Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

21.11.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 жовтня 2001 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 06 жовтня 2001 року виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, складено відповідний актовий запис за № 5. Далі в позові зазначив, що від вказаного шлюбу сторони мають повнолітнього сина. З позову\~слідує,\~що з\~ початку 2021 року між ним та відповідачкою стали виникати непорозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини. Це призвело до того що сімейне життя між ними почало поступово погіршуватися і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вони з відповідачкою не знаходять спільної мови з більшості питань стосовно сімейного життя, у стосунках один з одним, постійно сперечаються, конфліктують, подружнє життя стало неможливим та нестерпним. Додатково зазначив, що вони неодноразово намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча вони прикладали для цього максимальних зусиль. Позивач та відповідачка стали одне для одного зовсім чужими людьми та не мають намірів рятувати сім`ю. З лютого 2022 року вони припинили подружні стосунки, однією сім`єю не проживають та не ведуть спільного господарства. Спору щодо поділу майна не має. В результаті позивач прийшов до висновку, що поновлення шлюбних відносин між ним та відповідачкою неможливе, почуття кохання втрачено. Прохає розірвати\~шлюб між\~ним та\~відповідачкою \~ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 06 жовтня 2001 року виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, актовий запис за № 5. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. 10.01.2025 позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи чи надання подружжю строку для примирення до суду не надавала. 16.01.2025 від представника відповідача надійшла письмова заява, в якій зазначено про визнання позовних вимог, та просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Згідно ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області від 26 вересня 1996 року гр. [PERSON] , народився [INFO] в с. Решетилівське, Пологівський район, Запорізька область, має з 27.05.2004 зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Відповідно до інформації наданої Міністерством соціальної політики України від 03.12.2024 гр. [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області від 18 жовтня 2001 року, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи з 15.11.2022 за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Останню адресу відповідач зазначала у своїх заявах по справі. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.11.2024, гр. [PERSON] , народився [INFO] , уродженець с. Решетилівське, Пологівський район, Запорізька область, та гр. [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Мелітополь, Запорізька область, 06 жовтня 2001 року зареєстрували шлюб, про що 06 жовтня 2001 року виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, складено відповідний актовий запис № 5. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 18.10.2002, гр. [PERSON] , народився [INFO] , його батьком зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.7). З позову встановлено, що сторони мають спільного повнолітнього сина, та що подружні відносини між сторонами припинилися з лютого 2022 року. На теперішній час, відносин, які притаманні подружжю, сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, фактично мешкають за різними адресами. На час розгляду справи, сторони не намагаються зберегти сім`ю. Відповідач, зазначені обставини у справі не оспорювала, відзиву на позов не надавала, у письмовій заяві позовні вимоги повністю визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, не клопотали про надання строку для примирення, відповідних заяв не надавали. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Тому, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не клопотала про відновлення їй дошлюбного прізвища. Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач не просив вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема, і про стягнення з відповідача судового збору чи інших судових витрат на його користь. Разом з тим, чинне законодавство не зобов`язує позивача в прохальній частині позовної заяви просити суд стягнути судові витрати, так як це не є позовною вимогою, натомість це є обов`язком суду (ст. 141, ст. 264, 265, 270 ЦПК України) здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду справи. Таким чином, навіть за умови відсутності в прохальній частині позовної заяви вимоги про стягнення судових витрат, вони підлягають розподілу незалежно про заявлення такої вимоги в позовній заяві. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, судові витрати у вигляді половини сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч.4 ст.268 ЦПК України. Згідно ч.5 ст.272\~ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Outcome: approved