Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 6555584 від 12.04.2023 року в розмірі 66 049,29 грн., з яких: 16 574,52 грн. - сума кредиту; 29 684,97 грн. - сума процентів за користування кредитом; 19 789,80 грн. - нараховані проценти за 60 календарних днів, а також 2 422,40 грн. - судового збору та 10 000,00 грн. - витрат на правову допомогу. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2024 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Столітній М.М., в обґрунтування позовних вимог, зазначив що 12.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний Договір про надання відповідачці споживчого кредиту № 6555584 (Кредитний договір) в сумі 20 000,00 грн. строком на 360 днів, із стандартною процентною ставкою 1,99 % в день, зниженою процентною ставкою 1,393 % в день, із періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, дата повернення кредиту 06.04.2024 року. Після підписання Кредитного договору електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «[NUMBER]» відповідачці надано кредит в сумі 20 000,00 грн., шляхом зарахування Кредитних коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , тобто ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за Кредитним договором виконало. У період з 12.04.2023 року по 26.05.2024 року відповідачка здійснювала оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 40 510,26 грн., які були спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 3 425,48 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 37 084,78 грн. Позивачем відповідачці нараховано проценти за 60 календарних днів, тобто з 30.10.2023 року по 28.12.2023 року, в межах строку Договору, в розмірі 19 789,80 грн. із розрахунку 16 574,52 грн. х 1,99 % = 329,83 грн. х 60 календарних дні. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за Кредитним договором, про що товариство повідомило відповідачку шляхом направлення на її електронну пошту: [INFO], зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення позивача до суду відповідачка має заборгованість в загальному розмірі 66 049,29 грн., з яких: 16 574,52 грн. - сума кредиту; 29 684,97 грн. - сума процентів за користування кредитом; 19 789,80 грн. - нараховані проценти за 60 календарних днів, а також стягнути 2 422,40 грн. - судового збору та 10 000,00 грн. - витрат на правову допомогу. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує та 06.02.2025 року подав заяву про зміну назви учасника справи - позивача з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надіслала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи № 870 від 28.02.2017 року, видане Національним банком України. ТОВ «Авентус Україна» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 756 від 28.03.2017 року. 12.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 6555584. Зазначений Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених Наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Цей Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою [PERSON] . Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачкою для електронного підпису. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту № 6555584 з ТОВ «Авентус Україна» 12.04.2023 року, стороною позивача надано електронний доказ в паперовій формі, підписаний одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачкою для електронного підпису, що свідчить про те, що відповідачка ознайомилася та погодилася з умовами Договору, а тому, сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Згідно приписів ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Таким чином, підписання відповідачкою Договору шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Надані стороною позивача електронні докази (Договір) в паперовій формі, суд визнає належними та допустимими. Також, суд звертає увагу на те, що стороною позивача надано покрокове підтвердження процедури укладення Кредитного договору з [PERSON] . Так, зокрема, як встановлено судом, відповідачка зайшла на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua та пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна». Для безпосереднього оформлення кредиту відповідачка в ITC обрала бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомилася з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією, зазначеною в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Після прийняття ТОВ «Авентус Україна» позитивного рішення, щодо надання кредиту відповідачці, ТОВ «Авентус Україна» зробило їй пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідачка ознайомилася до моменту укладання. Після прийняття відповідачкою умов Кредитного договору, 12.04.2023 року з нею було укладено електронний Договір про надання споживчого кредит № 6555584, який був підписаний у відповідності до вимог ч.ч.6,8 ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]». Таким чином, без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету Кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Укладення Кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 року. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20); від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21); від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20); від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20 (провадження № 61-2904св21), тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Як встановлено судом та підтверджується п.1.3. Кредитного договору, сума отриманого кредиту [PERSON] складає 20 000,00 грн.; строк кредиту 360 днів, із періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Дата повернення кредиту - 06.04.2024 року вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору, (п.1.4. Кредитного договору). Підписавши 12.04.2023 року Договір про надання споживчого кредиту, [PERSON] взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2. Договору). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] . Стороною позивача доведено, що кредитні кошти відповідачці перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . У період з 12.04.2023 року по 26.05.2024 року відповідачка здійснювала оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 40 510,26 грн., які були спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 3425,48 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 37 084,78 грн. Однак, із матеріалів справи вбачається, відповідачка [PERSON] повністю оплати за Кредитним договором не здійснила та свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів так і не виконала. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідачку шляхом направлення на її електронну пошту: [INFO], зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Як встановлено судом, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 66 049,29 грн., з яких: 16 574,52 грн. - сума кредиту; 49 474,77 грн. - сума процентів за користування кредитом (29 684,97 грн. - сума процентів за користування кредитом; 19 789,80 грн. - нараховані проценти за 60 календарних днів). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи № 870 від 28.02.2017 року, видане Національним банком України. Також, позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, яка була видана позивачу Національним банком України від 24.01.2022 року. Згідно п.п.3, 5.1. Кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус України» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п.1.2. Договору Факторингу Перехід від Клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до Фактора (Позивача) Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників (Копія додається) - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту [PERSON] , зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення. За встановлених судом обставин, матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» по стягненню заборгованості за Договором про надання споживчого кредит № 6555584 від 12.04.2023 року, як і дійсність Договору факторингу від 27.05.2024 № 27.05/2024-Ф, які є чинними. Доказів погашення заборгованості відповідачкою не надано, а тому, вимога позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про стягнення з відповідачки [PERSON] 66 049,29 грн. ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. За рішенням № 251124/1 Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» (код ЄДРПОУ 44559822) від 25.11.2024 року змінене найменування цього товариства на повне найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений 10.12.2024 року запис до цього реєстру про Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи 44559822). Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасник цивільно-правових відносин. Зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма цієї юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. суд приходить до наступного. Як встановлено, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс складає 10 000,00 грн. У ч.8 ст.141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом також застосовувалась практика Європейського суду з прав людини відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Встановлено, що в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги № 17/07-2024 від 17.07.2024 року, Рахунок на оплату № 4078/14/08 року від 14.08.2024 року, Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.08.2024 року, згідно Договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 року, з яких вбачається, що вартість послуг, наданих адвокатом Столітнім М.М. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», становить 10 000, 00 грн. За вказаних вище обставин, на підставі зібраних у справі доказів, суд приходить до переконання, що стороною позивача, в силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача. З врахуванням наведеного, слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved