Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~В січні 2025 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 02 березня 1994 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Чортків Тернопільської області, актовий запис № 56. На даний час сімейні стосунки припинено, шлюб існує формально, сторони проживають окремо, характер взаємовідносин, які склалися між ними, робить їх подальше спільне життя неможливим, примирення неможливе. Фактично більше року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, щодо заочного розгляду справи не заперечують. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02 березня 1994 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Чортків Тернопільської області, актовий запис № 56. На даний час сімейні стосунки припинено, шлюб існує формально, сторони проживають окремо, характер взаємовідносин, які склалися між ними, робить їх подальше спільне життя неможливим, примирення неможливе. Фактично більше року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved