Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості за договором № R01.00504.005867968 від 25 жовтня 2019 року у розмірі 26234,68 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 25 жовтня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № R01.00504.005867968, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит на поточні потреби у розмірі 12569,29 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком до 25 листопада 2024 року, а відповідач зобов`язалася повернути кредит разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) у розмірі 35,20% річних від залишкової суми кредиту, і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості. Банк свої зобов`язання за кредитним договором № R01.00504.005867968 виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору. Відповідач кредит отримала, проте не виконала свої зобов`язання, в результаті чого станом на 19 грудня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 26234,68 гривень. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, на підставі якого ТОВ «Оптіма Факторинг» отримав право вимоги за кредитним договором № R01.00504.005867968 від 25 жовтня 2019 року. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» отримав право вимоги за кредитним договором № R01.00504.005867968 від 25 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи неявку належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 25 жовтня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R01.00504.005867968, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 12569,29 гривень для погашення кредитної заборгованості за договором № С03.176.76198 від 10 січня 2017 року, строком на 61 місяць. За п. 1.3 кредитного договору № R01.00504.005867968 за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35,2 % річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № R01.00504.005867968 позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 61 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів на транзитний рахунок № [NUMBER] в банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1 цього договору; 4) для погашення іншої заболргованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом. В якості доказів позивач надав заяву-анкету [PERSON] ; кредитний договір № R01.00504.005867968 від 25 жовтня 2019 року; паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем. АТ «Ідея Банк» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором № R01.00504.005867968 від 25 жовтня 2019 року та надало відповідачу кредит у розмірі 12569,29 гривень, відповідач кредит отримала, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 19 грудня 2023 року виникла заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком складає 26234,68 гривень з яких: - сума заборгованості за основним боргом у розмірі 12135,13 гривень; - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 14099,55 гривень. 19 грудня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» укладено Договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступив ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняв права вимоги в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в друкованому Реєстрі Боржників, що підписується сторонами в день укладання цього договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді, та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк». За даними Друкованого Реєстру Боржників № 2 до Договору факторингу № 19/12-2023 від 19 грудня 2023 року ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № R01.00504.005867968 від 25 жовтня 2019 року в розмірі 26234,68 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 45 від 20 грудня 2023 року ТОВ «Оптіма Факторинг» проведено оплату на рахунок АТ «Ідея Банк» у розмірі 11576112,00 гривень за Договором факторингу № 19/12-2023 від 19 грудня 2023 року. 22 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняв права вимоги в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому Реєстрі Боржників, що підписується сторонами в день укладання цього договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді, та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг». За даними Друкованого Реєстру Боржників № 2 до Договору факторингу № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № R01.00504.005867968 від 25 жовтня 2019 року в розмірі 26234,68 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 376 від 26 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» проведено оплату на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» у розмірі 11861032,61 гривні за Договором факторингу № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал». Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № R01.00504.005867968 від 25 жовтня 2019 року, тому суд вважає що сума заборгованості в загальному розмірі 26234,68 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі, при цьому виходить з того, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ідея Банк», ТОВ «Оптіма Факторинг» та/або ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» не повернуті, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № R01.00504.005867968 від 25 жовтня 2019 року в добровільному порядку, відповідач з умовами договору ознайомлена, підписала кредитний договір, а беззаперечних доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до платіжної інструкції № 13019 від 19 вересня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року; додаткової угоди № 1/1 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року; акту № 1 прийому-передачі Реєстру Боржників за договором про надання правової допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року; платіжної інструкції № 918 від 05 вересня 2024 року, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача, та питання про розподіл судових витрат вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved