Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

У травні 2024 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № Р51.284.70731 від 10.11.2016 року у розмірі 18\~496,00 грн та судові витрати по справі. Позиція позивача В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 10.11.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Р51.284.70731. Крім того, 02.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу № 12/89, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором № Р51.284.70731 від 10.11.2016 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 від 02.12.2020 року до договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 18\~496,00 грн, яка складається з наступного: 9\~212,07 грн заборгованість за основним боргом; 2\~221,84 грн заборгованість за відсотками; 7\~062,09 грн заборгованість за комісіями. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, станом на 31.01.2024 року відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № Р51.284.70731 від 10.11.2016 року у розмірі 18\~496,00 грн. Відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданих йому кредитних коштів, що й стало підставою звернення до суду. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 10.11.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Р51.284.70731. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит у розмірі 12 550,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього Договору. Відповідно до Довідки-повідомлення, яка є невід`ємною частиною до Договору, сума кредиту 12550,00 грн, термін користування кредитом 36 місяців, номінальна процентна ставка 19,5000%; маржа 10,00%; змінна частина ставки 9,50%; реальна річна процентна ставка 122,0000%; сукупна вартість кредиту -16185.7000 грн; плата за обслуговування кредитної заборгованості - 2,6500%. Крім того, 02.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу № 12/89, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором № Р51.284.70731 від 10.11.2016 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 від 02.12.2020 року до договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 18\~496,00 грн, яка складається з наступного: 9\~212,07 грн заборгованість за основним боргом; 2\~221,84 грн заборгованість за відсотками; 7\~062,09 грн заборгованість за комісіями. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, станом на 31.01.2024 року відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № № Р51.284.70731 від 10.11.2016 року у розмірі 18\~496,00 грн. Норми права, які застосував суд, та висновки Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) вбачається, що абзац 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Крім того, за укладеним договором факторингу відбулась переуступка боргу, а саме, перейшло право грошових вимог до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про, що свідчить відповідний реєстр прав вимог. Відповідно до ст. 214 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18) Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором, як у правонаступника первісного кредитора. Відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів як первісному кредитору, так і наступному, за кредитним договором, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved