Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 13.06.2024 [PERSON] через підсистему «Електронний суд» подав позовну заяву до [PERSON] , в якій з урахуванням уточнень від 23.09.2024 просив: (і) розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції 10 серпня 2007 року, актовий запис №478; (іі) встановити факт самостійного виховання [PERSON] своєї неповнолітньої доньки [PERSON] . 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що з 10.08.2007 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] . Посилаючись на те, що з травня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинились, як і спільне життя, з причин різниці в поглядах на життя, у зв`язку із чим позивач просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем та оскільки, спільна дитина сторін проживає з батьком, просив встановити факт самостійного виховання дитини [PERSON] . ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.2. 25.09.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/5552/24, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 2.3. 30.0.2024 позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати за його відсутності. 2.4. Відповідач до суду не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошень про виклик на сайті «https://kl.zt.court.gov.ua/sud0609/gromadyanam/vukluk_do/1734439/» та «https://kl.zt.court.gov.ua/sud0609/gromadyanam/vukluk_do/1748821/». 2.5. Представник органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 2.5. Враховуючи неприбуття в судове засідання відповідача, що повідомлена про розгляд справи відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, відсутність відзиву на позов, суд вирішив ухвалити рішення у справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 10.08.2007 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, актовий запис №478, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.08.2007 (а.с.7). 3.2. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження від 06.09.2007 та копією паспорта громадянина України № [NUMBER] (а.с.3,4, 6). 3.3. [PERSON] взята на облік, як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про взяття на облік, внутрішньо переміщеної особи №1827-5002934150 від 30.08.2023 (а.с.11). 3.4. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні ТОВ «Комфорт Плюс» №53 від 15.11.2024 (а.с.55). 3.5. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію по місцю прибуття від 08.08.2023 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на строк з 16.11.2023 до 01.09.2024 (а.с.9) ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 4.2. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. 4.3. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 4.4. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). V. ОЦІНКА СУДУ (і) Щодо вимог про розірвання шлюбу 5.1. З матеріалів справи слідує, що з 10.08.2007 сторони перебувають у шлюбі. 5.2. Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами відсутнє наявні різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини фактично припинені, збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з чим позивач просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем, а відповідач у свою чергу жодних заперечень щодо позовних вимог до суду не подала. 5.3. Слід зазначити, що шлюб - це сімейний союз чоловіка та дружини, що є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, умовами вступу в який є взаємна вільна згода жінки та чоловіка на укладення шлюбу, тобто шлюб має бути добровільним. 5.4. Враховуючи, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивача, який бажає його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. (іі) Щодо вимог про встановлення факту самостійного виховання дитини 5.5. Так, згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 5.6. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 5.7. Позивач [PERSON] звертаючись до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу просив суд розірвати шлюб та встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітньої дитини [PERSON] . 5.8. При цьому, питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України). 5.9. Відповідно ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. 5.10. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 5.11. Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). 5.12. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України. 5.13. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. 5.14. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. 5.15. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). 5.16. Так, в силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст. 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 30) при цьому відповідно до ч. 2 ст. 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. 5.17. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. 5.18. З цього слідує, що підставою встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини батьком, необхідно встановити юридичний факт, або декілька, в силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. 5.19. Позивач звертаючись до суду зазначив, що відповідачка проживає за кордоном, не бере участі в утриманні дитини, не спілкується з нею. 5.20. Такі твердження в силу ст. 141 СК України, суд розцінює критично, оскільки розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 5.21. Разом з тим, [PERSON] не надав доказів, що в питанні виховання чи утримання неповнолітньої доньки [PERSON] умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу. 5.22. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію по місцю прибуття від 08.08.2023 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на строк з 16.11.2023 до 01.09.2024, а позивач з донькою проживає за адресою: [ADDRESS] . З долучених доказів не встановлено, де проживає відповідачка з 01.09.2024. 5.23. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 5.24. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 5.25. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 5.26. Сімейним кодексом України встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. 5.27. Зважаючи на те, що позивач не довів, що відповідачка в силу певних юридичних фактів не виконує прав та обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки [PERSON] вимога про встановлення самостійного виховання та утримання позивачем неповнолітньої доньки є необґрунтованою та не підтверджена належними доказами. Доказів самостійного виховання [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON] суду не надано. Натомість, та обставина, що неповнолітня донька [PERSON] проживає разом із позивачем не свідчить про самостійне виховання ним дитини. 5.28. Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що встановлення факту необхідне для «вирішення питань щодо проживання та перебування дитини з батьком», з підстав зазначених вище. 5.29. Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Знаходження матері за кордоном жодним чином не впливає на обсяг та реалізацію батьківських прав та обов`язків батька дитини. 5.30. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають, а тому позов слід задовольнити частково. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 1 211 гривень 20 коп.

Outcome: partial