Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 02.07.2016 представник позивач звернувся до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 4688,32 доларів США, що за курсом 25,39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.05.2016 складає 119036,47 грн, за кредитним договором № KRHTAK30060115 від 21.02.2008; стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. За час перебування справи в провадженні Широківського районного суду Дніпропетровської області позивач збільшував позовні вимоги, шляхом подання уточненої позовної заяви 28.10.2020. Остання містить вимогу про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 315090,71 грн станом на 14.09.2020 за кредитним договором № KRHTAK30060115 від 21.02.2008, яка складається з: 78223,45 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 112,85 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 236754,41 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; судові витрати покласти солідарно на відповідачів, постановити ухвалу про повернення надміру сплаченого судового збору. Позов обґрунтовано обставинами: позивач та відповідач [PERSON] 21.02.2008 року уклали кредитний договір № KRHTAK30060115. На виконання умов вказаного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 17975,54 доларів США. 03.05.2012 було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сторони узгодили зменшити суму заборгованості на 581,01 долар США, що виникла у період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди, а саме: відсотки у розмірі 448,39 доларів США, комісія у розмірі 85,60 доларів США, пеня у розмірі 47,02 доларів США. 23.05.2013 було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сторони узгодили зменшити суму заборгованості на 2335,87 доларів США, що виникла у період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди, а саме: відсотки у розмірі 0,21 долар США, комісія у розмірі 0,00 доларів США, пеня у розмірі 2335,66 доларів США. 15.08.2016 було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, згідно з якою кредитний договір переведено з валюти Долар США в валюту гривня. Заміна валюти кредиту здійснювалась за курсом НБУ гривні до Долар США, який на дату укладання Додаткової угоди складав 25,044197 грн за один Долар США, у зв`язку з чим заборгованість Позичальника на дату укладання Додаткової угоди становила 407083,61 грн. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язання, станом на 14.09.2020 останній мав заборгованість 315090,71 грн, яка складається з: 78223,45 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 112,85 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 236754,41 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором № KRHTAK30060115 були укладені договору поруки між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та поручителем [PERSON] , а також між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та поручителем [PERSON] . Позиція відповідача. За час перебування справи в провадженні Широківського районного суду Дніпропетровської області представником відповідача [PERSON] було подано відзив на позовну заяву. Так, відповідач заперечує проти задоволення позову з таких підстав. З поданого позивачем розрахунку вбачається, що розрахунок пені здійснювався за весь період після 14.05.2013 року (дати ухвалення Індустріальним судом м. Дніпро судового рішення) до дати подання позовної заяви до Широківського районного суду Дніпропетровської області. Тобто, за період більше, ніж три роки. З огляду на це, представник відповідача просить застосувати позовну давність до позовних вимог. Відповідач також не погоджується з вимогою про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 3,51 долари СШИ та штрафу 222,78 долари США за прострочення сплати процентів. Відповідач вважає, посилаючись на практику Верховного Суду, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом після пред`явлення ним позовних вимог про стягнення всієї заборгованості за кредитом до Індустріального районного суду м. Дніпро є неправомірним та безпідставним. А відтак, у зв`язку з відсутністю у відповідача обов`язку щодо сплати процентів, неправомірною є вимога про стягнення з відповідача штрафу за несплату процентів в розмірі 222,78 долари США. Після уточнення позовних вимог 28.10.2020, шляхом їх збільшення, відповідач відзиву чи пояснень (заперечень) до суду не надавав. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 02.07.2016 до Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява про стягнення заборгованості. 21.07.2016 ухвалою судді провадження у справі було відкрито. 06.09.2016 справу призначено до судового розгляду. 14.09.2016 постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду. 14.09.2016 ухвалено рішення суду (заочне), позов задоволено повністю. 07.06.2019 на підставі заяви представника відповідача Кучера О.М. заочне рішення ухвалою суду було скасоване, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.09.2020 представник відповідача Кучера О.М. надав відзив на позов. 24.09.2020 представник позивача надав відповідь на відзив. 28.10.2020 представник позивача подав уточнену позовну заяву. 31.07.2024 на підставі Розпорядження №1485 в.о. голови суду Ольги Шевченко, матеріали справи № 197/769/16-ц було передано до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 13.08.2024 цивільна справа надійшла до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 19.08.2024 ухвалою судді було постановлено прийняти справу до свого провадження, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 21.02.2008 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № KRHTAK30060115 (а.с. 19-24; 151-155). На виконання умов цього договору, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 17975,54 доларів США. На підтвердження надання коштів в матеріалах справи міститься рахунок-фактура № 114108-0482 від 20.02.2008 на суму 87925,00 грн, найменування товару ОПЕЛЬ-CKD (а.с. 25). \~ \~ \~ \~Вказаний договір та додаток до нього графік погашення, підписані [PERSON] власноручно. \~ \~ \~ \~03.05.2012 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № KRHTAK30060115 від 21.02.2008 (а.с. 26). Сторони узгодили зменшити суму заборгованості на 581,01 долар США, що виникла у період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди, а саме: відсотки у розмірі 448,39 доларів США, комісія у розмірі 85,60 доларів США, пеня у розмірі 47,02 доларів США. Відповідно до пп. 1.2 цієї Додаткової угоди була узгоджена дата остаточного погашення заборгованості за договором 25.05.2017, а графік погашення заборгованості викладено в новій редакції. Відповідно до пп. 1.4 цієї Додаткової угоди, з 03.05.2012 за умови неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань по сплаті платежів, останній сплачує відсотки в розмірі 0,12% річних. Вказана Додаткова угода та додаток до неї графік погашення, підписані [PERSON] власноручно. 14.05.2013 заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 202/23131/13-ц було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 76925, 51 грн, солідарно стягнуто з [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму 10\~000,00 грн, а всього заборгованість у сумі 86\~925, 51 грн, що еквівалентно 10\~875,20 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом 8\~709,13 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором 1\~618,42 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,28 долар США, штраф (процентна складова) 516,38 доларів США, а також солідарно стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] судовий збір (а.с. 7). На час розгляду справи в Інгулецькому районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказане заочне рішення не скасовано, набрало чинності 27.05.2013 року згідно з відміткою суду (а.с. 7 на звороті). Інформація щодо добровільного або примусового виконання вказаного рішення в матеріалах справи відсутня. 23.05.2013 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої сторони узгодили зменшити суму заборгованості на 2335,87 доларів США, що виникла у період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди, а саме: відсотки у розмірі 0,21 долар США, комісія у розмірі 0,00 доларів США, пеня у розмірі 2335,66 доларів США (а.с. 28). Сторони узгодили нову дату остаточного погашення заборгованості 30.04.2018, а графік погашення заборгованості викладено в новій редакції. Відповідно до пп. 1.4 цієї Додаткової угоди, з 23.05.2013 за умови неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань по сплаті платежів, останній сплачує відсотки в розмірі 0,12% річних. Вказана Додаткова угода та додаток до неї графік погашення, підписані [PERSON] власноручно. 23.05.2013 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було також укладено два окремі договори поруки з поручителями [PERSON] (а.с. 29 на звороті, 30) та [PERSON] (а.с. 30 на звороті, 31). Відповідно до п. 12 Договору поруки, порука припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Вказані договори поруки підписані поручителями власноручно. 14.09.2016 заочним рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області позов було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4688,32 доларів США, що за курсом 25,39 станом на 17.05.2016 складає 119039,47 грн, а також стягнуто солідарно судовий збір. Після звернення з позовною заявою до Широківського районного суду Дніпропетровської області 02.07.2016, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 3 від 15.08.2016 до кредитного договору (а.с. 176-178). Згідно з цією угодою кредитний договір переведено з валюти Долар США в валюту гривня. Заміна валюти кредиту здійснювалась за курсом НБУ гривні до Долар США, який на дату укладання Додаткової угоди складав 25,044197 грн за один Долар США, у зв`язку з чим заборгованість Позичальника на дату укладання Додаткової угоди становила 407083,61 грн. Сторони узгодили та зафіксували, що станом на 15.08.2016 прострочена заборгованість за кредитом складає 171270,50 грн, прострочена заборгованість за відсотками складає 87,91 грн, пеня становить 235724,75 грн. Сторони узгодили в пп. 1.5 строк повернення кредиту 30.07.2026. Сторони узгодили в п. 4 термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів 50 (п`ятдесят) років. Вказана Додаткова угода та додаток до неї графік погашення, підписані [PERSON] власноручно. 15.08.2016 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було також укладено два окремі договори поруки з поручителями [PERSON] (а.с. 179) та [PERSON] (а.с. 180). Вказані договори поруки містять застереження у пп. 1.2. щодо збільшення обсягу відповідальності поручителів. Так, якщо під час виконання кредитного договору зобов`язання Позичальника збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, останній при укладанні цього Договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібно. Відповідно до п. 14 вказаних договорів, порука припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Договори поруки підписані поручителями власноручно. 07.06.2019 ухвалою суду на підставі відповідної заяви представника відповідача [PERSON] заочне рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області було скасовано, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 76). 14.09.2020 представник відповідача [PERSON] надав відзив на позов (а.с. 145). 28.10.2020 позивач збільшив свої позовні вимоги, уточнивши предмет та підстави позову, та подав до суду уточнену позовну заяву (а.с. 167). Остання містить вимогу про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 315090,71 грн станом на 14.09.2020 за кредитним договором № KRHTAK30060115 від 21.02.2008, яка складається з: 78223,45 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 112,85 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 236754,41 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; судові витрати покласти солідарно на відповідачів, постановити ухвалу про повернення надміру сплаченого судового збору. Підставою для збільшення вимог є зазначена вище Додаткова угода № 3 від 15.08.2016 до кредитного договору та відповідна договори поруки від 15.08.2016. Після уточнення позовних вимог 28.10.2020, шляхом їх збільшення, відповідач відзиву чи пояснень (заперечень) до суду не надавав. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, врахувавши, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 15.08.2016 було укладено Додаткову угоду №3 та узгоджено розмір заборгованості. Представник відповідача [PERSON] заперечував щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Просив врахувати, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2013 з відповідача вже стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, а подвійне стягнення є незаконним. Це рішення на думку представника відповідача припинило боргові зобов`язання за договором. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо форми правочину та його змісту. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Щодо виконання зобов`язання. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.ст.\~526\~та\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Разом з цим, до предмета доказування входить, зокрема і доведення позивачем порушення грошового зобов`язання та наявності заборгованості. \~ \~ \~ \~Щодо обов`язковості договору для його сторін. За змістом частини третьої статті 6 ЦК України сторони у договорі на власний розсуд можуть урегулювати у договорі відносини, диспозитивно врегульовані в актах цивільного законодавства та не можуть відступати від імперативних його положень. На законодавчому рівні закріплений принцип свободи договору. Так, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 2 цієї статті, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Так, у вказаній статті міститься принцип міжнародного права pacta sunt servanda, який розуміється так: «кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись»\~(ст. 26 Віденської конвенції «Про право міжнародних договорів» 1969 року). Щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителів. Як передбачено приписами\~статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі\~статтею 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У відповідності до\~статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з приписами\~статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення договорів поруки, особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга\~статті 553 ЦК України). За змістом\~статті 559 ЦК України\~зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договорів поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За загальним правилом, установленим частиною першою\~статті 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим за змістом частини третьої\~статті 651 ЦК України\~договором або законом може бути передбачено також право сторони договору відмовитися від договору в повному обсязі або частково, тобто розірвати або змінити договір на власний розсуд на підставі одностороннього правочину. Особливістю одностороннього правочину є те, що такий правочин як юридичний факт здійснюється за волевиявленням однієї особи, однак може спричиняти відповідні правові наслідки (породжувати обов`язки) для інших осіб, коли це випливає зі спеціальних положень законодавства. Так, за правилами, передбаченими абзацом 3 частини третьої\~статті 202 ЦК України, односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Настання правових наслідків, зумовлених вчиненням особою одностороннього правочину, для інших осіб пов`язане з дотриманням вимог щодо вчинення його у відповідній формі, обумовленій законом, та його реалізацією шляхом доведення цього правочину до відома зацікавлених осіб. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5\~ст. 81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 3 статті 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем кредитно-заставного договору. Відповідно до цього договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо погашення кредиту на умовах, визначених цим договором. Крім того, між позивачем та відповідачем вносились зміни до цього договору, шляхом укладення трьох додаткових угод. Остання додаткова угода, зобов`язання за якою були підставою для уточнення предмету та підстав уточненої позовної заяви від 28.10.2020, укладена 15.08.2016 року. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця\~презумпція\~означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця\~презумпція\~не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Суд вважає, що сторони узгодили та зафіксували розмір заборгованості станом на 15.08.2016. Водночас суд враховує, що тіло кредиту вже було стягнуто на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2013, яке не скасовано та набрало чинності 27.05.2013, а тому правових підстав для повторного стягнення заборгованості за тілом кредиту суд не встановив. Щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителів, суд вважає, що умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів між собою. Норми закону, якими врегульовано поруку на момент укладення договорів поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. Вказане узгоджується з правовою позицією КГС ВС, зазначеною у Постанові КГС ВС від 24.01.2018 у справі № 907/425/16. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими лише в частині стягнення заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та за відсотками за користування кредитом. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 4726,36 гривень підтверджується платіжним дорученням № ІНВ92В3АСН від 22.09.2020 року. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 236867,26 гривень, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3544,77 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено на суму 315090,71 грн, а задоволено 236867,26 грн., тобто на 75 % (236867,26 грн х 100 % /315090,71 = 75 % ). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 3544,77 грн. судового збору (4726,36 х 75 %/100%). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial