Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Заявниця [PERSON] через представника адвоката Драченка В.В. звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] виданого Соснівським райвиконком 31 грудня 1993 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.12.1993 Соснівським райвиконком, на підставі розпорядження № 348 від 20.10.1993, видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира приватизована на чотирьох осіб та належить на праві спільної власності в рівних частках по 1/4 [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підставі вказаного Свідоцтва, Черкаське об`єднане бюро технічної інвентаризації зареєструвало право власності на вказане нерухоме майно у реєстрову книгу № 42-475-17. Однак, під час підготовки квартири до продажу, сторонами виявлено, що в написанні по-батькові Заявника допущено помилку, а саме « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Причина помилкового написання її прізвища виникла у зв`язку з механічною помилкою, оскільки діти сім`ї наймача мають по-батькові « [PERSON] »/« [PERSON] ». Однак, згідно свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження дітей - матір сімейства має по-батькові - « [PERSON] ». Ухвалою суду від 14.01.2025 заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження, призначено розгляд справи о 14 год. 00 хв. 13.02.2025. У судове засідання заявник та представник заявника не з`явились, представник заявника адвокат Драченко В.В. подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони заявника. Представник заінтересованої особи Черкаської міської ради у судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про слухання справи без участі представника, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За приписами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.12.1993, виданого Соснівським райвиконкомом, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Загальна площа квартири становить 66,8 кв.м., а відновна вартість на момент приватизації 33400 крб. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 20.10.1993, №348. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.1964 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Карапиші, Кагарлицького району, Київської області. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 10.09.1983 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено запис за №43. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині [PERSON] . Місце реєстрації Карапишівська сільська Рада Миронівського р-ну. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.08.1985, [PERSON] народився [INFO] , матір`ю зазначено [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 25.10.1986, [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю зазначено [PERSON] . Окрім цього, у паспорті громадянина України на ім`я [PERSON] міститься відмітка про реєстрацію місця проживання, відповідно до якої остання зареєстрована Соснівським районним відділом м. Черкаси Управління МВС України в Черкаській області за адресою: [ADDRESS] з 12.01.1990. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. До фактів, що мають юридичне значення, пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України відносить встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За правовими позиціями Верховного Суду щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що у судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у свідоцтві про право власності на житло від 31.12.1993, яке видане згідно з розпорядженням (наказом) від 20.10.1993, №348, допущено помилку у написанні по-батькові заявниці, а саме замість « [PERSON] », вказано « [PERSON] », усунення вказаної помилки є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення належності правовстановлюючого документу особі, ім`я якої, зазначене в документі, не збігається з ім`ям цієї особи, вказаним у свідоцтві про право власності, суд вважає за необхідне встановити факт належності правовстановлюючого документу в судовому порядку. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved