Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивач, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що батько не приймає участі в утриманні й вихованні свого сина та не здійснює належного догляду за дитиною (а.с. 1 - 2). В судове засідання ніхто не прибув. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 35). Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнав позов (а.с. 38). Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суду не повідомив. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом від 29 травня 2024 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 7 - 9). Натомість, за відомостями листа № 069-1048 від 20.05.2024 року Служби у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради, відповідач не має намірів повертати свою дитину до України та виконувати свої батьківські обов`язки стосовно неї (а.с. 11). Також, у своїй письмовій заяві від 24.05.2024 року на адресу органу опіки та піклування, відповідач повідомив про те, що він ніколи не спілкувався зі своєю дитиною і дитина не знає його як свого батька та він не має можливості утримувати і забезпечувати належні умови для виховання, розвитку і навчання дитини (а.с. 13). При цьому, відповідно до вимог статті 217 Сімейного кодексу України, відповідачем як батьком дитини надано згоду на усиновлення його сина, яку викладено письмовою заявою від 13.06.2024 року та засвідчено нотаріусом (а.с. 36). Вирішуючи справу по суті, суд керується положеннями Закону України «Про охорону дитинства» та нормами Сімейного кодексу України. Зокрема, норми статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до положень статті 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом другим частини першої статті 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Оскільки відповідач тривалий час проживає окремо від своєї дитини, тривалий час із нею не спілкується, відповідач не займається вихованням дитини і піклуванням про неї, не цікавиться життям дитини та не мав особистого спілкування із дитиною протягом тривалого часу, внаслідок чого дитина не знайома зі своїм батьком, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи в судовому засіданні. До того ж, рішенням № 545 від 07.10.2024 року Виконавчого комітету Васильківської міської ради затверджено висновок згідно із ким, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина (а.с. 43, 44). Під час розгляду справи судом не встановлено, що відповідачу будь-хто та/або яким-небудь чином чинив перешкоди у належному виконанні його батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. Таким чином, існують передбачені сімейним законодавством підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина. Норми статті 206 ЦПК України передбачають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Воднораз, судом не встановлено обставин які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved