Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] у серпні 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом у цивільному шлюбі. [INFO] у позивача та відповідачки народився син [PERSON] . Позивач разом із сином проживає у [ADDRESS] . З 2010 року відносини між сторонами припинилися. Відповідачка жодної участі у вихованні дитини не приймає, сином не цікавиться. Усі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідачки. Син знаходиться на повному утриманні позивача. За глибоким переконанням позивача у відповідачки відсутнє почуття батьківського обов`язку відносно сина, оскільки об`єктивних перешкод хоча б у спілкуванні з дитиною немає. 01.06.2024 відповідачка склала заяву про те, що вона відмовляється від свого малолітнього сина. Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 19.08.2024 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.10.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами які зазначені у позовній заяві, просив задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але подала заяву засвідчену секретарем Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області від 09.12.2024, в якій вказала, що просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причину неявки. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що [INFO] у с. Ницаха Тростянецького району Сумської обласні народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.\~5). Згідно довідки відділу «ЦНАП» апарату Тростянецької міської ради від 25.07.2024 за № 198 та довідки виданої старостою Солдатського старостинського округу Тростянецької міської ради від 25.07.2024 за № 139 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на утриманні батька (а.с. 6, 7). 01.06.2024 приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Зіньковським І.М. була посвідчена заява [PERSON] , про те, що вона відмовляється від свого сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки виданої старостою Солдатського старостинського округу від 02.08.2024 за №\~141 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з жовтня 2019 року за даною адресою фактично не проживає. На території старостинського округу Пірогова Н.С. не проживає (а.с. 8). 26.11.2024 виконавчим комітетом Тростянецької міської ради був затверджений висновок\~про доцільність\~позбавлення батьківських\~прав [PERSON] \~відносно її\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Згідно\~вказаного висновкувідповідачка не приймає ніякої участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не цікавиться його життям та здоров`ям. На даний час [PERSON] проживає у с. Комиші Охтирського району та має іншу родину. Мати неповнолітнього надала нотаріально завірену заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав. [PERSON] проходить військову службу у лавах ЗСУ, тому акт обстеження умов проживання родини не вдалося зробити. Також надав письмові пояснення неповнолітній [PERSON] , який пояснив, що у зв`язку із небезпечною ситуацією у країні він перебуває за кордоном (у Польщі) у своєї рідної сестри [PERSON] . Висловив повну згоду щодо позбавлення батьківських прав його матір [PERSON] , оскільки з 8 років на постійній основі він проживав разом із батьком, мати не брала участі в його вихованні та фінансово не допомагала (а.с.\~32). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює у Солдатській школі, був класним керівником [PERSON] . Сім`ю знає добре. На всі батьківські збори ходив батько [PERSON] , цікавився як навчається син. На той час, коли він знав родину [PERSON] , то відповідачка проживала в с. Березівка. Також йому відомо, що на даний час відповідачка переїхала у с. Комиші. У відповідачки є інша дитина від другого чоловіка. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 2014 по 2020 роки він працював соціальним працівником у справах сім`ї, дітей та молоді Тростянецької міської ради і під його відповідальністю було с. Ницаха. Там була сім`я [PERSON] у якого було двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . На той час мати дітей не проживала з ними. Вона жила у с.\~Березівка, а потім виїхала в с. Комиші. Дітей виховував сам батько. Коли він відвідував родину, то бачив, що в будинку було прибрано, тепло. Діти були нагодовані, одягнені чисто, у кожного було своє робоче місце де вони займалися уроками та відпочивали. Діти були забезпечені матеріально повністю. Родину відвідував раз на місяць. Відповідачку він бачив у нетверезому стані у компаніях, проводив бесіду з відповідачкою щодо виховання дітей, але належного реагування з її боку не було. Вона не цікавилась дітьми. Опитаний у\~судовому засіданні\~неповнолітній [PERSON] \~пояснив,\~що на\~даний час\~він проживає\~у Польщі.\~До цього\~він проживав\~у [ADDRESS] \~разом із\~батьком,\~сестрою та\~старшим братом.\~Мати не\~проживала з\~ними близько\~8\~років. Інколи з матір`ю він бачився на вихідних. Навчанням мати не цікавилась, запитувала іноді як його справи. На даний час мати проживає в с. Комиші Сумської області, телефонує йому раз на місяць та вони розмовляють. Матеріальної допомоги мати не надає. Для чого позбавляти матір батьківських прав він не розуміє. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України,\~СК України,\~Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою\~постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року\~(далі - Конвенція про права дитини). Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно\~ст. 51 Конституції України,\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом\~ст. 150 СК України,\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої\~статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №\~10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Таким чином, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.\~Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків\~допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до положень статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає, що позивачем не доведено обставини які є достатніми для застосування такого крайнього заходу як позбавлення відповідачки батьківських прав. Доводи, які викладені представником позивача у позовній заяві про те, що відповідачка не цікавиться життям дитини, не спілкується із сином, були спростовані самою дитиною під час опитування у судовому засіданні. Зважаючи на установлені судом обставини на підставі пояснень неповнолітнього [PERSON] про те, що мати з ним спілкується, цікавиться його життям, суд вважає, що між дитиною та матір`ю існує хоча й не тісний, але достатній зв`язок, який недоцільно порушувати перш за все в інтересах самої дитини. Відтак, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки не відповідатиме інтересам дитини. З цих підстав суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Надаючи правову оцінку заявам відповідачки від 01.08.2024 та від 09.12.2024 в яких вона вказала, що відмовляється від батьківських прав на дитину та визнає позов про позбавлення її батьківських прав,\~суд зазначає таке. Згідно ч. 2, 3 ст. 155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 10.11.2023 по справі №401/1944/22 заяви відповідачки в яких вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав,\~не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не було доведено достатні обставини для позбавлення відповідачки батьківських прав, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст.\~141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed