Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

У січні 2025 року до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю з Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли матеріали позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у розмірі 84236,27 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 26.09.2023 року в м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Opel Zafira» р/н [NUMBER] , внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби. Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано відповідача та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність останньої не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до пп. а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувало потерпілому шкоду, заподіяну транспортним засобом під керуванням відповідача, у розмірі 82056,27 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 84236,27 грн. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 84236,27 грн.; покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк 15 днів для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, проте подала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2023 року о 19 год 36 хв [PERSON] по проспекту Гагаріна, 178, у м. Харкові керувала транспортним засобом Mercedes-Benz реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху та здійснила проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Opel Zafira реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушила вимоги п.8.7.3д, п.12.1 Правил дорожнього руху. Зазначені обставини встановлені постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.10.2023 року у справі № 646/6661/23, яка набрала законної сили 07.11.2023 року, та не підлягають доказуванню у цій справі згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Цією ж постановою \~ [PERSON] визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль Opel Zafira реєстраційний номер [NUMBER] , який був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/211621968 з терміном дії до 03.11.2023. На час скоєння вказаного ДТП автомобіль Mercedes-Benz реєстраційний номер [NUMBER] , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується Витягом з єдиної централізованої бази даних МТСБУ станом на 26.09.2023 року. Власник автомобіля Opel Zafira реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] 27.09.2023 року звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 26 вересня 2023 року о 19 год 36 хв у м. Харкові по проспекту Гагаріна, 178, за участю автомобілів Mercedes-Benz реєстраційний номер ВІUA 8183, та Opel Zafira реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до Звіту № 370 при визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складеного суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат № 472/2023 від 24.08.2023) - ФОП [PERSON] 23.10.2023, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Opel Zafira реєстраційний номер [NUMBER] , складає 90097,47 грн з урахуванням ПДВ на складові частини, які підлягають заміні під час проведення ремонтних робіт. 30 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно з Довідкою № 1 від 17.11.2023 про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих, складеною провідним спеціалістом МТСБУ Олександром Литвином, підтверджена шкода по майну, яка підлягає до сплати [PERSON] , складає 82056,27 грн. Відповідно до Наказу МТСБУ № 4.1/19975 від 20.11.2023 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих», на підставі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймаючи до увагу довідку № 1 від 17.11.2023 та документи надані МТСБУ по справі № 96304, МТСБУ прийнято рішення сплатити на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 82056,27 грн за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 21.11.2023 року МТСБУ перерахувало на банківський рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 82056,27 грн, призначення платежу: «виплата по справі № 96304, згідно наказу № 4.1/19975 від 20.11.2023, т.з. [NUMBER] », що підтверджується платіжною інструкцією № 978153 від 21.11.2023 року. Згідно з Рахунком № 353 від 23.10.2023, виданим ФОП [PERSON] , вартість послуг останнього по справі № 96304 складає 2180,00 грн. 31.10.2023 МТСБУ сплатило на банківський рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 2180,00 грн, призначення платежу «оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 96304, згідно рах. № 353 від 09.10.2023, т.з. [NUMBER] », що підтверджується платіжною інструкцією № 977307 від 31.10.2023 року. Як вбачається із матеріалів справи, предметом судового розгляду у цій справі є вимоги МТСБУ про відшкодування шкоди в порядку регресу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. У даній справі МТСБУ здійснив відшкодування регламентної виплати потерпілому у ДТП [PERSON] за страховика винної особи [PERSON] з посилання на те, що цивільно-правова відповідальність останньої на момент скоєння ДТП не була застрахованою. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, подати після виплати страхового відшкодування регресний позов (у випадку страховика до страхувальника або водія транспортного засобу, особи, яка заподіяла шкоду навмисно, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги (пункт 38.1 статті), тоді як у разі МТСБУ - до власника, водія транспортного засобу, страховика, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, а також особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до ДТП (пункт 38.2. статті). Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У справі,\~що розглядається,\~встановлено,\~що 26 вересня 2023 року о 19 год 36 хв [PERSON] по проспекту Гагаріна, 178, у м. Харкові керувала транспортним засобом Mercedes-Benz реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху та здійснила проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Opel Zafira реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушила вимоги п.8.7.3д, п.12.1 Правил дорожнього руху. На час скоєння вказаного ДТП водій [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як свідчать матеріали справи, 21.11.2023 року за заявою власника пошкодженого транспортного засобу, який звернувся до МТСБУ з заявою про отримання страхового відшкодування, позивачем здійснено виплату грошових коштів у розмірі 82056,27 грн Відповідно до пункту 1.2. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування». Звертаючись із позовом до суду, МТСБУ обґрунтував наявність у нього права на стягнення шкоди в порядку регресу із посиланням на приписи статі 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначивши про здійснення ним регламентної виплати потерпілій у ДТП особі регламентної за страховика винної особи, цивільно-правова відповідальність якої в ДТП не була застрахована відповідачем. Правовий статус МТСБУ у свою чергу визначено в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, у спірних правовідносинах позивач не є страховиком потерпілої особи (власника пошкодженого транспортного засобу Opel Zafira реєстраційний номер [NUMBER] ) за договором добровільного страхування, а регламентна виплата, яку здійснило МТСБУ цій особі припинила деліктне зобов`язання між водієм транспортного засобу Mercedes-Benz реєстраційний номер [NUMBER] , та водієм транспортного засобу Opel Zafira реєстраційний номер [NUMBER] . Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 910/18279/19. Згідно з абзацом 2 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ передбачено статтями 41 та 42 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У вказаних нормах визначено, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, передбачених цим Законом. Підставою заявлених вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу позивачем визначено із посиланням на приписи статей підпункту 38.2.1. пункту 38.2 статті 38, пункт 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обставини перерахуванням ним в порядку статті 41 зазначеного Закону потерпілій у ДТП особі регламентної виплати за страховика винної особи, цивільно-правова відповідальність якої в ДТП не була застрахована. Згідно з пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, зазначена стаття передбачає наявність у МТСБУ права на пред`явлення регресного позову за наявності однієї з умов, що вказані у пункті 38.2 цієї статті. Таким чином, оскільки в результаті вказаної ДТП, що сталася з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль Opel Zafira реєстраційний номер [NUMBER] , і [PERSON] на час скоєння вказаного ДТП не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з фонду захисту потерпілих та МТСБУ виплачено потерпілому [PERSON] грошові кошти в розмірі 82056,27 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, яка сталася з вини [PERSON] . Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Всупереч зазначеним вище вимогам, [PERSON] не надала суду доказів виплати МТСБУ грошових коштів у розмірі 82056,27 грн або про наявність підстав для звільнення її від цивільно-правової відповідальності за заподіяну нею шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1 ст. 16, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України передбачено право відповідача визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи предмет та підстави позову, обґрунтованість позовних вимог, з огляду на вагомість наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем, у зв`язку з чим приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту майнових прав позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних зі здійсненням регламентованої виплати потерпілому, у розмірі 82056,27 грн, а також грошових коштів за оплату послуг аварійного комісара у розмірі 1400,20 грн, підлягають задоволенню у повному обсязі. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Позивачем при звернення до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 986512 від 03.12.2024. Проте, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання цього позову, який подано до суду за допомогою системи «Електронний суд», підлягав сплаті судовий збір із застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто у розмірі 2422,40 грн. З урахуванням викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору, який підлягав сплаті за подання цього позову, тобто у розмірі 1211,20 грн, та повертає позивачу з державного бюджету 50% судового збору, який підлягав сплаті за подання цього позову, тобто у розмірі 1211,20 грн. Крім того, суд роз`яснює позивачу, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», внесена ним сума судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом, може бути повернута позивачу за його клопотанням відповідною ухвалою суду.

Outcome: approved