Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

МТСБУ звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позов обгрунтовує тим, що 24.04.2019 року о 19.10 год, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Маzda-2», д.н.з [NUMBER] , по вул. Благовісній, 408, в м. Черкаси, не впевнився в безпечності, не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] , після чого залишив місце ДТП. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.09.2019 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, а провадження у справі закрите, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортні: засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснені діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власник наземних транспортних засобів. Відповідно до підп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяні транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Регламентна виплата у розмірі 9371,07 грн. здійснена МТСБУ на підставі заяви поро виплату страхового відшкодування від 25.04.2019 року від [PERSON] , Звіту №А5-113 про оцінку автомобіля ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] , складеного 31.05.2019 року ФОП [PERSON] . Факт виплати підтверджується платіжним дорученням №685745 від 24.01.2020 року. Також, МТСБУ понесло витрати щодо оплати звіту про оцінку автомобіля ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] , в сумі що підтверджується платіжним дорученням №1151610 від 14.08.2019 року. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення шкоди складає: 10241,07 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу 10241,07 коп. грн. та судові витрати в сумі 3028 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.11.2023 року цивільну справу направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.01.2024 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у її відсутності. Згідно довідки Департаменту «Центра надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 04.12.2024 року, зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] , [INFO] з 19.12.2003 року є [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , про день, час та місце проведення судового засідання, повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресою зазначеною в матеріалах справи. Водночас в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відзив не подав. Згідно ч. 8ст. 178 ЦПК України,у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до\~ч.ч.1,3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Судом встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 711/5746/19 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 340 грн. Згідно вказаної постанови, [PERSON] , 23.04.2019 року о 19.10 год. в м.Черкаси по вул. Благовісній 408 керуючи транспортним засобом Маzdа -2 д.н.з. [NUMBER] , не впевнився в безпечності, не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF 699 Р д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 289419 - 23.04.2019 року о 19.10 год. в м.Черкаси по вул. Благовісній, 408, [PERSON] керував транспортним засобом Мазда-2, став учасником ДТП та місце пригоди залишив.. Вказана постанова набрала законної сили 30.09.2019 року. Також судом встановлено, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 21.1. ст..21 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~транспортних засобів»\~з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Таким чином, відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля «ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] , є [PERSON] , а правом керування наділений [PERSON] 25.04.2019 року водій автомобіля «ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду. Частиною 1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За правилами ч.ч. 4 та 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищенаведене, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 23.04.2019 року , є встановленою та не підлягає доведенню. Разом з тим, звертаючись до суду із позовною заявою, позивач зазначив відповідача як [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , хоча в постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.09.2019 року правопорушником зазначений [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] . З досліджених в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи №711/5746/19 на громадянина [PERSON] вбачається, що у протоколах про адміністративне правопорушення серії БД № 289418 від 15.07.2019 року за ст. 124 КУпАП та серії БД № 289419 від 15.07.2019 року за ст. 122-4 КУпАП прізвище правопорушника зазначене як [PERSON] . Слід зазначити, що з вказаних протоколів не вбачається на підставі чого була встановлена особа правопорушника. Також вказані протоколи не підписувалися правопорушником. Разом з тим, 13.06.2019 року до УПП у Черкаській області від Катеринопільського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області були направлені матеріали відносно [PERSON] [INFO] , за скоєння правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП. Також, саме [PERSON] 02.07.2019 року та 09.07.2019 року запрошувався до УПП в Черкаській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що саме [PERSON] , [INFO] , 23.04.2019 року о 19.10 год. в [ADDRESS] керуючи транспортним засобом Маzdа -2 д.н.з. [NUMBER] вчинив ДТП, в результаті чого був пошкоджений інший транспортний засіб, а зазначення в протоколах про адміністративне правопорушення прізвища правопорушника [PERSON] замість [PERSON] , суд розцінює як граматичну помилку поліцейського. Як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в момент ДТП застрахована не було. Відповідно до звіту №А5-113 про оцінку автомобіля «ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] 31.05.2019 року, ринкова вартість КТЗ «ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] складає 97058 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ «ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] складає 10339,28 коп. в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Коєфіцієнт фізичного зносу складників КТЗ «ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] складає 0,39. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ «ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] складає 10339,28 грн., в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ЗАЗ Т699Р» д.н.з [NUMBER] складає 10339,28 грн. Відповідно до довідки МТСБУ №1 від 17.01.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума відшкодування такої становить 9371,07 грн. 23.01.2020 року МТСБУ видало наказ №728 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] », в якому зазначено що сума страхового відшкодування становить 9371,07 грн. 24.01.2020 року МТСБУ відшкодувала [PERSON] 9371,07 грн. збитків, завданих в результаті ДТП, що підтверджується платіжною інструкцією №685745 від 24.01.2020 року. Також МТСБУ понесло витрати за послуги оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу в розмірі 870,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №115610 від 14.08.2019 року. Всього МТСБУ понесло витрат в розмірі 10241,07 грн. Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог п. "а" ч. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти понесених витрат у сумі 10241, 07 гривень та судових витрат у сумі 3028 грн. На підставі вище викладеного, ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1193 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV та

Outcome: approved