Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

01.10.2024 року позивач [PERSON] через свого представника звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 22.10.2013 року був розірваний. Від шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Фактично сторони припинили спільне проживання з 2013 року. З того часу, а це з 2013 року відповідач не виявив жодного бажання бачитися з власними дітьми. Востаннє, відповідач бачив сина коли йому було 4 роки, а дочку коли їй було 2 роки. Тобто, діти вже більше десяти років не бачили батька, не знайомі з ним і ніколи з ним не спілкувалися. Протягом багатьох років відповідач не прагнув налагодити контакт з дітьми, не цікавився їх справами, інтересами, захопленнями та потребами. Не привітав з жодним святом. Зі слів позивачки, він просто викреслив дітей зі свого життя. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.09.2013 року в цивільній справі № 161/13477/13-ц постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання - дочки [PERSON] , та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.На підставі цього рішення суду було відкрите виконавче провадження [NUMBER], яке перебуває на виконанні у відділі ДВС у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.Станом на момент звернення до суду з даним позовом, при визначеному судовим рішенням розміру аліментів у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 202931,19 грн. Відповідач притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений за несплату аліментів. Так, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.06.2022 року в кримінальній справі №161/5752/22 відповідача було визнано винним у вчинені кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 110 (сто десять) годин. На даний час позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу у них є спільний син [PERSON] [INFO] . Спільний син [PERSON] та [PERSON] проживає разом з мамою, позивачкою по справі, її чоловіком та братом [PERSON] і сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Ківерцівського ліцею №4 Луцького району Волинської області № 254/01-42 від 13.09.2024 року [PERSON] не бере участі у вихованні дочки - [PERSON] , не цікавиться шкільними справами, не підтримує контакти з педагогами.Вказує, що відповідач протягом вже дванадцяти років свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не тільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, а взагалі не спілкується з дітьми та не прагнув налагодити з ними контакт.Враховуючи, що відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки, не цікавиться своїми дітьми, не проявляє до них жодних батьківських почуттів, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . До початку судового засідання представник позивача подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Виконавчого комітету Луцької міської ради у судове засідангня не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Виконавчого комітету Ківерцівської міської ради подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.8-9). 17.01.2015 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2021 року в цивільній справі № 161/15915/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.14). Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 29.01.2022 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що складено відповідний актовий запис № 62. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.15). Від даного шлюбу у них є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Судом також встановлено, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають на даний час разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав позивачка зазначає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми та не прагне налагодити з ними контакт. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.09.2013 року в цивільній справі № 161/13477/13-ц постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання - дочки [PERSON] , та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10). На підставі вищевказаного рішення суду було відкрите виконавче провадження [NUMBER], яке перебуває на виконанні у відділі ДВС у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 40514417 вбачається, що станом на серпень 2024 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 202931, 19 грн. (а.с. 11). Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.06.2022 року в кримінальній справі №161/5752/22 відповідача було визнано винним у вчинені кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 110 (сто десять) годин (а.с.12). Наведене свідчить про обгрунтованість доводів [PERSON] про ту обставину, що [PERSON] не приймає участі в утриманні їх спільних дітей взагалі. Згідно з довідкою Ківерцівського ліцею №4 Луцького району Волинської області № 254/01-42 від 13.09.2024 року [PERSON] не бере участі у вихованні дочки [PERSON] , не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням дочки (а.с.19). Рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 244 від 12.12.2024 року було затверджено висновок органу опіки та піклування Ківерцівської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 84-85). Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає належним чином мотивованим та обґрунтованим. Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Як встановлено судом, відповідач в повній мірі самоусунувся від належного виконання своїх батьківськіх обов`язків без поважних та обґрунтованих причин. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в жодній мірі не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Луцької міської ради, Виконавчий комітет Ківерцівської міської ради про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам дітей, і їх подальшого життя. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved