Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

У листопаді 2024 року представниця позивача звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" (далі ТОВ "ДВК Агро"), яким із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27.12.2024, просить: - стягнути з відповідача на користь позивача: у зв`язку з несвоєчасною сплатою орендної плати за договором оренди землі від 14.06.2018 за 2022 рік 1117,71 грн інфляційних втрат, 459,25 грн як 3 % річних, 16784,25 грн пені; у зв`язку з несвоєчасною сплатою орендної плати за договором оренди землі від 14.06.2018 за 2023 рік 674,19 грн інфляційних втрат, 217,75 грн як 3 % річних, 7969,50 грн пені; - розірвати укладений між сторонами договір оренди землі б/н від 14.06.2018. В обґрунтування позову зазначено, що за договором оренди землі б/н від 14.06.2018 відповідач ТОВ "ДВК Агро" користується належною позивачеві [PERSON] на праві приватної власності земельною ділянкою кадастровий номер 5324584600:00:001:0750, площею 2,0 га, на території Наріжанської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Щорічна орендна плата сплачується у грошовій формі у розмірі 7000,00 грн і підлягає щорічній індексації, сплачується не пізніше 31 грудня звітного року. У разі несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцеві 0,3 % пені за кожен день прострочення. Відповідач вчасно не сплатив позивачеві орендну плату за користування землею у 2022 і 2023 роках. Орендну плату отримано лише 05.12.2024 грошовим переказом у загальній сумі 16050,00\~грн. Ухвалою від 23.12.2024 прийнято справу до провадження суду і відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу у порядку у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачеві, зокрема, у 15-денний строк подати відзив на позов. Відповідач копію ухвали суду від 23.12.2024, інформацію щодо розгляду справи, копію позовної заяви з додатками отримав у свій електронний кабінет 06.12.2024 і 24.12.2024, що є їх належним врученням (а.с. 30, 33-36). В установлений судом строк письмовий відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав. Заява про зменшення позовних вимог отримана в електронний кабінет відповідача 08.01.2025 (а.с. 44). Станом на 03.02.2025 суд не отримував відзив на позов чи будь-яких заяв, клопотань тощо від відповідача. Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву) і заяву про зменшення позовних вимог, вивчивши наявні у справі дані і докази, суд встановив таке. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~127446151 від 13.06.2018 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,0 га на території Наріжанської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер 5324584600:00:001:0750 (а.с. 16). Згідно договору оренди землі б/н від 14.06.2018 позивач передав вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення в оренду відповідачеві на строк 10 років; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7000,00 грн за рік; орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року, крім оплати орендної плати за перший рік використання; у разі несвоєчасної сплати орендної плати у визначені строки справляється пеня у розмірі 0,3 % від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с. 17, 20, 21). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав № 405487013 від 27.11.2024 право оренди за вказаним договором зареєстровано 14.06.2018 (а.с. 18). Отже між сторонами укладено договори оренди землі. Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України "Про\~оренду землі"). Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 1 Закону України "Про оренду землі"). Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі"). Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі"). Орендна плата справляється у грошовій формі (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про\~оренду землі"). Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про оренду землі"). У разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (ст. 36 Закону України "Про оренду землі"). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.\~526\~Цивільного кодексу України далі\~ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22\~ЦК). Неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст.\~551 ЦК). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.\~2\~ст.\~625 ЦК). Щодо орендної плати та пов`язаних з цим розрахунків інфляційних втрат, 3 % річних та пені За умовами кожного договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2022 рік не пізніше 31.12.2022 та складає 7000,00 грн, а за 2023 рік не пізніше 7000,00 грн. Позивач зазначає, що упродовж строку дії договору орендна плата індексувалася і була сплачена 05.12.2024 одним платежем у сумі 16050,00 грн за 2022 і за 2023 роки, про що надає виписку зі свого банківського рахунку (а.с. 42). З цієї підстави позивачем зменшено позовні вимоги на суми орендної плати. Отже орендна плата за 2022 рік із терміном платежу 21.12.2022 була сплачена 05.12.2024; так само орендна плата за 2023 рік із терміном сплати 31.12.2023 була сплачена 05.12.2024, чим двічі допущено прострочення її сплати. Відповідач не оспорив розрахунок у частині обрахунку сплати боргу з орендної плати позивача за 2022 рік із прострочкою у частині обрахунку 1117,71 грн інфляційних втрат, 459,25 грн 3 % річних, 16784,25 грн пені. Відповідач не оспорив розрахунок у частині обрахунку сплати боргу з орендної плати позивача за 2023 рік із прострочкою у частині обрахунку 674,19 грн інфляційних втрат, 217,75 грн 3 % річних, 7969,50 грн пені. Судові не надано доказів щодо невірності чи помилковості вказаних розрахунків. Відтак є достатні правові підстави для стягнення на користь позивача вказаних інфляційних втрат, 3 % річних та пені. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на зазначене положення ЦК України, співвідношення розміру орендної плати та пені, обумовленої несвоєчасною сплатою орендної плати, добровільним виконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати орендної плати (хоч і з простроченням), засад розумності і справедливості регулювання цивільних відносин згідно яких неустойка не може бути способом збагачення кредитора, а є заходом відповідальності боржника який прострочив виконання грошового зобов`язання, суд зменшує 16784,25\~грн пені за прострочку сплати орендної плати за 2022 рік до 5000,00 грн, а 7969,50 грн пені за прострочку сплати орендної плати за 2023\~рік до 2500,00 грн. Щодо розірвання договору оренди землі Судом встановлено, що орендна плата за 2022 рік із терміном платежу 21.12.2022 була сплачена 05.12.2024. Так само орендна плата за 2023 рік із терміном платежу 31.12.2023 була сплачена 05.12.2024, чим двічі допущено прострочення її сплати. Згідно п. 36 вказаного договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Згідно з ч. 1 ст.\~626, ч. 1 ст. 629, ст. 651 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України "Про оренду землі". Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України від "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно з абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України від "Про оренду землі" орендар зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до ч. 1\~ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і\~25 цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Враховуючи те, що судом встановлено несвоєчасну сплату відповідачам орендної плати за 2022 рік і за 2023 рік, що є порушенням умов договору оренди, а також ураховуючи що п. 36 договору оренди землі передбачає можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (у цій справі невчасна сплата орендної плати за 2022 рік і за 2023 рік) позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі б/н від 14.06.2018 також підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач [PERSON] є ветераном-учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія [NUMBER] від 22.04.2016 (а.с. 23). Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"). Отже позивач звільнений від сплати судового збору. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.\~1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн. Згідно п.п. 1, 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже належна до сплати сума судового збору із позовної вимоги: - майнового характеру на первинну суму 43322,65 грн, від сплати якої звільнено позивача, складає 1211,20 грн (1,0 % 43322,65 ? 3028,00 0,4); - вимоги немайнового характеру (розірвання договору оренди землі) складає 1211,20 грн (3028,00 0,4). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК). Водночас, відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відтак, з огляду на виникнення спору через неправильні дії відповідача (тривалу несплату орендної плати), суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір 2422,40 грн (1211,20 + 1211,20 грн) від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved