Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі\~ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №28142-01/2022 в розмірі 20210 грн., з яких: 5000 грн. -\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 15210 грн. - сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 29.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі\~ТОВ «ФК «Інвеструм») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №28142-01/2022, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №28142-01/2022 в розмірі 20210 грн., з яких: 5000 грн. -\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 15210 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн.\~- сума заборгованості за пенею. Посилався, що відповідач [PERSON] має непогашену перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за вказаними вище кредитним договором у зазначеному позивачем розмірі, тому просить стягнути вказану заборгованість з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», а також судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору. Ухвалою суду вказана позовна заява залишалась без руху. Провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Розумовського О. С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначає про визнання стороною відповідача боргу у розмірі 5675 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення відсотків у розмірі 14\~535 грн. просить відмовити. Посилався також, що позивачем не було подано заяву про уточнення даних щодо особи з якої стягуватиметься заборгованість, оскільки прізвище [PERSON] було змінено 27.12.2023 року на [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Зазначив, що факт укладення кредитного договору відповідачем не оспорюється, проте вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не мало правових підстав для нарахування відсотків поза межами строків дії кредитного договору. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Судом під час розгляду справи встановлено, що 29.01.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №28142-01/2022, згідно умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2 договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 27.02.2022 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог\~Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 182,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% (процентів) на добу (п.1.3. договору) Вказаний договір про надання фінансового кредиту підписаний [PERSON] електронним підписом\~W1091. Одночасно з договором про надання фінансового кредиту №28142-01/2022 сторонами за допомогою електронного підпису було підписано додаток №1 до договору від 29.01.2022 року, а саме графік платежів, зі змісту якого вбачається дата видачі кредиту: 29.01.2022 року; дата платежу 27.02.2022 року (30 днів);\~сума кредиту 5000 грн., проценти 750 грн. Чиста сума платежу за розрахунковий період 5750 грн.. Також підписано паспорт споживчого кредиту. 08.04.2022 року [PERSON] було підписано заявку на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №28142-01/2022 від 29.01.2022 року та укладено додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 30 днів, тобто до 07.05.2022 року, будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 5675 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №28142-01/2022 від 29.01.2022 за період з 13.01.2023 року по 31.05.2023 року заборгованість відповідача станом на 31.05.2023 року складає 20210 грн.. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13012023 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п.1.1, п.1.2 договору факторингу №13012023 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №13012023 від 13.01.2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників, після чого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги заборгованості до боржників, в тому числі і заборгованість за кредитним договором відповідача [PERSON] .. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №28142-01/2022 від 29.01.2022 в розмірі 20210 грн., з яких: 5000 грн.\~- сума заборгованості за основною сумою боргу, 15210 грн.\~сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн.\~- сума заборгованості за пенею. Крім того, суду надано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.12.2023 року Третім ВДРАЦ у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до якого між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис 1171, після чого [PERSON] взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». За приписами ч. 1, 2\~ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст.\~634\~ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону,\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст.\~3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1\~ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст.\~1048\~цього ж\~Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~Цивільного кодексу\~України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договорами відступлення прав вимоги. За приписами\~статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010зроблено висновок, що\~стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договорів недійсним не визнано. Факт укладення кредитного договору стороною відповідача не заперечується. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний)за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку,не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному\~статтею 204 ЦК України. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1\~ст.599 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом частини першої\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Умовами договору про надання фінансового кредиту №28142-01/2022 від 29.01.2022 року сторонами був визначений строк кредитування 30 днів зі сплатою процентів на вказаний період за процентною ставкою в розмірі 182,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% (процентів) на добу. Підписавши договір сторони визначили графік розрахунків, відповідно до якого визначено дата видачі кредиту: 29.01.2022 року; дата платежу 27.02.2022 року (30 днів);\~сума кредиту 5000 грн., проценти 750 грн. Чиста сума платежу за розрахунковий період 5750 грн.. Матеріали справи не містять даних щодо продовження (пролонгацію) [PERSON] строку дії кредитного договору. Отже, за договором про надання фінансового кредиту №28142-01/2022 від 29.01.2022 первісний кредитор\~ТОВ «ФК «Інвеструм» мало право нараховувати [PERSON] проценти лише в межах строку кредитування в розмірі 750 грн. (5000 грн. (тіло кредиту) Х 0,5 % (відсоткова ставка) Х 30 днів (строк кредитування). Однак, ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладалась додаткова угода до кредитного договору. Зокрема, 08.04.2022 року [PERSON] було підписано заявку на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №28142-01/2022 від 29.01.2022 року та укладено додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 30 днів, тобто до 07.05.2022 року, будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 5675 грн.. Згідно додаткової угоди від 08.04.2022 року сторонами відстрочено виконання зобов`язання на 30 днів тобто до 07.05.2022 року та визначено новий графік розрахунків, згідно з яким визначено суму зобов`язання за кредитом\~5675 грн.. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем оплати після укладення вказаної додаткової угоди. Відтак, ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право на стягнення заборгованості із [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №28142-01/2022 від 29.01.2022 року в розмірі 5675 грн. З урахуванням того, що після закінчення вищевказаних строків, визначених у договорі про надання фінансового кредиту №28142-01/2022 від 29.01.2022 року та заявкою на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту від 08.04.2022 року, [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними, таким чином, з останньої на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути заборгованість у сумі 5675 грн, задовольнивши позовні вимоги частково. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір в сумі 847, 84 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial