Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

23.08.2024 року керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, в якій просить визнати квартиру [ADDRESS] відумерлою спадщиною після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , та передати її територіальній громади м. Києва в особі Київської міської ради. Вимоги заяви мотивовано тим, що приблизно [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Причина смерті не встановлена через гнилісні зміни трупа; паспорт померлої особи не здано; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видано; заявником щодо реєстрації смерті був співробітник Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] . Померлій на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. Право власності на квартиру зареєстроване КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації»; запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній. У вказаній квартирі було зареєстровано дві особи: [PERSON] , [INFO] , з 19.09.1984 по 26.04.2023; [PERSON] , [INFO] , з 04.08.1992 по цей час. За даними ЖБК «Арсеналець-10» на теперішній час в квартирі ніхто не проживає; квартира не використовується та опечатана співробітниками поліції; борг за житлово-комунальні послуги становить 28 тис. грн.; борг за послуги водопостачання та водовідведення становить 42 тис. грн.; ЖБК «Арсеналець-10» не заперечує проти визнання квартири відумерлою спадщиною. За даними відділу державної реєстрації актів цивільного стану виявлено; актовий запис про народження [PERSON] ; актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] від 18.01.1975 р.; актовий запис про народження [PERSON] [INFO] ;и актовий запис про смерть [PERSON] від 26.04.2023 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 26.05.1983 року, а [PERSON] померла [INFO] . Таким чином, відсутні особи, які є родичами або членами сім`ї померлої [PERSON] . У спадковому реєстрі інформація щодо [PERSON] відсутня. Спадкоємці за заповітом та за законом після смерті [PERSON] відсутні. Ухвалою суду від 23.08.2024 року відкрите провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження. 19.09.2024 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, у яких представник вказує, що заінтересована особа підтримує вимоги заяви про визнання спадщини відумерлою. 04.10.2024 року до суду надійшли письмові пояснення Київської міської ради, у яких представник органу місцевого самоврядування зазначає, що Київська міська рада підтримує заяву керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про визнання спадщини відумерлою. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, приходить до висновку про те, що заява про визнання спадщини відумерлою підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як убачається з матеріалів справи, приблизно [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 11). За змістом копії свідоцтва про право власності від 26.05.2005 року та листа КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.05.2023 року, померлій на праві власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 14-16). Право власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване (а.с. 12-13). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, за період 01.09.2022 - 02.08.2024 у квартирі було зареєстровано дві особи: [PERSON] , [INFO] , з 19.09.1984 по 26.04.2023; [PERSON] , [INFO] , з 04.08.1992 по теперішній час (а.с. 20-21). Убачається, що [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] »; 18.01.1975 року вона зареєстровала шлюб з [PERSON] , який був розірваний 26.01.1983 року. Від вказаного шлюбу народилась [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто до часу смерті її матері [PERSON] (а.с. 25-27). За життя [PERSON] заповіту стосовно належного їй майна не складала, будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органів нотаріату не звертались (а.с. 28-31). Убачається, що після смерті доньки [PERSON] - [PERSON] , будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органів нотаріату не звертались. За життя [PERSON] заповіту не складала (а.с. 74-77). Отже, відсутні особи, які б могли претендувати на майно померлої [PERSON] за правом представлення. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті на життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1272 ЦК України спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі статтею 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1238 цього Кодексу. Відповідно до статті 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Згідно зі статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. За змістом статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Таким чином, залишена після смерті [PERSON] спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , має бути визнана відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади міста Києва. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України представництво інтересів держави у суді покладається на органи прокуратури. Згідно з ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Враховуючи викладене, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Київська міська рада як розпорядник майна територіальної громади міста Києва. Разом з цим, прокуратурою встановлено неналежне виконання Київською міською радою повноважень щодо контролю за використанням комунального майна. Так, Київською міською радою та/або її виконавчими органами станом на день подання позову вказаний обов`язок не виконаний, не вжито заходів щодо оформлення права власності на вказане майно. Враховуючи це, існує ризик безконтрольного використання або заволодіння квартирою незаконним шляхом, враховуючи непоодинокі квартирні шахрайства у столиці із майном померлих, які не мають спадкоємців. Зокрема місцева прокуратура листом від 15 грудня 2023 року № 50-9462ВИХ-23 звернулась до Київської міської ради із відповідним повідомлення, згідно ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», про можливість самостійного звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. Однак, у відповідь листом від 28 грудня 2023 року №056-6615 Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), який є уповноваженим органом, що здійснює представництво Київської міської ради у судових установах (згідно Порядку роботи з позовними заявами, рішеннями суду у справах, стороною яких є Київська міська рада, Київський міський голова та заступник міського голови - секретар Київради, затвердженого розпорядженням Київського міського голови від 17.11.2011 №225), повідомив місцеву прокуратуру про те, що лише з листа Дніпровської окружної прокуратури міста Києва стало відомо про вказані у листі обставини, просив вжити заходи цивільно-правового характеру в інтересах територіальної громади та звернутися із відповідною заявою до суду саме місцеву прокуратуру, що свідчить про те, що відповідні органи місцевого самоврядування та державної влади міста Києва не здійснюють у повній мірі свої повноваження щодо захисту інтересів територіальної громади на спірний об`єкт нерухомого майна. Вказане свідчить про самоусунення відповідних органів місцевого самоврядування столиці від дієвого захисту майнових інтересів територіальної громади міста Києва. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих учасниками справи доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність заяви Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради про визнання спадщини залишеної після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] , відумерлою, у зв`язку з чим така заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved