Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області звернувся в суд з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . [INFO] мати дитини померла. 24.06.2024 року обстежено умови проживання вказаної родини, які були незадовільними. [PERSON] попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків. КУ «Центр надання соціальних послуг» проведено оцінку потреб сім`ї, зроблено висновок про неналежне виконання батьківських обов`язків, низький батьківський потенціал батька. Наказом міської служби у справах дітей від 04.07.2024 № 111 [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батька від виконання батьківських обов`язків. У «Центр надання соціальних послуг» родину [PERSON] взято під соціальний супровід. 21.08.2024 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , випала з балкону третього поверху за адресою проживання, отримала закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, закриту травму живота, внутрішньо-черевну кровотечу. На момент події батька дитини вдома не було, за нею доглядав дідусь [PERSON] . [PERSON] поміщено до Бердичівської міської лікарні. 21.08.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про доцільність негайного відібрання [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини, звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав батька. Оскільки, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, ніде не працює, веде не впорядкований спосіб життя, схильний до вживання алкогольних напоїв, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, за домашнє насильство, до кримінальної відповідальності, має борги за оплату комунальних послуг, не забезпечує належний побутовий догляд за дитиною, не підтримує санітарний стан житла в належному стані, не оформив дитину до дошкільного закладу освіти, не обстежив стан здоров`я доньки у вузьких спеціалістів, попереджався про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, висновків не зробив, у зв`язку з неналежним доглядом за дитиною, вона випала з балкону третього поверху, хоча йому робилися зауваження щодо приведення балкону в належний стан, дитиною фактично займається дідусь [PERSON] , тому батька слід позбавити батьківських прав. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.09.2024 відкрито загальне провадження у справі ( а.с. 57-58). Протокольною ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.12.2024 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду ( а.с. 86-87). Представник органу опіки та піклування Бердичівської міської ради в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. Додатково суду повідомила, що про дану родину служба у справах дітей дізналася ще раніше, до події коли дитина випала з балкона, оскільки старший брат дівчинки будучи неповнолітнім вживав наркотичні засоби. 06.06.2024 року до служби у справах дітей надійшла скарга гр. [PERSON] , яка мала намір купити квартиру в якій проживав відповідач, що в квартирі де проживав відповідач з донькою, антисанітарія, п"яні чоловіки і маленька дівчинка. Вони довго не могли потрапити до квартири. З відповідачем було проведено бесіду про неналежне виконання батьківських обов"язків. 21.08.2024 року дівчинка випала з балкону третього поверху за адресою проживання, батька дівчинки вдома не було, був лише дідусь. Вказала, що дитина має затримку розвитку, відповідач не займається її лікуванням. Відповідач заявлені до нього позовні вимоги не визнав, вказав, що дитина в нього була чиста, одіта, доглянута. Коли дитина випала з третього поверху він був на заробітках, не пам"ятає коли приїхав до лікарні, але не 21.08.2024 року. Мати дівчинки померла в 2023 році, він не працював, чому не знає, чому не влаштував доньку в садочок з 2023 року теж не знає. Коли він працював по графіку, то залишав доньку на діда та її брата. Визнає свою вину в тому, що не влаштував дитину до ДНЗ. Зазначив, що донька не має вад зі здоров"ям, лише ліве очко косить. Власного житла немає, будинок де він живе з батьком належить його сестрі. В 2023-2024 роках він не займався лікуванням дитини, де знаходиться медична карта доньки не знає. Дійсно, коли з ним почала працювати служба у справах дітей він вживав алкоголь, доньку доглядав його батько. Власних коштів на життя він немає. Якими хворобами хворіє дитина він не знає, не цікавився, медичну карточку доньки ніколи не читав. Представник відповідача заперечила проти заявлених позовних вимог. Вказала, що відповідачу потрібно надати шанс, оскільки в дитини більше нікого немає окрім нього та дідуся. Вини відповідача втому, що дитина випала з балкону не має, в квартирі в той час були дідусь та старший брат дівчинки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в червні 2024 року до міської служби у справах дітей надійшло звернення про неналежне виконання відповідачем батьківських обов"язків. Коли працівники служби приїхали на обстеження квартири то виявили малолітню дитину та трьох чоловіків, які були в стані алкогольного сп"яніння. В квартирі була антисанітарія, дитина була гігієнічно запущена. Дівчинка не відвідувала садочок. З батьком дитини була проведена робота , роз"яснено, що дитину потрібно влаштувати в ДНЗ, але батько нічого не робив. В серпні 2024 року дитина випала з балкону третього поверху. Вказала, що вік дитини не відповідає її розвитку, дитину потрібно рятувати. Відповідач зловживає спиртними напоями, дідусь має похилий вік. Коли дитина випала з балкону в квартирі був тільки дідусь, телефонувати батькові, який повідомив, що не може приїхати. Відповідач приїхав лише через тиждень, дитина була в критичному стані. Дівчинка виглядає як дворічна дитина, хоча їй п"ять років. В дівчинки є старший брат, який ніде не навчається, вживає наркотичні засоби, дома не ночує. Якщо відповідача не позбавити батьківських прав можна втратити дитину. Відповідач здоров"ям дівчинки не займався, сказав, що планував. Свідок [PERSON] вказала, що з 23.07.204 року [PERSON] отримував соціальні послуги - соціальний супровід. Було складено Акт оцінки потреб родини, родина складалася з дівчинки та трьох чоловіків. До квартири відповідач допустити її відразу не бажав, коли попали до помешкання там була трішки антисанітарія, речі були розкидані, але потім в квартирі трішки прибрали. З відповідачем проводилася робота, роз"яснено було про необхідність відмовитися від вживання алкоголю. Розпочали роботу з інклюзивним центром, відповідач почав проходити з дитиною обстеження, але 21.08.2024 року дитина випала з балкону. Відповідач порад фахівця дотримувався не завжди. Після лікування дитини лікарі помилково дитину віддали батькові, добровільно він дівчинку не повернув, хоча дитина була в нього відібрана, дитину повернули за допомогою поліції. Вказала, що їй не вдалося переконати відповідача, що потрібно працювати, більше працював дідусь та забезпечував дівчинку, гарантій, що дитині буде безпечно з батьком немає. За три останні місяці зі сторони відповідача не було жодної ініціативи на співпрацю, можливо вони зрозуміли, що невзмозі доглянути дівчинку. Супровід родини відповідача дав негативний результат. Будинок в якому на даний час проживає відповідач, належить його сестрі, квартиру вони продали. Вказала, що бачила відповідача в стані похмілля, більше співпрацювали з дідусем, який говорив, що відповідач не справиться з дитиною, як його не стане. Зацікавленість дитиною проявляється тільки на словах, а не в діях, від відповідача чули тільки одні обіцянки. Вказала, що відповідач не знав, що його дитина має вади розвитку, він в це не вірить. Вислухавши пояснення відповідача, представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.06.2020 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00040125701 від 15.06.2023 (а.с. 6-8). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.06.2023 (а.с.11). 06.06.2024 року до міської служби у справах дітей надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що під час огляду нею квартири, з метою купівлі, за адресою: [ADDRESS] , вона виявила малолітню дівчинку в антисанітарних умовах з трьома чоловіками, один з яких перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.13). 24.06.2024 року обстежено умови проживання вказаної родини, які були незадовільними. відповідача [PERSON] попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 24.06.2024 (а.с.15). КУ «Центр надання соціальних послуг» проведено оцінку потреб сім`ї, зроблено висновок про неналежне виконання батьківських обов`язків, низький батьківський потенціал батька, що доводиться актом оцінки потреб сім`ї/особи (а.с.16-21). Наказом міської служби у справах дітей від 04.07.2024 № 111 [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батька від виконання батьківських обов`язків (а.с.22). 11.07.2023 року повторно обстежено умови проживання вказаної родини, які були незадовільними. відповідача [PERSON] попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 11.07.2024 (а.с.12). Згідно повідомлення КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Бердичівської міської ради від 11.07.2024 №396 [PERSON] , [INFO] за календарем вакцинована не в повному об`ємі на свій вік, так як відвідує амбулаторію не регулярно, батько ігнорує запрошення лікаря та медичної сестри (а.с.23 - 24). 21.08.2024 малолітня [PERSON] , [INFO] , випала з балкону третього поверху за адресою проживання, отримала закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, закриту травму живота, внутрішньо-черевна кровотеча. На момент події батька дитини вдома не було, за нею доглядав дідусь [PERSON] . Того ж дня комісією проведено оцінку рівня безпеки дитини, [PERSON] поміщено до Бердичівської міської лікарні (а.с. 25-30). 21.08.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про доцільність негайного відібрання [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини, звернення до суду з висновком та позовом про позбавлення батьківських прав батька (а.с.31). З метою захисту прав та інтересів дитини, виконавчим комітетом Бердичівської міської прийнято рішення від 22.08.2024 №313 «Про негайне відібрання дитини від батька у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю» (а.с.32) 27.08.2024 [PERSON] з`явився до міської служби у справах дітей та пояснив, що коли дитина випала з балкона він був на роботі. Чому не з`являвся раніше на запрошення міської служби у справах дітей пояснити не зміг, протокол бесіди від 27.08.2024 (а.с.33). Як вбачається з копій постанов Бердичівського міськрайонного суду від 15.09.2022, 30.06.2023, 31.10.2023 [PERSON] , 1983 р.н. визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1 - 2 ст. 130 КУпАП за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп"яніння, накладено штраф на загальну суму 91800,00 грн, позбавлено права керування транспортними засобами на п"ять років ( а.с. 47-51). Згідно вироку Бердичівського міськрайонного суду від 12.05.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді громадських робіт 100 ( сто) годин ( а.с.52 - 53). Як вбачається з відповіді КНП " ЦПМСД" від 04.09.2024 року з липня 2023 року дитиною опікується батько [PERSON] , батькові було рекомендовано оформити дитину в дошкільний заклад, були сформовані е-направлення до вузько профільних спеціалістів, обстеження були зроблені не в повному обсязі. Дитина перебуває на диспансерному обліку у дитячого невролога і дитячого кардіолога ( а.с.64). Згідно відповіді КУ " Центр надання соціальних послуг" від 03.09.2024 року судом встановлено, що 03.09.2024 року під час візиту в родину відповідача працівниками КУ було виявлено, що дитина перебувала в помешканні з дідусем та батьком, в помешканні було брудно, речі розкидані, дитина не доглянута ( а.с. 65). Як вбачається з епікризу від 24.10.2024 року, [PERSON] , [INFO] , 03.09.2024 року дитина поступила в дитяче відділення Бердичівської міської лікарні в стані середньої важкості, вага дитини - 13 кг. Дитина має виражену затримку психо - мовленевого розвитку, ветатативну церебральну дисфункцію. Соціально - занедбана дитина ( а.с. 66). Відповідно до довідки № 890 від 17.01.2025 року [PERSON] , 2020 р.н. знаходилася на лікуванні в дитячому відділені Бердичівської міської лікарні з 03.09.2024 року по 24.10.2024 року. В стаціонарі з дитиною перебував батько. Як вбачається з характеристики [PERSON] , виданої ДОП О.Стремецьким за адресою [ADDRESS] , від 23.12.2024 року, [PERSON] дійсно проживає за вказаною адресою, характеризується з позитивної сторони, спиртними напоями не зловжив. Згідно повідомлення обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей " Сонячний дім" Житомирської обласної ради від 16.01.2025 року № 22, [PERSON] відвідував доньку 9 разів, приносив солодощі, цікавився життям та станом здоров"я дитини. Ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини підтверджується висновком виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, як органу опіки та піклування від 05.09.2024 року №321, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, ніде не працює, веде не впорядкований спосіб життя, схильний до вживання алкогольних напоїв, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, має борги за оплату комунальних послуг, не забезпечує належний побутовий догляд за дитиною, не підтримує санітарний стан житла, не оформив дитину до дошкільного закладу освіти, не обстежив стан здоров`я доньки у вузьких спеціалістів, у зв`язку з неналежним доглядом за дитиною, вона випала з балкону третього поверху, дитиною фактично займається дідусь [PERSON] (а.с.42-45). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Як вбачається з обставин справи, звернувшись до суду, орган опіки та піклування стверджував про ухилення батька від виконання його батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання їх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України» заява № 10383/09, від 16 липня 2015 року). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення у справі «Ньяоре проти Франції», заява № 39948/16, від 18 грудня 2008 року). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (рішення у справі « Скоццарі та Дж`юнта проти Італії», заяви № 39221/98, 41963/98, від 13 липня 2000 року). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування(якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Судом встановлено, що відповідач свідомо не піклується про здоров"я доньки, взагалі не обізнаний зі станом її здоров"я, як встановлено судом дитина має ряд захворювань : виражену затримку психо - мовленевого розвитку, вегетативну церебральну дисфункцію, про те, що його донька має ряд захворювань, потребує лікування, відповідач дізнався лише в судовому засіданні. За чотири роки життя доньки відповідач навіть не ознайомився з її медичною картою. Згідно виписного епікризу встановлено, що у віці 4 роки дитина важить 13 кг, така вага притаманна трирічній дитини згідно стандартам ВООЗ, у віці 4 років вага дівчинки має становити 14 кг ( нижня межа ) - 16,1 кг ( норма), що свідчить про те, що дитина є занедбана. Згідно показів свідків, самого відповідача, судом встановлено, що дитиною більше опікувався, утримував її матеріально дідусь дівчинки [PERSON] , який є особою похилого віку, пенсіонером. Відповідач на даний час немає самостійного заробітку, не має коштів на утримання доньки, немає окремого житла ( проживає без прописки в будинку сестри), за рік після смерті матері дівчинки так і не облаштував свій побут разом з дитиною, не влаштував дитину в дошкільний заклад, переклав свої батьківські обов"язки на дідуся дівчинки. В судовому засіданні не зміг пояснити свою поведінку. Відповідач є особою яка покладається на інших, самостійно не спроможній прийняти рішення та довести його до логічного завершення, що чітко вбачається з того, що він за рік після смерті матері дитини навіть і не замислювався про те, що дитину потрібно влаштувати до дошкільного закладу, облаштувати своє життя з дитиною, лише після як з ним почали працювати соціальні служби, вказуючи на те, що дитину потрібно влаштувати в садочок, він почав проходити медичний огляд з дитиною, але не пройшов його, дитина випала з балкону та була відібрана від батька. Відповідач схильний до вживання спиртних напоїв. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач має несплачені штрафи на суму 91800,00 грн за керування автомобілями в стані алкогольного сп"яніння, дана сума штрафу озвучена в судовому засіданні здивувала відповідача, суд звертає увагу, що два правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП скоєні відповідачем в 2023 році, після смерті матері дівчинки, тобто відповідач усвідомлюючи, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, він є єдиним її годувальником, свідомо, повторно, сідає за кермо автомобіля в стані алкогольного сп"яніння, та вчиняє дані правопорушення, ставлячи своєї власні інтереси ( розваги) вище інтересів дитини. Сума штрафів є занадто великою - 91800,00 грн, відповідачем не сплачені дані штрафи. Суд звертає увагу на те, що натомість, щоб утримувати дитину, лікувати її, відповідач дозволяє собі отримувати від держави штрафи за керування автомобілями в стані алкогольного сп"яніння, які абсолютно неспроможній сплатити. Під час розгляду справи відповідач намагався запевнити суд, що він в майбутньому виправиться, влаштується на роботу, змінить своє відношення до дитини, влаштує її в ДНЗ, однак суд звертає увагу на те, що з червня 2023 року по 21.08.2024 року у відповідача було достатньо часу щоб усвідомити, що доля дитини залежить цілковито від його поведінки, а не перекладати даний обов"язок на дідуся дитини, оскільки йому так було зручно ( зі слів свідка [PERSON] судом встановлено, що "... якщо не стане дідуся дівчинки, дитина пропаде"). Така поведінка відповідача, його ставлення до дитини, яка, враховуючи її вік, не здатна про себе піклуватись самостійно, свідчить про небезпеку залишення її з відповідачем. Суд критично ставиться до позитивної характеристики відносно відповідача, наданої ДОП, оскільки вона повністю спростовується письмовими матеріалами справи ( відповідач станом на грудень 2024 року не проживав за вказаною в характеристиці адресою, вживає алкоголь, притягувався до адміністративної відповідальності). Так, приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам малолітньої дитини, яка через свій вік, хворобу, потребує особливого догляду та сторонньої допомоги, суд приймає рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки, ставлячи інтереси дівчинки вище інтересів відповідача, суд вважає, що так дівчинці буде безпечніше, нею будуть опікувати люди, яким вона не буде байдужа. Суд роз"яснює відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни їх поведінки. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно роз`яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може, на вимогу позивача або з власної ініціативи, вирішити питання про стягнення аліментів на дитину Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Суд стягує із відповідача [PERSON] на особовий рахунок дитини аліменти у розмірі, заявленому у позові, тобто по 2000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає обов"язковому негайному виконанню.

Outcome: approved