Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

26 серпня 2024 року представник позивача Кожем`яченко Ю.М. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики № 3834851 в розмірі 11 977 грн. 50 коп. та судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. В обґрунтуванні\~позову посилається\~на те,\~що 04\~грудня 2020\~року між\~ТОВ «1Безпечне\~агентство необхідних\~кредитів» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~позики №\~3834851\~за умовами\~якого позикодавець\~надав відповідачу\~грошові кошти\~у розмірі\~7\~500\~грн.,\~строк позики\~ 30\~днів зі\~сплатою процентів\~в розмірі\~1,99%\~в день.\~Договір підписано\~електронним підписом\~позичальника.\~Позикодавець свої\~зобов`язання за\~договором позики\~виконав у\~повному обсязі\~та надав\~відповідачу кошти\~у розмірі\~7\~500\~грн.\~шляхом їх\~перерахування на\~банківський рахунок\~відповідача. 21 червня 2021 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів»\~та\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2106, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином,\~ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло статусу кредитора за договором позики № 3834851 від 04 грудня 2020 року. Відповідно до Реєстру прав вимог до договору № 2106 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25\~410 грн., з яких 7\~500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 17\~910 грн. сума заборгованості за відсотками. В подальшому позивачем було прийнято рішення перерахувати нараховану первісним кредитором заборгованість. Враховуючи вищевикладене заборгованість відповідача за кредитним договором складає 11\~977 грн. 50 коп., яка складається з: 7\~500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4\~477 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Ухвалою від 29 серпня 2024 року за клопотанням представника позивача зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати до суду інформацію щодо належності карткового рахунку № [NUMBER] [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Універсал Банк» [PERSON] за період з 04.12.2020 року до 05.12.2021 року. Вказана ухвала виконана 16 жовтня 2024 року. 10 жовтня 2024 року представник відповідача, адвокат Левченко В.П. подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказує, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем договору позики. Окрім того, позивачем не надано доказів підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх. Відповідач вказує, що змістом договору позики № 38348521 від 04 грудня 2020 року передбачено, що його було укладено строком на 30 днів з кінцевим терміном виконання зобов`язання 03 січня 2021 року. Тобто строк позовної давності розпочав свій перебіг з 04 січня 2021 року і сплинув 04 січня 2024 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом у серпні 2024 року, тобто за спливом трирічного строку позовної давності. 17 жовтня 2024 року представник позивача, Кожем`яченко Ю.М подала до суду відповідь на відзив. В якій щодо правомірності договору позики № 3834851 від 04 грудня 2020 року вказує, що 11 вересня 2023 року Світловодським міськрайонним судом постановлено рішення про скасування виконавчого напису нотаріуса, який виданий на підставі договору позики № 3834851 від 04 грудня 2020 року. У разі не укладення правочину відповідач не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визнання договору позики від 04 грудня 2020 року - недійсним. Щодо відступлення прав вимоги позивач вказує, що момент переходу права грошової вимоги є підписання додатку № 4 та додатку № 5 до Договору факторингу № 2106 від 21 червня 2024 року, а не з моменту оплати за вказаним вище договором факторингу, тому розрахунок або нерозрахунок за вказаним вище договором факторингу не впливає на перехід права грошової вимоги, не є предметом зазначеного спору та не впливає на права та обов`язки відповідача. Щодо пропуску строку позовної давності позивач зазначає, що строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України продовжено внаслідок введення карантину з 12 березня 2020 року та введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року, отже строк позовної давності позивачем не пропущено. Позивач в судове засідання не з`явився. 10 лютого 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився.\~Про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином,\~що підтверджується\~рекомендованим повідомленням\~про вручення\~поштового відправлення\~від 21\~вересня 2024\~року.Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 грудня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 3834851. Позичальнику надано позику у сумі 7\~500 грн. строком на 30 днів, процентна ставка становить 1,99 %, дата повернення позики 03 січня 2021 року.(а.с.16) Згідно детального розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] згідно договору позики № 3834851 року за період з 04 грудня 2020 року по 09 серпня 2024 року та виписки по особовим рахункам відповідача за вказаним вище договором, встановлено, що відповідач отримав та користувався наданим йому позикодавцем коштами, але має заборгованість на загальну суму 11\~977 грн. 50 коп., яка складається з: 7\~500 грн. заборгованість за тілом позики, 4\~477 грн. 50 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами.(а.с.17-19,88-108) Тобто, факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 04 грудня 2020 року по 05 грудня 2021 року.(а.с.88-108) Згідно договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами»\~укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача.(а.с.21-31) Згідно реєстру прав вимог № 1 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло статус кредитора до боржника [PERSON] за договором позики № 3834851 від 04 грудня 2020 року (а. с. 160). Відповідно до положень частини першої статті 2\~ЦПК України завданням\~цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Відповідно до ст. 15\~ЦК України кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст. 16\~ЦК України кожна\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти. Відповідно до ст. 526\~ЦК України зобов`язання\~має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611\~ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч. 1 ст. 638\~ЦК України істотними\~умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1ст. 625\~ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1\~статті 1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Надана копія договору факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та фактора ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Суд вважає, що копія договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року та реєстр прав вимог № 1 від 21 червня 2021 року є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Згідно ст. 1049\~ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1ст. 1050\~ЦК України якщо\~позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього\~Кодексу. Відповідно до змісту ст.\~610,\~612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 525 ЦК України передбачена\~недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598\~ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, в порушення умов договору позики, а також вимог ст.\~509,526,1054 ЦК України відповідач\~зобов`язання за вищевказаним договором не виконав. З розрахунку заборгованості та довідки про рух по особовому рахунку відповідача вбачається, що [PERSON] має заборгованість на загальну суму 11\~977 грн. 50 коп., яка складається з: 7\~500 грн. заборгованість за тілом позики, 4\~477 грн. 50 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги на наданий розрахунок боргу, судом не встановлено. Як вбачається зі змісту матеріалів справи, відповідач не виконав своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка у нього виникла, добровільно у повній мірі на час розгляду справи ним не погашена ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості відповідачем надано не було. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України під\~час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) ", відповідно до якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнений пунктом 12, який набрав чинності 02 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"\~з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Вказаний карантин продовжений постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" в редакції станом на 19 серпня 2022 року, продовжений до 31 грудня 2022 року, від 23 грудня 2022 № 1423 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" продовжений до 30 квітня 2023 року. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжується на строк його дії. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжено і діяв на момент звернення до суду позивача з даним позовом. Суд встановив, що з даним позовом позивач звернувся до суду 26 серпня 2024 року та, заявляє вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла за період з 07 грудня 2020 року, які охоплюються строком позовної давності з урахуванням продовження такого строку на час дії карантину та воєнного стану. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для\~застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved