Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», в особі представника Пархомчука С.В., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17.03.2021\~року між\~ТОВ «ФК\~«Авіра Груп»\~і [PERSON] \~в електронній\~формі з\~використанням електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором було\~укладено кредитний\~договір №\~24355\~про надання\~фінансового кредиту\~в розмірі\~2000,00\~грн строком\~на 18\~днів.\~17.03.2021\~ТОВ «ФК\~«Авіра Груп»\~перерахувало відповідачу\~2000,00\~грн за\~реквізитами платіжної\~картки № [NUMBER] ,\~зазначеної відповідачем\~в договорі.\~17.02.2022\~право вимоги\~за вищевказаним\~кредитним договором\~перейшло до\~позивача на\~підставі договору\~факторингу №\~02-17/02/2022.Відповідач умов договору не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 25.06.2024 складає 11900, 00 грн, з яких: 2000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9900 прострочена заборгованість за процентами. А тому, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 11900 грн, а також понесені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422, 40 грн та 10500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримав 094 січня 2025 року. На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. 30.06.2021 ТОВ «ФК «Авіа Груп» та [PERSON] підписавши індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 24355, уклали договір про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Відповідно до п. 6.1 договору, цей договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (AV8371) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6.3 цього договору всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору. За умовами п. 1.1 вищевказаного договору ТОВ «ФК «Авіра Груп» зобов`язалося надати [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 2000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. В п. п. 1.2 та 1.3 договору, сторони погодили, що кредит надається строком на 18 днів, тобто до 03.04.2021. Строк дії договору 18 днів. Але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912, 5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. В п. 1.4 договору сторони погодили, що кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Окрім того, за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту відповідачка зобов`язалася сплатити товариству комісію в розмірі 15 % від суми фінансового кредиту (п.1.5 договору). До кредитного договору № 24355 від 17.03.2021 долучено графік розрахунків та загальної вартості кредиту (додаток № 1), згідно з яким, строк на який надано кредит, становить 18 днів, загальна вартість кредиту 3200, 00 грн, з яких 2000, 00 грн сума кредиту, 900, 00 грн проценти за користування кредитом (2,5 % в день), 300, 00 грн комісія за надання кредиту (15 %). На підтвердження факту укладення вищевказаного кредитного договору та надання відповідачу кредитних коштів до позовної заяви долучено довідку про ідентифікацію [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та інформаційну довідку № 5055/05 від 21.05.2024 про здійснення транзакції коштів в розмірі 2000, 00 грн на номер платіжної картки [NUMBER] (видача кредиту № 24355). 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» (клієнт) і ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (фактор) укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, за умовами п. 1.2 якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників (додатку № 1 до цього договору). Згідно з п. 6.2.3 цього договору його сторони погодили, що права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. З моменту переходу до фактора прав вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 цього договору, фактор набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) клієнта за кредитними договорами, що входять до портфеля заборгованості. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які фактор одержить від боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника (п. 6.3 договору факторингу). На підтвердження відступлення на користь позивача права вимоги за кредитним договором № 37949 від 30.06.2021 року до позовної заяви долучено копії платіжних інструкцій № 3877від 12.10.2022 та № 3669 від 21.02.2022, а також витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022. Зі змісту вищевказаного витягу вбачається, що ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги до [PERSON] за договором № 24355 від 17.03.2021 на загальну суму 11900, 00 грн, з яких 2000, 00 грн залишок по тілу кредиту, 9900, 00 грн залишок по відсотках. Як слідує з позовної заяви, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» направило на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 24355 від 17.03.2021, на підтвердження чого до позову долучено копію відповідного листа-вимоги від 22.05.2024. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 24355 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 24355 від 17.03.2021 станом на 25.06.2024 складала 11900, 00 грн, з яких: 2000, 00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 0,00 грн прострочена заборгованість за комісією; 9900, 00 грн прострочена заборгованість за процентами; 0, 00 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, за комісією, процентами, за штрафами і пенею. Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст.\~1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Згідно з п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). У силу ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»\~електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Окрім того, згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У силу ч.1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Приписами п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до положень ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , уклавши з ТОВ «ФК «Авіра Груп» кредитний договір № 24355 від 17.03.2021, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача на підставі договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість. Визначаюсь із розміром цієї заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача, суд зауважує, що відповідно до умов кредитного договору № 24355 від 17.03.2021 відповідачу надано кредит на суму 2000,00 грн на строк 18 днів, тобто до 03.04.2021. Плату за користування вказаними кредитними коштами визначено в розмірі 2,5 % від суми кредиту на добу. Також сторони цього договору обумовили сплату комісії в розмірі 15 % від суми кредиту за використання системи для дистанційного отримання кредиту. Згідно з додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 24355 загальна вартість кредиту сторонами вказаного договору визначена в розмірі 3200, 00 грн, з яких 2000, 00 грн сума кредиту, 900, 00 грн проценти за користування кредитом протягом строку кредитування, 300, 00 грн комісія за надання кредиту. Разом з тим, як вбачається з наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором №24355 та з витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022, первісним кредитором (ТОВ «ФК «Авіра Груп») відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися й після закінчення строку кредитування, оскільки на момент відступлення права вимоги за кредитним договором вони визначені в розмірі 9900, 00 грн. З огляду на те, що за умовами кредитного договору №24355 [PERSON] зобов`язався сплачувати по 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами (50 грн * 18 днів (строк кредитування)), загальний розмір відсотків за цим договором становить 900, 00 грн. Однак, не зважаючи на наведені умови кредитування, первісним кредитором відсотки нараховувались загалом протягом 198 днів (9900, 00 грн / 50 грн), тобто додатково протягом 180 днів після закінчення строку кредитування. Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач скористався правом, передбаченим п. 3.3.3 цього договору, на продовження строку кредитування. У зв`язку з наведеним суд звертає увагу на висновки, викладені в п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12-ц, згідно з якими право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року в справі №910/4518/16, окрім того, зазначено про те, що надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048\~ЦК України (п. 82 постанови). Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними (п. 85 постанови). В п. 97 вищевказаної постанови Верховний Суд зауважує, що на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625\~ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Суд звертає увагу на те, що згідно з п. 2.3 договору № 24355 від 17.03.2021 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Більш того, в п. 4. 3 вказаного кредитного договору його сторони передбачили, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку (-ах) до цього договору, клієнт зобов`язаний виплатити товариству пеню в розмірі 5 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього договору, починаючи з першого дня прострочення. При цьому пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за договором включно, але в будь-якому випадку не більше 100 (ста) календарних днів. Однак положення п. 2.3 кредитного договору № 24355 від 17.03.2021 не відповідають вищенаведеним вимогам ст. ст. 1048 та 625\~ЦК України та водночас суперечать п. 1.2 цього ж договору, відповідно до якого кредит надається строком на 18 днів, тобто до 03.04.2021. Враховуючи те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, суд приходить до переконання, що стягненню підлягають лише відсотки, нараховані в межах строку кредитування, встановленого п. 1.2 договору № 24355 від 17.03.2021, тобто в розмірі 900,00 грн ((2000,00 грн * 2,5 %) * 18 днів). Отже, оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором не надано, а розмір заборгованості [PERSON] підтверджується долученою до матеріалів справи випискою з особового рахунку, який відповідачем не спростований, з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 2900, 00 грн заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 24355 від 17.03.2021, з яких 2000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту, 900, 00 грн заборгованість за відсотками. Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. В позовній заяві представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», серед іншого, просить стягнути з відповідача на користь товариства судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422, 40 грн, а також наводить попередній орієнтований розмір судових витрат на професійну правничу допомогу 10500, 00 грн. 05.02.2025 представник позивача - адвокат Пархомчук С. В. надіслав на адресу суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь товариства витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500, 00 грн. В обґрунтування цієї заяви представник позивача долучив копію акта про отримання правової допомоги від 03.02.2025, копію довіреності від 30.12.2024, рахунок № 03.02.2025-7 від 03.02.2025 на суму 10500, 00 грн, а також копію платіжної інструкції № 34760 від 03.02.2025 про здійснення ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» оплати за надану правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023. Згідно з ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з п.1 ч.2 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.5 ст.137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд звертає увагу на те, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що передбачено ч. 6 ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що до позовної заяви, серед іншого, долучено копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, копію довіреності від 30.12.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019. До заяви про здійснення розподілу судових витрат представником позивача також долучено копію акта про отримання правової допомоги від 03.02.2025, рахунок №03.02.2025-7 від 03.02.2025 на суму 10500, 00 грн, а також копію платіжної інструкції № 34760 від 03.02.2025 про здійснення ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» оплати за надану правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023. Так, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] , його сторони погодили, що клієнт доручає, а адвокат приймає доручення і бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором. За цим договором адвокат надає клієнту такі види правової допомоги: представництво інтересів клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, а також в інших державних органах перед фізичними та юридичними особами; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта. В п. 3.1 цього договору його сторони погодили, що вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000, 00 грн за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Згідно з п. п. 3.3, 3.4 вказаного договору факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. Сторони погодили, що клієнтом буде сплачено адвокату гонорар за виконану роботу протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). З метою представництва адвокатом Пархомчуком С. В. в суді інтересів ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» останнім 30.12.2024 видано відповідну довіреність. Як вбачається зі змісту акта про отримання правової допомоги від 03.02.2025, адвокат Пархомчук С.В. на виконання договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 надав, а клієнт ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» прийняв правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 24355 від 17.03.2021, а саме: 1) зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору № 24355 від 17.03.2021 (1 год, вартість - 2000 грн); 2) складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики (2, 5 год, вартість 5000 грн); 3) інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи (1, 5 год, вартість 3000 грн); 4) канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції (вартість 500 грн). 03.02.2025 адвокатом Пархомчук С.В. складено рахунок № 03.02.2025-7 на оплату правничої допомоги згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 на суму 10500, 00 грн. Як вбачається з платіжної інструкції № 34760 від 03.02.2025, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило [PERSON] 10500,00 грн за надану правничу допомогу згідно з рахунком № 03.02.2025-7 відповідно до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023. Врахувавши критерії реальності, розумності та співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на підставі наданих стороною позивача доказів, а також взявши до уваги те, що відповідачем не надано заперечень щодо невідповідності заявлених витрат вказаним критеріям, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» підлягають стягненню 2558, 82 грн витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (10500,00 грн * 2900,00 грн / 11900,00 грн). У силу ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України з [PERSON] на користь позивача також підлягають стягненню 590, 33 грн сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422, 40 грн * 2900 грн / 11900, 00 грн). На підставі наведеного,

Outcome: approved