Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 18.08.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №101945427,відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн., строк кредитування до 02.09.2022. Товариство належним чином виконало умови Договору надавши позичальнику грошові кошти. 28.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором щодо відповідача. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 13351,73 грн., яку і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. 1.2 Відповідач подав до суду заяву про закриття провадження у справі, в обґрунтування якої вказує, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.09.2024 про неплатоспроможність [PERSON] суд постановив: 1) визнати [PERSON] банкрутом; 2) провадження у справі №918/424/24 про неплатоспроможність боржника [PERSON] закрити. Також вказує, що провадження у справі про визнання відповідача неплатоспроможним було відкрито 20.05.2024 та повідомлення про відкриття провадження було опубліковане на офіційному веб-порталі Судова Влада України. Строк заявлення грошових вимог кредиторів до боржника становить 30 днів з дня оприлюднення оголошення. У своїй заяві про визнання неплатоспроможним відповідач надав список кредиторів на підтвердження існування заборгованості, серед яких був і позивач. Однак, після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] , жодних заяв від кредиторів із грошовими вимогами до боржника до суду не надходило. За таких обставин суд дійшов висновку про визнання [PERSON] банкрутом та закриття провадження про визнання його неплатоспроможним. Станом на дату закриття провадження про визнання відповідача неплатоспроможним, позивач не скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до боржника як конкурсний кредитор, а тому його вимоги вважаються погашеними та наявні підстави для відмови у позові. Тому, вважає. Що в даній справі відсутній предмет спору, тому просить закрити провадження. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 15.10.2024 ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 09.12.2024 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав заяву про закриття провадження, додаткових клопотань до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 18.08.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №101945427,відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн., строком на 105 днів. Пільговий період складає 15 днів, витрати позичальника за пільговий період складають 600 грн. Загальні витрати позичальника за весь строк кредитування становлять 10800 грн. Комісія за надання кредиту - 400 грн.. яка нараховується одноразово (а.с.7-12). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.13). [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 4000,00 грн., що підтверджується платіжним доручення №49575039 від 18.08.2022 (а.с.15 зворот). Згідно Відомості про щоденні нарахування та погашення за Договором №101945427 наданого первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 4000 грн, а ТОВ «Мілоан» проводив щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору (а.с.16-17). Також, судом встановлено, що 28.02.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №92-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит №101945427 щодо відповідача (а.с.18-22). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 28.02.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13351,73 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за тілом, 9770,73 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.23 зворот). Крім того, судом встановлено, що в травні 2024 року [PERSON] звернувся до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність. Згідно ухвали Господарського суду Рівненської області від 02.09.2024 вбачається, що ухвалою суду від 25.04.2024 постановлено прийняти заяву [PERSON] про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, ухвалою від 20.05.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника [PERSON] , введено процедуру реструктуризації боргів боржника [PERSON] , введено мароторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією арбітражну керуючу Белінську Н.О. Також, 23.05.2024 оприлюднено на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі інтернет повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] . Станом на день розгляду справи заяв з грошовоми вимогами до боржника на адресу суду не надходило. В подальшому, за результатами розгляду даної справи, 02.09.2024 Господарським судом Рівненської області винесено ухвалу про визнання [PERSON] банкрутом та закриття провадження про неплатоспроможність [PERSON] , в резолютивній частині якої, серед іншого, вказано, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (а.с.66-69). Отже, [PERSON] є неплатоспроможним і після 02.09.2024 вимоги кредиторів вважаються погашеними, а ця позовна заява сформована в системі Електронний суд 31.08.2024 та зареєстрована в суді 02.09.2024, тобто пізніше. IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (скорочено КУзПБ), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи. Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Відповідно до положень ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Згідно ч. 6 ст. 119 КУзПБ, з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 90 КУзПБ, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог. Згідно ч. 4 ст. 90 КУзПБ, у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Верховний Суд зауважує, що частиною першою статті 45 КУзПБ встановлено обов`язок конкурсних кредиторів подати до господарського суду відповідні письмові заяви з вимогами до боржника у визначений законом строк. Разом з тим, хоч аналіз положень частини четвертої цієї статті свідчить про право кредитора заявити відповідні вимоги і після закінчення строку, встановленого для їх подання (що не впливатиме на характер та черговість таких вимог та матиме значення лише щодо права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), однак таке право не може звільнити кредитора від правових наслідків недотримання ним вказаного обов`язку щодо подання письмової заяви з вимогами до боржника у відповідні строки. Такими правовими наслідками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 6 частини першої статті 90 КУзПБ та визначена частиною четвертою цієї статті можливість визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, а виконавчих документи за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 18.08.2022 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору про споживчий кредит №1101945427. [PERSON] , будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Доказів повної або часткової сплати заборгованості за кредитом суду не надано. 5.2 Разом з тим, судом встановлено, що в травні 2024 року [PERSON] звернувся до Господарського суду Рівненської області із заявою про порушення відносно нього справи про неплатоспроможність, за наслідками розгляду якої, 02.09.2024 Господарським судом винесено ухвалу про закриття провадження, оскільки до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не висунуто вимог, в тому числі і кредитором, яким є позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Таким чином, позивач у справі не був позбавлений можливості заявити свої кредиторські вимоги у межах справи про неплатоспроможність відповідача, однак таким правом не скористався. В резолютивній частині вказаної ухвали серед іншого, зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Дана ухвала ніким не оскаржувалася та набрала законної сили 03.09.2024, а відповідно є обов`язковою до виконання. 5.3 Позивач отримав копію заяви із позицією відповідача по справі, однак суду будь-яких заперечень проти цього не подав. Враховуючи ту обставину, що відповідача звільнено від боргів на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. У підсумку суд відмовляє у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. 5.4 Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.

Outcome: dismissed