Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

У вересні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі по тексту - позивач) звернулося до Оболонського районного суду м.Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивують тим, що 21.07.2020 року між АТ «СК «АРКС» та ТОВ «СКЛОРЕСУРС» в особі Генерального директора [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 93817а0р. Відповідно до переліку транспортних засобів, які приймаються на страхування вказаному у Додатку №2 до Договору № 93817а0р від 21.07.2020 було застраховано транспортний засіб - Scania, державний номерний знак [NUMBER] . 13.01.2021 о 15:10 на АЗС Автодороги М-03 Київ-Харків-Довжанський, 155 км, в межах м. Пирятин, на вул. Веселковій, 90 сталася ДТП за участю автомобіля Scania, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля BMW-X5, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого автомобіль Scania, державний номерний знак [NUMBER] було пошкоджено. Згідно Відповіді від НПУ № 3021013788317213 про ДТП та Постанови Оболонського районного суду міста Києва від 05.02.2021 року (справа № 756/1540/21), ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 12.1 ПДР України. Внаслідок зазначеного вище ДТП власнику автомобіля Scania, державний номерний знак [NUMBER] - ТОВ «СКЛОРЕСУРС» було завдано майнової шкоди. Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6 781,18 грн. згідно платіжного доручення № 756104 від 01.03.2021 року. Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди розмірі 6 781,18 грн. та суму сплаченого судового збору. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року вказану позовну заяву направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, визначивши підсудність за правилами ст.ст. 27, 31 ЦПК України. 30.10.2024 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали даної справи та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2024 передані судді Аббасовій Н.В. Ухвалою суду від 05.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи. Разом із тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі положень ст. 280 та у відповідності до ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 21.07.2020 року між АТ «СК «АРКС» та ТОВ «СКЛОРЕСУРС» в особі Генерального директора [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 93817а0р. Відповідно до переліку транспортних засобів, які приймаються на страхування вказаному у Додатку №2 до Договору № 93817а0р від 21.07.2020 було застраховано транспортний засіб - Scania, державний номерний знак [NUMBER] . 13 січня 2021 року о 15:10 на Адм-03 автодороги Київ-Харків-Довжанський, 155 км, в межах м. Пирятин, на вул. Веселковій, 90, АЗС сталася ДТП за участю автомобіля Scania, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля BMW-X5, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/1540/21 від 05.02.2021 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу розміром 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП 13.01.2021 року, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Водночас, в результаті вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки Scania, державний номерний знак [NUMBER] . На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля BMW-X5, державний номерний знак [NUMBER] , застраховано не було. Як встановлено судом, власник транспортного засобу Scania, державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до позивача щодо виплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну в результаті ДТП 13.01.2021 року. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2728975 від 26.02.2021 та умов договору № 93817а0р від 21.07.2020, розмір страхового відшкодування склав 6 781,18 грн. Згідно платіжного доручення № 756104 від 01.03.2021 позивачем сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу Scania, державний номерний знак [NUMBER] вищевказану суму. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а ДТП відбулось з його вини, внаслідок порушення ним правил дорожнього руху, що було встановлено у постанові Оболонського районного суду міста Києва від 05.02.2021 року (справа № 756/1540/21), при цьому страховиком було сплачено власнику пошкодженого у ДТП транспортного засобу страхове відшкодування, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 781,18 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved