Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цієї заяви і до закінчення навчання у Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій м.Київ, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, з 11.10.2003 [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 01.12.2022 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З моменту розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю, відповідач проживає окремо. 15.08.2024 [PERSON] зарахований до Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій за спеціальністю "Інженерія програмного забезпечення", денної форми навчання, з фінансуванням за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, має прибуток. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви. В обґрунтування своєї правової позиції, відповідач зазначає, що відповідно до квитанції АТ КБ "Приватбанк" №9351-4519-4025-1438 від 15.08.2024 за договором №24/1-ПД-71К про надання платної освітньої послуг від 15.08.2024 він сплатив 17 575,00 грн за перше півріччя навчання повнолітнього сина [PERSON] . Для навчання сина відповідачем було придбано ноутбук Gigabyte G5 KF2024 (G5 KF5 - H3KZ354КН) вартістю 47 999,00 грн та сумку та нотбука вартістю 599,00 грн. Також, він постійно допомагає своєму повнолітньому сину, за його проханням додатково надсилає кошти на банківську картку останнього. Крім того, відповідач не погоджується із твердженням позивача, що син проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні, оскільки відповідно до довідки б/н [PERSON] проживає в гуртожитку Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій за адресою: м.Київ, вул.Солом`янська, 7а, з 01.09.2024. Присутній у судовому засіданні 13.01.2025 [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У наданих суду поясненнях, [PERSON] зазначив, що батько надсилає йому на картку 1000,00 грн щомісячно, на день народження подарував комп`ютер, оплатив перше півріччя навчання в університеті, оплачує курси водіння. Здебільшого кошти на його утримання надає мама. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] . 15.08.2024 [PERSON] є студентом першого курсу Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій за спеціальністю "Інженерія програмного забезпечення", денної форми навчання, з фінансуванням за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади Кам`янської міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживає в гуртожитку Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій за адресою: [ADDRESS] з 01 вересня 2024 року і по теперішній час. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжуються навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Присутній у судовому засіданні відповідач пояснив, що він офіційно працює та отримує заробітну плату. Він не хоче сплачувати кошти на користь позивача та не заперечує допомагати повнолітньому сину. Суд враховує, що відповідач надає допомогу сину у добровільному порядку, водночас надання такої допомоги не звільняє відповідача від обов`язку щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Суд вважає безпідставними посилання відповідача на проживання сина у гуртожитку у м.Києві, оскільки відповідачем не спростовано тієї обставини, що до проживання у гуртожитку [PERSON] проживав разом із матір`ю та перебував на її утриманні, разом з цим проживання у гуртожитку на час навчання носить тимчасовий характер. У даному випадку, суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати батьки, в тому числі і відповідач. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що повнолітній син відповідача продовжує навчання на денній формі навчання, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги; відповідач, в свою чергу, будучи працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а також те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не надано достатніх та обґрунтованих доказів щодо необхідності покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу, суд доходить до висновку, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання буде відповідати інтересам останнього. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial