Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У червні 2024 року [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Семенівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 26 грудня 2013 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 01.04.2020 шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем, перебувають на її утриманні та вихованні. Позивачка після розлучення виїхала закордон на заробітки для забезпечення дітей. В свою чергу, діти перебували під наглядом батьків позивачки, навчалися у ліцеї. Коли розпочалось повномасштабне вторгнення, позивачка забрала дітей до себе у м.Сазава, Чеська Республіка. Наразі діти та позивачка проживають у Чеській Республіці. Відповідач не бере участі у житті дітей, ні яким чином не намагається зв`язатися з дітьми, не цікавиться їх життям. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.164 СК України просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 від усіх видів доходу до досягнення ними повноліття. 10 грудня 2024 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшов відзив від відповідача [PERSON] , від імені якого діє адвокат Трофименко Андрій Олександрович. Згідно змісту відзиву, встановлено, що відповідач не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, однак категорично заперечує щодо позбавлення батьківських прав. Так, зазначає, що бажає спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх вихованні, але позбавлений такої можливості у зв`язку з тим, що позивачка перешкоджає у цьому. [PERSON] фінансово допомагає дітям, шляхом перерахування коштів на банківських рахунок позивачки, а також передання грошових коштів готівкою. Інші процесуальні дії у справі Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 17 червня 2024 року вказану позовну заяву прийняла до розгляду та відкрила провадження у справі, постановила розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження /а.с.33-34/. Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 16 вересня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду /а.с.68/. Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 15 листопада 2024 року повернув справу до стадії підготовчого провадження /а.с.114/. Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 30 грудня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду /а.с.158/. Пояснення учасників справи Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що у 2020 році між нею та відповідачем було розірвано шлюб. З 2020 року [PERSON] не надає допомогу на утримання дітей. Відповідач застосовував щодо неї та дітей фізичне насильство. Відповідач не надає дозвіл на виїзд дітей в інші країни. Відповідач не проявляє бажання спілкуватися з дітьми, вона йому перепон у спілкуванні не вчиняє. Він дітям не телефонує, хоча в них є окремий телефонний зв`язок. Представник позивача у судовому засіданні просила суд позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Зазначила, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення з нього аліментів, суду пояснив, що до розірвання шлюбу проживали в Полтавській області. Він працював по всій Україні, тому не у всіх урочистостях та святах дітей приймав участь. Він утримував родину. Після розлучення проживає у Чеській Республіці. Діти проживали з батьками позивачки. Він, коли почалось повномасштабне вторгнення, на кордоні забирав на машині позивачку з дітьми, тобто допоміг з перевезенням дітей в іншу країну. Позивачка заборонила спілкуватися з дітьми, тому він перестав їй надсилати грошові кошти. Телефонних номерів дітей він не знає. Був випадок, коли дітей через незнання таблички множення, поставив на коліна, на « Лего ». Це було вчинено з метою виховання дітей. Позивачка не зверталася до нього з приводу надання дозволу на виїзд дітей. Він бажає бачити дітей, він їх любить. Представник відповідача у судовому просив позов задовольнити частково, в частині стягнення аліментів. Зазначив, що позивачем не надано належних доказів винної поведінки відповідача щодо невиконання батьківських обов`язків. Відповідач має бажання спілкуватися з дітьми. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надав суду заяву про проведення судового засідання за їх відсутності, при прийнятті рішення поклалися на розсуд суду. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, неповнолітніх свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши позовну заяву, дослідивши письмові докази по справі, зазначає таке. Суд встановив, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджено повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції Полтавській області. У графі «Мати» значиться [PERSON] , у графі «Батько» - [PERSON] /а.с.12/. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 квітня 2014 року Криворудською сільською радою Семенівського району Полтавської області. У графі «Мати» значиться [PERSON] , у графі «Батько» - [PERSON] /а.с.13/. Семенівський районний суд Полтавської області своїм заочним рішенням від 01 квітня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 26 грудня 2013 рокуВідділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №156, розірвав /а.с.10-11/. Згідно з витягом з трудового договору який було офіційно перекладено на українську мову, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , офіційно працевлаштована у місті Сазава Чеської Республіки, шляхом укладання трудового договору на невизначений термін. Дата виходу на роботу - 01.03.2023, випробувальний термін - 3 місяці, посада - офіціантка /а.с.14-15/. У відповідності до рішення початкової школи у місті Ждяр над Сазавою від 25.08.2022, яке було офіційно перекладено на українську мову, [PERSON] приймається на навчання у 2022/2023 навчальному році для здобуття початкової освіти в Початковій школі у місті Ждяр над Сазавою /а.с.16-17/. Згідно рішення початкової школи у місті Ждяр над Сазавою від 25.08.2022, яке було офіційно перекладено на українську мову, [PERSON] приймається на навчання у 2022/2023 навчальному році для здобуття початкової освіти в Початковій школі у місті Ждяр над Сазавою /а.с.18-19/. За даними довідки Криворудського ліцею Семенівської селищної ради №29 від 05.04.2024, [PERSON] дійсно навчалася у 7 класі даного закладу до 12.03.2024 /а.с.21/. За даними довідки Криворудського ліцею Семенівської селищної ради №30 від 05.04.2024, [PERSON] дійсно навчався у 4 класі даного закладу до 12.03.2024 /а.с.20/. З характеристики, наданої директором та класним керівником Криворудського ліцею Семенівської селищної ради вбачається, що [PERSON] навчалася у Криворудському ЗЗСО І-ІІІ ступенів з 1 вересня 2017 року. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна та комунікабельна учениця, однак програмовий матеріал засвоює на середньому та достатньому рівні. Пам`ять розвинена добре, а от увага не стійка. До уроків готується систематично. Учениця надає перевагу предметам гуманітарного циклу, особливо мистецтву. Мовлення розвинене добре, мова виразна, емоційна, однак думки висловлює нечітко через малий словниковий запас. Слабо розвинуте логічне мислення та вміння аналізувати, робити висновки. Переважають такі риси характеру, як доброзичливість, ввічливість, відповідальність, справедливість, однак часом [PERSON] може бути гіперактивною, занадто вразливою та може конфліктувати з однокласниками. Бере активну участь у громадському житті класу. Доручення виконує охоче, працьовита. За весь період навчання у Криворудському ЗЗСО І-ІІІ ступенів (з 01.09.2017 по 12.03.2024) проживала у сім`ї дідуся та бабусі [PERSON] та [PERSON] . Батько життям дитини не цікавився, не приїздив /а.с.22/. З характеристики, наданої директором та класним керівником Криворудського ліцею Семенівської селищної ради вбачається, що [PERSON] навчався у Криворудському ЗЗСО І-ІІІ ступенів з 1 вересня 2020 року. Має хороший фізичний та розумовий розвиток, працелюбний учень. Мова виразна, думки висловлює чітко. Навчальний програмовий матеріал засвоює на середньому та достатньому рівні. Має хороші математичні здібності, але навчається не наполегливо. У [PERSON] змішаний тип пам`яті, добре запам`ятовує навчальний матеріал. На уроках активний. До виконання громадських доручень ставиться з відповідальністю. Веселий, товариський, врівноважений, самостійний. Має авторитет серед товаришів. За період навчання у Криворудському ЗЗСО І-ІІІ ступенів (з 01.09.2020 по 12.03.2024) проживав у сім`ї дідуся та бабусі [PERSON] та [PERSON] . Батько навчанням та вихованнямсина не цікавився, до дитини не приїздив /а.с.23/. Суддя Глобинського районного суду Полтавської області своєю постановою від 22 квітня 2015 року постановив [PERSON] притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у вигляді 30 (тридцяти) годин громадських робіт. З постанови вбачається, що 10.04.2015 [PERSON] вчинив домашнє насильство щодо дружини /а.с.100/. Суддя Глобинського районного суду Полтавської області своєю постановою від 14 вересня 2017 року постановив [PERSON] притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у вигляді адміністративного арешту строком на одну добу. З постанови вбачається, що 01.09.2017, 03.09.2017 [PERSON] вчинив домашнє насильство щодо дружини /а.с.98-99/. Згідно виписки про операції з рахунку №2443984028/3030 встановлено, що 24.05.2023, 19.06.2023 19.10.2023, 26.11.2023 на розрахунковий рахунок [PERSON] було здійснено грошові перекази /а.с.129/. Допитана у судовому засіданні в порядку ст. 232 ЦПК України (у присутності представника органу опіки та піклування) [PERSON] вказала, що проживає в Чеській Республіці, десь 2,5 роки з мамою, братом та її чоловіком. До цього проживала з бабусею та дідусем. З татом не спілкується. У неї новий номер телефону. Був випадок коли тато ображав. В 2021 році тато привітав її з днем народження. Допитаний у судовому засіданні в порядку ст. 232 ЦПК України (у присутності представника органу опіки та піклування) [PERSON] вказав, що останній раз бачив тата у 2021 році. Був випадок коли тато поставив їх з сестрою на « Лего ». Відповідач та його представник не наполягали на повторному допиті дітей після повернення до стадії судового розгляду. З досліджених у судовому засіданні фотознімків, зроблених у 2025 році, встановлено, що між відповідачем [PERSON] та його неповнолітніми дітьми відбулась зустріч. Діти на фотознімках виглядають щасливими поруч з батьком. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів, і залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Разом із тим, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Крім того, у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зауважив про те, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько не може мати права відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які могли б завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 17 червня 2024 року зобов`язала Службу у справах дітей Семенівської селищної ради надати висновки про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо [PERSON] та [PERSON] . Згідно листа Служби у справах дітей Семенівської селищної ради №01-19/363 від 09.07.2024, встановлено, що доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав [PERSON] , покладено на позивача. Заважаючи на відсутність на території громади, як відповідача так і позивача, Служба у справах дітей Семенівської селищної ради позбавлена можливості об`єктивно вивчити питання, та надати висновок до суду щодо предмету позову /а.с.39/. Отже, висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , під час розгляду справи не було надано. Разом з цим, позивачем не надано достатньо доказів злісного, свідомого ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, зокрема немає даних про те, що він є алкоголіком або наркоманом, чи те, що відповідач жорстоко поводиться з дітьми, вдається до будь-яких видів експлуатації дітей, примушує їх до жебракування та бродяжництва, засуджений за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дітей, до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідач жодного разу не притягувався. Будь-яких заходів впливу зі сторони державних установ з приводу невиконання батьківських обов`язків до відповідача не застосовувалося. Сам лише факт відсутності постійного спілкування батька з дітьми шляхом телефонних розмов чи особистих зустрічей не є безумовною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, важливим чинником не спілкування з дітьми є те, що батько дітей проживає окремо від них на значній відстані, в силу віку дітей, їх проживання з матір`ю, діти немають можливості самостійно спілкуватися з батьком. Отже, встановлені судом обставини, не свідчить про те, що відповідач свідомо та умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками. При цьому, вчинення одного разу покарання батьком дітей, за відсутності у матеріалах справи доказів про те, що відповідач притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням щодо дітей, не свідчить про його жорстоке поводження з дітьми. Відповідач не є тою особою, поведінка чи дії якого можуть свідчити про негативний вплив на дітей, а тому розрив з ними сімейних відносин не відповідає інтересам дітей. Отже, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми та з огляду на відсутність даних про те, що відповідач притягувалася до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що є крайнім (винятковим) заходом. За такого, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав слід відмовити. Щодо стягнення аліментів Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial