Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

До Вінницького міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що 16.09.2014 сторони уклали шлюб, який рішенням Вінницького міського суду від 31.10.2022 розірваний, справа № 127/18698/22, згідно рішення суду позивачці [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне - « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON] [INFO] . Дочка проживає з матір`ю за однією адресою: [ADDRESS] . На даний час відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому позивачка звертається до суду з даною заявою та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку. Ухвалою суду від 29.11.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 06.01.2025 відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Зачепіло З.Я. подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що не погоджується з викладеними у позовній заяві аргументами. З 2022 відповідач постійно допомагає доньці матеріально, однак відповідач не має можливості сплачувати 1/4 частки зі всіх видів доходів, адже окрім сплати аліментів на [PERSON] [INFO] , відповідач ще має двох дітей, які також знаходяться на його утриманні. 15.01.2025 представник позивача адвокат Гуменюк Н.В. подала відповідь на відзив на позовну заяву. У відповіді на відзив зазначила, що відповідачем відзив на позовну заяву поданий з пропущенням строків тому додані до відзиву докази не повинні прийматись до розгляду. Позивачка визнає, що відповідач добровільно перераховував грошові суми на утримання дочки [PERSON] . На підставі викладено позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. В судове засідання сторона позивача не з`явилась, натомість позивач [PERSON] подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частки його доходів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2022 (справа №127/18698/22) розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 19.09.2014. Після розірвання шлюбу дружині за її згодою змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Сторони по справі мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Згідно інформаційних довідок з реєстру Вінницької міської ради територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] здійнював переказ коштів Кошевій Софії, що підтверджується доказами, наданими відповідачем. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно із ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня встановлено прожитковий мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2563,00 грн. для дітей віком від 6 до 18 років 3196,00 грн. Зважаючи на положення ст. ст. 141, 180-182 СК України, зокрема про солідарний обов`язок батьків на утримання неповнолітньої дитини, а також враховуючи що на утриманні відповідача перебувають ще двоє неповнолітніх дітей, суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~частковому задоволеннюі з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням вимог ст. 191 СК України, стягнення аліментів слід починати з 20.11.2024 - з дня звернення позивача з даним позовом до суду. У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial