Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, в якому просить суд: щомісячно утримувати кошти з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на її утримання, у розмірі по 2500 грн. з кожного, починаючи з 02.10.2023 року. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що їй виповнилося 75 років, вона не працює і є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком розмір якої складає 3713,02 грн., інших джерел доходу не має. Відповідачі є її рідними дітьми та добровільно допомогу на її утримання не надають хоча мають таку можливість оскільки працюють. Стан здоров`я позивачки погіршився, що стверджується довідкою КНП «Хустський ЦПМСД» №746 від 19.09.2023 року, випискою з протоколу засідання ЛКК від 13.03.2023 року т№27 та висновком про наявність порушень організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 13.03.2023 року №27. Ухвалою судді від 09.10.2023 року дану позовну заяву залишено без руху, надавши позивачці строк у 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків. Ухвалою судді від 23.10.2023 року відкрито провадження у даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 30 листопада 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засіданні позивачка [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Цопко С.В. в судове засідання подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу у відсутності відповідачів та у її відсутності. У задоволенні позову просила відмовити. Крім того, представник відповідачів адвокат Цопко С.В. подала відзив на позов в якому зазначила, що відповідачі не погоджуються з позовними вимогами позивачки [PERSON] , оскільки окрім них у позивачки є ще одна донька, яка отримала від матері майно. Відповідачка [PERSON] офіційно не працевлаштована, має мінливий дохід, а тому стабільно щомісяця сплачувати аліменти на утримання матері не має можливості, до того ж, сама має на утриманні дитину-інваліда. Відповідач [PERSON] також позов не визнає, так як не вбачає за потрібне звернення позивачки до суду з подібним позовом. На утриманні має хвору дружину та тещу. Сама позивачка вказує, що фактичний дохід відповідачів їй невідомий, але припускає, що можливість надавати матеріальну допомогу у них є. Просила повністю відмовити в задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та наполягає на задоволенні позовних вимог. 17.05.2024 року позивачка [PERSON] надіслала до суду відповідь на відзив, у якому повністю заперечила всі обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Повністю підтримую свої позовні вимоги та просить їх задовільнити та розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з поданими письмовими клопотаннями від сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є матір`ю відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Позивачка має статус пенсіонера та отримує пенсію в розмірі пенсії за віком, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 01.07.2002 року. Згідно довідки про доходи [PERSON] як пенсіонер, отримала наступні пенсійні виплати: за квітень 2023 року 3713,02 грн., за травень 2023 року 3713,02 грн., за червень 2023 року 3713,02 грн.. за липень 2023 року 3843,85 грн., за серпень 2023 року 3869,02 грн.. за вересень 2023 року 3869,02 грн., всього 22720,95 грн. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з огляду на непрофесійній основі від 13.03.2023 року, [PERSON] важко хворіє, відповідно за висновком ЛКК потребує стороннього нагляду. Позивачка зареєстрована та проживає разом з своїм онуком [PERSON] , [INFO] та його сім`єю за адресою: [ADDRESS] , що стверджується актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 15.02.2024 року, складеного депутатом Хустської міської ради Закарпатської області - Аннишинець М. З наданої відповідачкою [PERSON] довідкою про доходи №2781 3867 6777 8719 від 15.02.2024 року, маються відомості про її дохід за період з січня 2024 по лютий 2024 року в розмірі 5040,00 грн. Інших доказів наявності доходів відповідачів позивачкою не надано. Ухвалами суду від 21.01.2025 року, 23.01.2025 року вживались заходи щодо витребування письмових доказів. На виконання ухвали суду про витребування доказів судом отримано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору по гр. [PERSON] за період І квартал 2019 року по ІІІ квартал 2024 року. Так станом на 23 січня 2025 року у ДРФО відсутня інформація про доходи за період з 01.10.2024 року по 31.12.2024 року, оскільки інформація про доходи за останній звітний період надається через 50 днів після його закінчення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність станом на січень 2024 становив 2361 гривень. Прожитковий мінімум для вказаних осіб на 2025 рік залишається в такому ж розмірі. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька: 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Отже, позивач вказує, що пенсії, яку вона отримує, не вистачає на її потреби у зв`язку з тим, що вона сплачує комунальні послуги, хворіє, вона є вдовою і інших джерел доходів не має. Позивачка отримує пенсію в розмірі 3713,02 грн. таким чином, позивач отримує дохід, незначно вищий ніж встановлений державою прожитковий мінімум, а отже потребує сторонньої матеріальної допомоги. Відповідачі є особами працездатного віку. [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності. Основний вид діяльності - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічним обладнанням. Тобто, відповідачі мають можливість надавати матеріальну допомогу своїй матері, яка такої допомоги потребує. На утримані у відповідачки [PERSON] перебуває дитина-інвалід [PERSON] , що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 08.02.2008 року. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з урахуванням встановлених обставин по справі та майнового стану позивача, остання потребує матеріальної допомоги, відповідачі мають можливість надавати таку допомогу, а тому з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання матері в розмірі по 1500 грн. з кожного щомісяця, що не буде для всіх відповідачів непосильним тягарем. Таким чином позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. Згідно ч. 2 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн слід покласти на відповідачів солідарно стягнувши його на користь держави (1211,20:3=403,70). Відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial