Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

19.08.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] .. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що у шлюбі з відповідачем перебувають з 12.07.2013 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленої вимоги позивачка вказала, що з кінця липня 2024 року між нею та відповідачем припинені сімейні відносини, проживають окремо один від одного, діти проживають з нею в орендованій квартирі. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені з причин різних поглядів на життя, тривалого зловживання відповідачем алкогольними напоями, вчинення домашнього насильства відносно неї. Також вказала, що 21.07.2024 року близько 23 год. 55 хв. у квартирі за їх проживанням відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно неї, що відобразилось у заподіянні тілесних ушкоджень, висловленні образ та приниженні. Переживаючи за своє і дітей життя та здоров`я, що пов`язано з неадекватною поведінкою відповідача, вона разом з дітьми була змушена переїхати до нового місця проживання. Стверджувала, що з огляду на зазначені нею підстави для позову, збереження шлюбу не є можливим, строк на примирення просила не надавати, їх з відповідачем шлюб розірвати. Провадження у справі відкрито 11 вересня 2024 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги просила задовольнити. Відповідач 29.11.2024 року подав до суду відзив на позов. Просив розглянути справу за його відсутності, повідомив суду, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично припинила своє існування, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до правил ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені позивачкою судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом відшкодовувати за рахунок відповідача відповідно до правил статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка, звертаючись до суду з позовом, просила суд про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved