Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18.01.2012 по цивільній справі №2-166/11 в твердій грошовій сумі 1 500 грн щомісячно. Прийняти нове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача пеню за заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 54\~735 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що на підставі постанови від 18 січня 2012 року Апеляційного суду Полтавської області 28 лютого 2012 року Комсомольським міським судом Полтавської області у цивільній справі №2-166/11 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 1 500 грн щомісяця, починаючи з 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вважає, що розмір встановлених раніше аліментних платежів не відповідає реальним потребам дитини, а сума, яку має сплачує відповідач на сьогодні вже є неактуальною, зважаючи на інфляційні процеси є недостатньою для утримання дитини, а тому вважає, що необхідно змінити розмір аліментів, з огляду на те, що за змістом частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач не сплачував аліменти, утворилась заборгованість, яка станом на 03.06.2024 року становить 53 250 грн, а тому позивач просить суд стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період січень- травень 2024 року у розмірі 54 735 грн. Ухвалою суду від 16.09.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Позивач подала клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористався. Повідомлений належним чином, проте до суду не з`явився, про причини відсутності суд не повідомив. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 12.02.2025 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області №22ц-4438/11 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 17 червня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. Комсомольським міським судом було видано виконавчий лист №2-166. Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованого Горішньоплавнівським відділом ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області від 03.06.2024, у боржника [PERSON] станом на 01.06.2024 заборгованість по аліментах становить 39 000 грн. Відповідно до Довідки №35780, виданої Горішньоплавнівським відділом ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що у виконавчій службі перебуває на виконанні виконавчий лист №2-166 від 28.02.2012 про стягнення з [PERSON] , аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 500 грн щомісяця Станом на 01.06.2024 заборгованість по аліментним платежам становить 39 000 грн. У силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином право визначати спосіб стягнення аліментів належить особі, на користь якої вони стягуються. Враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога ґрунтується на положеннях Сімейного кодексу України, відповідає інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршить її матеріального становища, а тому в цій частині підлягає повному задоволенню. Щодо вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд прийшов до наступних висновків. З розрахунку заборгованості по аліментних платежах випливає, що відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував, аліменти на користь позивача не виплачував. Даний розрахунок складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" і сторонами не оспорюються. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Перерахування грошових коштів на утримання доньки відповідачем взагалі не здійснювалось, що підтверджується поданим суду розрахунком державного виконавця, та, станом на 01.06.2024 за відповідачем рахується борг зі сплати аліментів в розмірі 39 000 гривень. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і судом їх не здобуто. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів був наявним та підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд дійшов висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Згідно з розрахунком пені, складеного позивачем, пеня позивачем порахована за кожний місяць з урахування суми загального боргу та кількості днів прострочки, що не відповідає вимогам законодавства. Згідно з ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Застосовуючи дану норму закону, суд, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує судову практику, викладену в постановах Верховного суду. Так, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, визначено, що неустойка (пеня) стягується у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, тобто при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Отже, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість прострочених днів. Таким чином, розмір неустойки (пені) по аліментах необхідно розраховувати наступним чином: за січень 2024 року аліменти у сумі 1 500 грн. не сплачені станом на 01.06.2024 і розмір пені становить 1830 грн (1 500 х 1% х 122 дні прострочення); за лютий 2024 року аліменти у сумі 1 500 грн. не сплачені станом на 01.06.2024 і розмір пені становить 1395 грн (1 500 х 1% х 93 дні прострочення); за березень 2024 року аліменти у сумі 1 500 грн. не сплачені станом на 01.06.2024 і розмір пені становить 930 грн (1 500 х 1% х 62 дні прострочення); за квітень 2024 року аліменти у сумі 1 500 грн. не сплачені станом на 01.06.2024 і розмір пені становить 480 грн (1 500 х 1% х 32 дні прострочення); Загальна сума пені за період січень - травень 2024 року за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань становить 4 635 грн, що не перевищує 100% заборгованості по аліментним платежам, згідно зі змістом ч.1ст.196 Сімейного кодексу України. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів належить до часткового задоволення у сумі 4 635 грн. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, державний виконавець зобов`язаний здійснювати індексацію аліментів, визначених у твердій грошовій сумі. Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, яка прийнята у справі № 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078(далі - Порядок № 1078). Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»(у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. При цьому, з огляду на Порядок № 1078, зокрема Додаток 1 «Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації» до Порядку, індексація проводиться щомісячно, починаючи з місяця, у якому величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації і подальша зміна розміру індексації відбувається у разі, коли індекс споживчих цін наростаючим підсумком знову перевищить поріг індексації. Відповідно до абзаців один, два пункту 104 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Таким чином індексація проводиться автоматично, без додаткового судового рішення. Матеріалами справи не доведено, що державний виконавець не проводить індексацію розміру аліментів або існує спір з цього приводу, тому в цій частині суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги. Відповідно до ч.6 ст.141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial