Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ Міністерська юстиції (м. Київ), третя особа: Сьома київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що при зверненні до Сьомої київської державної нотаріальної контори їй було роз`яснено про неможливість вчинення нотаріальних дій через накладення арешту на майно спадкодавця. В обґрунтування неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину зазначено про наявність арешту на нерухоме майно [PERSON] . Вказує, що відповідно до постанови № АЕ 665634 від 14.12.2004 Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було накладено арешт реєстраційний номер 1558865, зареєстрований 21.12.2004 Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою. Позивачка вказує, що відповідно до відповіді Солом`янського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перевіркою АСВП не виявлено виконавчих проваджень стороною в яких є [PERSON] , а перевіркою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено 2 арешти, шо накладені на 1/5 частину квартири [ADDRESS] (реєстраційні номери обтяження № 1558853, № 1558865 від 21.12.2004), причини накладення вищевказаних арештів встановити неможливо, оскільки Відділ має можливість перегляду виконавчих проваджень, що зареєстровані з 2007-го року. Зазначає, що зважаючи на той факт, що причини накладення вказаного арешту Солом`янським відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) встановити неможливо, самі матеріали виконавчого провадження в рамках якого було винесено постанову про арешт майна знищені, то існування арешту на 1/5 частини квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , перешкоджає [PERSON] на оформлення спадщини. Враховуючи викладене вище, позивачка просить позов задовольнити. 31 січня 2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Ухвалою судді від 07.02.2024 залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 12.03.2024 на виконання ухвали судді від 07.02.2024 позивачкою до суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 18.03.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третій особі копію позовної заяви з додатками. У встановлений строк відзив від відповідача та пояснення від третьої особи не надійшли. Відповідно до. ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Указане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 грудня 2018 року в справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року в справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18), а також у постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2020 року в справі № 814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року в справі № 826/20408/14 (провадження №К/9901/16143/20), від 10 листопада 2021 року в справі № 756/2137/20 (провадження №61-3782св21) та інших. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.09.2022, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 17652. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 70187383 від 29.09.2022 у реєстрі зареєстрована спадкова справа за номером у реєстрі 69745037. Згідно спадкової справи № 672/2022 до майна померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася позивачка по справі, яка є його сестрою. Відповідно до Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 350104627 від 12.10.2023, вбачається, що постановою АЕ 665634 від 14.12.2004 Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було накладено арешт на 1/5 частини квартири [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] . [PERSON] , яка є сестрою померлого [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори з заявою по прийняття спадщини. Із листа - відповіді Солом`янського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перевіркою АСВП не виявлено виконавчих проваджень стороною в яких є [PERSON] . Перевіркою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено 2 арешти, шо накладені 1/5 частину квартири [ADDRESS] (реєстраційні номери обтяження № 1558853, № 1558865 від 21.12.2004). Причини накладення вищевказаних арештів встановити неможливо, оскільки Відділ має можливість перегляду виконавчих проваджень, що зареєстровані з 2007-го року. Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що державний виконавець мав би при закінченні виконавчого провадження щодо боржника зняти накладений ним арешт на нерухоме майно. Однак, як зазначалось раніше, у Солом`янського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні законні підстави для припинення чинності арешту майна боржника через неможливість встановлення причини накладення вищевказаних арештів, оскільки Відділ не має можливість перегляду виконавчих проваджень, що зареєстровані до 2007-го року. Вимогами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Вимогами статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Змістом статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна порушує його право власності на вказане майно, шляхом позбавлення можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про скасування арешту нерухомого майна, тип обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 1558865, зареєстрований 21.12.2004 Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: Постанова № АЕ 665634, 14.12.2004 Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, вх. 2246 від 21.12.2004, об`єкт обтяження: квартира, 1/5 частина, адреса: [ADDRESS] .

Outcome: approved