Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищевказаною заявою. Заява мотивована тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території України в Донецькій області, м.\~Маріуполь, вул. Тесленко, 63 померла донька заявниці, [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що про факт смерті [PERSON] занесено відомості до ЄРДР, що підтверджується копією витягу з ЄРДР, виданого Ужгородським районним управлінням поліції ГУНП в Закарпатській області від 13.05.2023. [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отримати свідоцтво про смерть для здійснення реєстрації смерті у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України заявниця не має можливості, оскільки відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, заявниці необхідно для надання свідоцтва про смерть у відповідні органи на території України для державної реєстрації смерті [PERSON] та для реалізації спадкових прав. Зазначила, що донька заявниці померла на території України, яка входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309. Відповідно на цій території - на території Донецької області, яка є окупованою, органи державної влади та місцевого самоврядування України не функціонують. Посилаючись на вказані обставини, заявниця просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП\~ [NUMBER] ), яка померла [INFO] у м.\~Маріуполь, Донецька область. 04.02.2025 ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження за вказаною заявою, справу призначено до судового розгляду по суті в порядку окремого провадження. Заявниця в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, подала клопотання про розгляд заяви за її відсутності. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає можливим провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч.2 ст.315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється донькою заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.01.2025, згідно якого батьками [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - на тимчасово окупованій території України. До матеріалів справи додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено за №12023071030000946 від 13.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.438 Кримінального кодексу України. Відповідно до інформації, що міститься у вищевказаному витягу з ЄРДР у графі «Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення», 24 лютого 2022 представниками підрозділів збройних сил та інших відомств російської федерації, посягаючи на територіальну цілісність та недоторканність України, із застосуванням ракетної зброї (авіації, артилерії, сухопутних військ), діючи умисно, порушуючи закони та звичаї війни, а саме: ст.ст. 51, 52 Додаткового протоколу до Женевської Конвенції від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол 1), ратифікованого Українською РСР 18.08.1989 та який набув чинності для України 25.07.1990, здійснили збройний напад на територію України та в ході проведення бойових дій, зокрема в Донецькій області, м.\~Маріуполь, внаслідок ракетних обстрілів та випущених снарядів окупаційними військами РФ, під обстріли попала донька заявниці [PERSON] [PERSON] , [INFO] , яка мешкала в [ADDRESS] , внаслідок чого [INFO] остання померла. Також заявницею до заяви додано копію фотокартки, на якій зображено місце захоронення померлої [PERSON] , дата смерті [INFO] . Указом Президента\~України від\~24.02.2022\~року №64/2022\~в Україні\~введено воєнний\~стан із\~05\~години 30\~хвилин 24\~лютого 2022\~року строком\~на 30\~діб,\~який,\~послідуючими Указами\~Президента України,\~неодноразово подовжувався\~та триває\~і на\~даний час. Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 виданий наказ № 309 «Про затвердження Переліку територій, що на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якого м.\~Маріуполь Донецької області, включене до даного переліку у розділі ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України». На території України у Донецькій області на сьогодні відбуваються активні бойові дії, при цьому доступу до тіла загиблої [PERSON] у заявниці (матері) немає, що унеможливлює належне оформлення факту смерті та державну реєстрацію факту смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5 ЦПК України). Як роз`яснено у п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 3\~ст. 49 ЦК України, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена\~Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року №\~545. Відповідно до положень Наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. 09.03.2022 затверджено Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я, Офісу Генерального прокурора за № 177/450/46 про Порядок взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції України, закладами охорони здоров`я та органами прокуратури України при встановленні факту смерті людини під час воєнного стану на території України. Цим порядком передбачено, що за умов явних ознак вогнепальної, вибухової, опікової, хімічної, радіаційної або іншої травми, як результату бойових дій, незалежно від того, чи є постраждалий військовим або цивільним, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем судово-медичним експертом на підставі зовнішнього огляду. Умовою для використання подібного алгоритму є обов`язкове фотографування трупа із достатнім цифровим документуванням, обов`язковий відбір матеріалу для судово-імунологічного та можливого молекулярно-генетичного дослідження (за необхідності), а також за можливості збереження елементів, що стали причиною травмування. Огляд трупа на місці його виявлення проводиться слідчим із залученням судово-медичного експерта або лікаря. У разі неможливості огляду трупа на місці його виявлення (обстріли, проведення бойових дій тощо) огляд трупа здійснюється слідчим в бюро судово-медичної експертизи або іншому спеціально визначеному та облаштованому безпечному місці, із залученням судово-медичного експерта або лікаря з можливим подальшим направленням трупа для проведення судово-медичної експертизи (розтину) трупа. Оскільки тіло [PERSON] не було вивезене з території м.\~Маріуполь Донецької області, видача лікарського свідоцтва чи фельдшерської довідки про її смерть неможлива, що у свою чергу унеможливлює державну реєстрацію її смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану та видачу свідоцтва про його смерть. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявниці про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній ЗСУ, де ведуться бойові дії, документів, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України, на сьогодні з об`єктивних причин. Отже суд приймає в сукупності, як належні та допустимі докази документи, які були надані заявницею, як підтвердження факту смерті її доньки, а саме: витяг з ЄРДР кримінального провадження та фотокартку про поховання доньки. Відповідно до статей\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд розуміє, що можливості збору або отримання доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Внаслідок наведених обставин, отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного вище, враховуючи, що заявниця позбавлена можливості в іншому, аніж у судовому порядку встановити факт смерті доньки на тимчасово окупованій території, на якій ведуться бойові дії, суд вважає факт смерті [PERSON] , яка померла (загинула) [INFO] в місті Маріуполь Донецької області в умовах воєнного стану у зв`язку із воєнними діями, встановленим. Будь-які докази, які свідчать про протилежне, у суду відсутні. Іншого способу захистити свої права заявник не має. Згідно зі\~ст. 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved