1 до договору є графік платежів за договором про споживчий кредит №102415750 від 07.01.2022 (а.с. 12 зворот). Додатком № 2 до договору є паспорт споживчого кредиту № 102415750 (а.с. 13). Згідно наданої позивачем копії платіжного доручення №37721025 від 07.01.2022, яке долучено позивачем до відповіді на відзив та прийняте судом відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України, згідно якої у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події, ТОВ «Мілоан» перерахувало 10 000,00 грн відповідачу, де банк отримувача зазначено «VISA», кредитний рахунок № [NUMBER] , призначення платежу: кошти згідно договору 102415750. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит від 07.01.2022 №102415750 така станом на 16.07.2024 становить 25 500 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 600 грн - сума заборгованості за відсотками; 1 900 грн заборгованість за комісією. Проценти нараховані за період з 08.01.2022 по 06.02.2022 в розмірі 250 грн (2,50%) в день, з 07.02.2022 по 17.02.2022 в розмірі 500 грн (5,00%) в день, з 18.02.2022 по 24.02.2022 в розмірі 100 грн в день. Між ТОВ «Мілоан» та позивачем 16.07.2024 укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 25 500 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 600 грн - сума заборгованості за відсотками; 1 900 грн заборгованість за комісією (а.с. 14-18). Крім того, між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем 10.01.2022 укладено договір № 2802268 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору (К510), і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 10 договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 25-31). Згідно п. 9.7. договору такий укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що створений шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Відповідно до п. 1.1 договору, укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, клієнта самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. За умовами п. 1.2. кредитного договору товариство надає клієнту споживчий кредит в розмірі 4 700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.3. строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та умовах визначених в п. 4.2. договору, який передбачає коригування графіка платежів у разі часткового дострокового повернення кредита. Стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. договору (п.1.4. договору). Знижена процентна ставка 1,99% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт до 09.02.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною даною, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим, розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором (п. 1.4.1. договору). Згідно п. 2.1. договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1. нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредиту протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з п. 5.4.1. кредитного договору клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором №2802268 від 10.01.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 19.07.2023 заборгованість [PERSON] становить 24 298,53 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 4 700,00 грн; заборгованість за процентами 19 598,53 грн (а.с. 40-42). Між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем 19.07.2023 укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 35-37). Відповідно до Реєстру боржників від 19.07.2023 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 24 298,53 грн, з яких: 4 700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 598,53 грн - сума заборгованості за процентами (а.с. 28-39). Також, між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем 04.01.2022 укладено договір позики № 0930852083, шляхом підписання заявки-анкети № 3972720 від 04.01.2022, акцепту оферти від 04.01.2022 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Згідно з вказаним договором, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови, а саме: розмір кредиту 2 000 грн, строки користування кредитом 12 місяців, строк дії договору -12 місяців, відсоткова ставка за користування кредитом номінальна та пільгова 1,75%, загальна вартість кредиту 12 740 грн, та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до умов викладених в оферті, пропозиція (оферта), акцепт оферти, Правила та заявка-анкета становлять єдиний документ - договір. Відповідно до умов договору: відсоткова ставка 1,75 за один день користування кредитом за умови дії програми лояльності; річна відсоткова ставка - 638,75% за умови дії програми лояльності. Відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 1 277,5% застосовується у випадку призупинення/скасування програми лояльності. Укладення договору позики від 04.01.2022 № 0930852083 відповідачем визнається, а також перерахування йому коштів позики в сумі 2 000 грн на його картковий рахунок. Згідно з квитанцією від 04.01.2022 на картку відповідача № [NUMBER] перераховано 2 000 грн (а.с. 55). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором позики № 0930852083 від 04.01.2022 така станом на 03.11.2022 становить 11 205,00 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 9 205,00 грн - заборгованість за відсотками. Проценти нараховані за період з 05.01.2022 по 03.11.2022. Між ТОВ «Інфінанс» та позивачем 24.11.2022 укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики № 0930852083 (а.с. 56-58). Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 11 205,00 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 9 205,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 59-61). Згідно копії посвідчення серія [NUMBER] від 25.06.2015 [PERSON] має статус учасника бойових дій та права на пільги відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до копії довідки в/ч [NUMBER] № 68, виданої 06.01.2025, [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у цій військовій частині з 27.11.2022. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (надалі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2, 4 ст. 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Згідно ст. 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами вказаних договорів (позики та кредитних договорів) було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України. Відповідно до ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Не заслуговують на увагу заперечення відповідачем отримання кредитних коштів від ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Лінеура Україна», ураховуючи таке. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем [PERSON] було укладено три електронні договори, що підписані електронним підписом позичальника та якими передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на банківський рахунок відповідача. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Позивач ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»,\~як і\~первісні кредитори,\~з урахуванням\~перерахування усіх\~коштів на\~банківську карту «VISA» № [NUMBER] , не володіють та не можуть володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки вони не є банками, а перерахування коштів здійснювалося з використанням операторів послуг платіжної інфраструктури, які здійснювали перерахування коштів. Факт перерахування відповідачу коштів кредиту в розмірі 10 000 грн на виконання умов кредитного договору від 07.01.2022\~№102415750підтверджується копією платіжного доручення № 37721025 від 07.01.2022, а також перерахування коштів саме на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] підтверджується квитанцією від 04.01.2022 на суму 2 000 грн, отримання яких визнається відповідачем. Відповідно до п. 2.1. укладеного 10.01.2022 договору № 2802268 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , які вказані як реквізити платіжної картки відповідача також у іншому договорі, отримання коштів за яким ним не заперечується. Разом з тим, заперечуючи факт отримання грошових коштів за вказаним договором відповідачем [PERSON] не надано виписки по його особовому рахунку, доступ до якої має він, як клієнт, та банк-емітент банківської карти № [NUMBER] , чи довідки про відсутність у нього банківської карти «VISA», кредитний рахунок № [NUMBER] на момент укладення кредитного договору та здійснення перерахувань коштів. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредитів і позики відповідач не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами та коштами позики, як і не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, свого розрахунку, а також не заявляв клопотань про призначення судової економічної експертизи для перевірки правильності розрахунку умовам кредитного договору. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами та коштами позики, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) сфера дії цього закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію. Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. Згідно п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, яка набрала чинності 23 квітня 2021 року та була чинною станом на визначений позивачем період спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. За положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вперше часткову мобілізацію оголошено на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України №1126-VII. Національний банк України у листі від 02.09.2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Так, відповідач посилається на наявність у нього пільг щодо сплати процентів та комісії за користування кредитною лінією, передбачених п. 15 ст. 14 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». На підтвердження вказаних обставин відповідач надав суду посвідчення учасника бойових дій від 25.06.2015, однак не надав доказів, які свідчать, у який саме період відповідачем фактично здійснюються заходи і забезпечення національної безпеки і оборони. Надане відповідачем посвідчення є документом, що може підтверджувати наявність у нього статусу учасника бойових дій та права на пільги відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з цим, вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині з 27.11.2022. Таким чином, саме з цього часу на нього як позичальника поширюються пільги щодо не нарахування процентів за користування кредитом відповідно до п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, яка набрала чинності 23 квітня 2021 року та була чинною станом на визначений позивачем період спірних правовідносин). Доказів перебування [PERSON] на військовій службі з січня 2022 року по 26.11.2022 суду не надано. За кредитним договором від 07.01.2022 №102415750, укладеним ТОВ «Мілоан» та відповідачем, проценти нараховані за період з 08.01.2022 по 24.02.2022 у межах строку кредитування та за умовами договору. За договором позики від 04.01.2022 № 0930852083, укладеним ТОВ «Інфінанс» та відповідачем, проценти нараховані за період з 05.01.2022 по 03.11.2022 у межах строку кредитування та за умовами договору. За кредитним договором від 10.01.2022 № 2802268, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем, проценти нараховані за період з 10.01.2022 по 05.01.2023 у межах строку кредитування та за умовами договору. Проте, враховуючи передбачені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» пільги, відсутні підстави нарахування процентів за період з 27.11.2022 по 05.01.2023. Розмір заборгованості за процентами, нарахованим за кредитним договором від 10.01.2022 № 2802268, за період з 10.01.2022 по 26.11.2022 становить 15 857,33 грн. Суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши такі на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, за встановлених обставин укладення відповідачем трьох електронних договорів з різними фінансовими установами, за якими ним отримано фінансові послуги з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, на які позивач набув право вимоги позивач за укладеними між ним та кредитодавцями відповідача договорами факторингу, та за обставин наявності у відповідача права на пільги, встановлені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» дійшов висновку прочасткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту і процентами за кредитним договором № 102415750 від 07.01.2022 та договором позики № 0930852083 від 04.01.2022 в повному обсязі і за кредитним договором № 2802268 від 10.01.2022 - частково в сумі 20 557,33 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 2422,40 грн судового збору, які згідно виписки зараховані до спеціального державного бюджету України. Відповідно до п. 12, 13, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням його прав, та у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. На правовідносини у спорі не поширюються вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» а також цю справа не відноситься до справ, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2 842,30 грн.

Outcome: partial