Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягується з нього на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2024 з 1/4 частини на 1/7 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перебував у шлюбі з [PERSON] , від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . 06 листопада 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу у позивача народився син - [PERSON] , [INFO] . 16.02.2018 позивач припинив підприємницьку діяльність, позивач не працевлаштований, доходу у вигляді заробітної плати немає, у зв`язку з народженням сина майновий стан погіршився. На підставі вищевикладеного позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2024 на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів на 1/7 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16.12.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. 30.01.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення. Ухвалою суду від 30.01.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів, відповідно до ст. 83 ЦПК України. Ухвалою суду від 30.01.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено додаткові пояснення представника відповідача до матеріалів справи. У судововому засіданні представник позивача надав пояснення, повідомив, під час винесення судового наказу у позивача не з`ясовано майновий стан, наразі позивач не працює, у нього інший шлюб та малолітній син, просив задоволньити позовні вимоги. У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо позову, повідомив, що у позивача наявна заборгованість по аліментам близько 50 тисяч гривень, народження другої дитини це не підстава для зменшення розміру аліментів, всі витрати на дитину відповідач сплачує самостійно. Позивач нічого дитині не дарує та не вітає, позивач не працює, оскільки ухиляється від мобілізації, підстав для задоволення позову немає. У судовому засіданні відповідач надала пояснення, повідомила, що позивач періодично з`являється в житті доньки, проте це для неї стрес, одного разу побив доньку, просила відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . 06 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] зареєстравоно Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3149 (а. с. 7). Від даного шлюбу у позивача народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстровано Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального кправління Міністрества юстиції (м. Київ) від 16 січня 2020 року (а. с. 8). Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2024 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною повноліття починаючи із дня пред`явлення заяви до суду 04.04.2024 (а. с. 6). Як вбачається з повідомлення Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Централнього міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників станом на 24.01.2025 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 04.04.2024 по 01.01.2025 у розмірі 48 230,75 грн (а. с. 49). Відповідно до вимог ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст. 180, 192 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України: Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є доведена в суді як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Як встановлено судом, судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2024 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною повноліття починаючи із дня пред`явлення заяви до суду 04.04.2024. В той же час, суду не було надано доказів погіршення матеріального становища позивача після винесення судового наказу про стягнення аліментів. Представником позивача подано довідки про доходи позивача з Пенсійного фонду України форми ОК-5 за період з з 2003 по 2020 роки. Суду не відомий матеріальний стан позивача на час присудження аліментів (2024 рік) та на даний час. Також, позивач в позові посилається на те, що 06 листопада 2019 року зареєстрував шлюб [PERSON] , у шлюбі в них народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Народження другої дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, вказаного висновку дійшов Веховний Суд у постанові від 16.09.2024 № 591/6388/22. Отже, розмір аліментів, визначений судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2024 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має іншу сім`ю, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем - [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від другого шлюбу. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментівє необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі. Враховуючи викладене та у порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позові на позивача.

Outcome: dismissed