Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Представник Виконкому Металургійної районної у місті ради звернулась до суду 16 серпня 2024 року з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Домнобудівників 2-1» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . Позовні вимоги представник позивач обґрунтовує тим, що згідно з діючим законодавством України до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності. Також до повноважень виконкомів районних у місті Кривому Розі рад належить повноваження щодо контролю за належною експлуатацією житлового фонду та надання допомоги громадянам, які мають потребу в житлі. У кімнаті [ADDRESS] , з 20.08.2010 року зареєстровано місце проживання\~ [PERSON] [INFO] разом з сином [PERSON] [INFO] . Кімната не приватизована та не є приватною власністю відповідача. Гуртожиток в корпусі № 1 будинку [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу. Відповідачі тривалий час (приблизно з 2015 року) у кімнаті фактично не мешкають, будь-яка інформація про їх місцезнаходження відсутня. По кімнаті накопичилася заборгованість за надані комунальні послуги та спожиті енергоносії, більше ніж 60000 грн. З лютого 2014 року в гуртожитку господарську діяльність здійснює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Домнобудівників 2-1» . Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . Рух по справі Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.19). Аргументи учасників справи Представник позивача Виконкому Металургійної районної у місті ради Оксана Гончарова, до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Домнобудівників 2-1» до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без участі третьої особи, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження,\~суд вважає\~за можливе\~вирішити справу\~в заочному\~порядку,\~з огляду\~на те,\~що відповідач\~повідомлявся про\~перебування в\~провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини, встановлені судом З довідки №10211 від 09.08.2024 вбачається, що за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, за адресою: кімната [ADDRESS] з 20.08.2010 року зареєстровані [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.4). Кімната № 533 в гуртожитку, розташованому в корпусі № 1 будинку № 2 на пл. Домнобудівників станом на 14.05.2024 не приватизована та не є приватною власністю відповідачів, що підтверджується довідкою виконкому Металургійної районної у місті ради та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.5,6). Відповідно до Актів від 07.08.2024 за №3383 та від 01.02.2024 за №3312, підписаних головою правління ОСББ «Домнобудівників 2-1» Юлією Комашко, за адресою: кімната [ADDRESS] , [PERSON] зі своїм повнолітнім сином не мешкають з 2015 року по теперішній час (а.с.7,8). Відповідно до довідки ОСББ «Домнобудівників 2-1» №3384 від 05.08.2024, за адресою: кімната [ADDRESS] , існує заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 05.08.2024 в загальному розмірі 62600,92 гривень (а.с.9). Позивачем було вжито заходів з досудового врегулювання спору, а саме надіслано лист-попередження відповідачу [PERSON] щодо виникнення заборгованості за місцем реєстрації (а.с.11). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Приписами ч.1ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, зміст позовних вимог зводиться до захисту прав позивача як користувача спірної житлової квартири від порушень з боку відповідача, який зареєстрований у цій же квартирі, шляхом зняття його з реєстрації. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений\~житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Також, згідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 71 ЖК Української РСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, перелік яких наведений у частині 3 цієї статті. При прийнятті рішення по суті справи, суд також керується роз`ясненнями, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, де зазначено, що у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Під час розгляду справи судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному помешканні. Враховуючи те, що відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української PCP визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, виконком районної у місті ради змушений звернутися до суду. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку,\~що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. У постанові\~Верховного Суду\~від 24\~жовтня 2018\~року у\~справі №\~490/12384/16-ц\~висловлений висновок\~щодо застосування\~статей 71,\~72\~ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказано, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Верховний Суд\~виходить з\~того,\~що початок\~відліку часу\~відсутності визначається\~від дня,\~коли особа\~залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, провадження № 61-37646св18, від 22 листопада 2018 року у справі № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18, від 26 лютого 2020 року у справі №333/6160/17, провадження №61-7317св19, від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, провадження № 61-23089св19. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку. Дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. У зв`язку із цим, відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки відповідачі добровільно, з власної ініціативи залишили спірне житлове приміщення у 2015 році та більше дев`яти років не намагались повернутись до нього. Пояснень, щодо поважності не користування житлом відповідачами не надано, отже є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності даних осібпонад встановлені строки. Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідачі по справі понад шість місяців не проживають на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved