Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Адвокат Чехов Д.А. в інтересах [PERSON] звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк 6 шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 100 м. до місця проживання (перебування), роботи постраждалої особи [PERSON] ; заборонити [PERSON] особисто вести переговори та контактувати з [PERSON] . В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . Син та матір мешкають за однією адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання [PERSON] , починаючи з лютого 2019 року систематично, у стані алкогольного сп`яніння, вчиняє конфлікти зі своєю мамою. Ображає нецензурними словами, іноді підіймає руку з висловлюванням заподіяти фізичну шкоду, тобто вчиняє дії психологічного характеру, в результаті яких постраждалій завдається шкода психічному здоров`ю. Потерпіла неодноразово викликала поліцію, яка фіксувала вказані обставини, складаючи відносно [PERSON] протоколи про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 173-2 КУпАП. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони перебувати в місці постійного мешкання [PERSON] та наближатися на 100 (сто) метрів до місця проживання (перебування), роботи такої. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час розгляду заяви відносно нього був належним чином повідомлений. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд без її участі. Представник [PERSON] адвокат Чехов Д.А. вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Доповнив, що вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно [PERSON] доводиться письмовими доказами справи, зокрема численними постановами Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є сином заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.08.1984 та спільно проживають за адресою: [ADDRESS] . З інформації відображеної на електронному ресурсі «Судова влада України» вбачається, що відносно [PERSON] неодноразово розглядалися справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Зокрема, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2019 (справа №442/732/19) [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно матері, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2024 (справа 442/942/24) [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно матері, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2024 (справа №442/2534/24) [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно матері. Крім того, з листа начальника Дрогобицького районного відділу поліції В.Петрика вбачається, що в період часу з 01.01.2022 до 07.01.2025 в ІП «Єдиний облік» ІКС ІПНП Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області через службу «102» на адресу: [ADDRESS] зареєстровано шість звернень від громадянки [PERSON] відносно її сина [PERSON] , який вчиняє домашнє насильство. 01.03.2024 відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та винесено щодо нього терміновий заборонний припис терміном на 10 діб. Також, в матеріалах справи наявний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію відносно [PERSON] кримінального провадження за ст.126-1 КК України на підставі заяви [PERSON] про те, що її син систематично вчиняє відносно неї психологічне домашнє насильство. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст.26 вказаного Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1\~Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Беручи до уваги викладені обставини, судом встановлено факти регулярного вчинення з боку [PERSON] по відношенню до матері [PERSON] фізичного та психологічного насилля, яке проявляється у нецензурній лайці та погрозах фізичною розправою. На підставі досліджених матеріалів заяви та показів представника заявниці, судом вбачається високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно матері, в тому числі й з тяжкими наслідками. Такі ризики є реальними та підтверджуються наявними доказами, тому суд приходить до висновку про застосування щодо [PERSON] заходів тимчасового обмеження прав на строк 6 місяців, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 100 м. до місця проживання (перебування), роботи постраждалої особи [PERSON] ; заборонити [PERSON] особисто вести переговори та контактувати з [PERSON] . Суд вважає, що такі заходи матимуть превентивний характер з метою недопущення більш негативних явищ щодо [PERSON] . Суд враховує, що вжиті заявницею заходи для її захисту та покарання винного, в тому числі в межах адміністративних справ, не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Відповідно до ч. 3ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved