Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії в сумі 40 636, 07 гривень за період з 01.03.2018 по 01.07.2024. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради здійснює забезпечення тепловою енергією житла, яке займають відповідачі. [PERSON] та [PERSON] користуються послугами з централізованого опалення, однак, передбачених законом обов`язків щодо оплати за ці послуги належно не виконують, внаслідок чого за період з 01.03.2018 по 01.07.2024 у них наявна заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення та послуги з постачання теплової енергії у розмірі 40\~636, 07 гривень. Добровільно відповідачі відмовляються сплатити борг. З цих підстав, просить позов задовольнити, стягнути із відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 40\~636, 07 гривень та понесені судові витрати по справі. 15.11.2024 Судом зареєстрований відзив на позовну заяву поданий відповідачем [PERSON] , який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає, оскільки за даним адресом, [ADDRESS] він не являється ні власником, ні співвласником житлового приміщення. Власником зазначеної квартири є одноосібно [PERSON] . Також, він не являється членом родини [PERSON] , і не перебуває з нею у шлюбних стосунках. Він в дійсності на період реєстрації проживав разом з сім`єю у своєму власному будинку по [ADDRESS] . Його реєстрація у даній квартирі по [ADDRESS] , носить формальний характер, оскільки, ні одного дня він у даній квартирі не проживав і відповідно не користувався послугами з централізованого опалення та постачання теплової енергії. Також, між [PERSON] та ним не було укладено ніякого договору на користування об`єктом нерухомого майна і отримувати житлово-комунальну послугу для власних потреб і відповідно іх оплачувати. Як і не було укладено ніякого договору між КПТМ « Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради та ним про надання житлово-комунальнох послуг. Крім того, позивач у своїй позовні заяві зазначає період за який потрібно стягнути заборгованість, ще з 01.03.2018 року по 01.07.2024 рік. З такою позицією погодитися не можна, оскільки, існують строки позовної давності у три роки, а це значить, що стягнення не повинні перевищувати три роки, з 08.10.2021 року повинен був проведений розрахунок, а не 01.03.2018 року. Разом з тим позивач у своєму позові не навів фактів його проживання за даним адресом, по [ADDRESS] та фактів користування об`єктом нерухомого майна і отримуванням житлоно-комунальних послуг для власних потреб. Таким чином, вважає, що позов до нього пред`явлено безпідставно, він не повинен нести відповідальність за несплату заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, якою він не користувався, так як не є власником житлового приміщення по [ADDRESS] . 15.11.2024 Судом зареєстрована заява відповідача [PERSON] про застосування позовної давності. 19.11.2024 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив подана представником позивача, згідно якої представник позивача зазначає, що той факт, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , не звільняє його від оплати за опалення квартири. Згідно ч. 3 ст.9 Закону України Про житлово-комунальні послуги дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.12 Закону України Про житлово-комунальні послуги надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та відповідно до заначеної вище постанови КМ України на офіційному сайті КП «ТМТКЕ» 31 жовтня 2021 року були опубліковані типові публічні договори про надання послуг з постачання теплової енергії. З огляду на те, що мешканці будинку [ADDRESS] не вчиняли зазначених дій, спрямованих на вибір договірних відносин, із ними вважаються укладеними з 01.12.2021 р. індивідуальні договори, що були оприлюднені на сайті КП ТМТКЕ. Факт надання послуги з теплопостачання в будинок [ADDRESS] підтверджується Актом про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період 2019/2020 р. від 29.10.2019 р., Актом про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період 2020/2021 р. від 16 жовтня 2020 р., Актом про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період 2021/2022 р. від 12.10.2021 р., Актом про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період 2022/2023 р. від 04.11.2022 р., Актом про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період 2023/2024 р. від 17.10.2023 р. Отже, між КП ТМТКЕ та відповідачами існують договірні відносини щодо постачання теплової енергії та у встановленому законодавством порядку укладено публічний договір про надання послуг з теплопостачання. Щодо строків позовної давності зазначає, що згідно виписки з особового рахунку про заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою відповідачі здійснювали оплату самостійно у листопаді 2018 р. та у лютому 2021 р., що свідчить про переривання позовної давності і визнання боргу. Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким його було доповнено, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 р., під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 ЦКУ, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на усій території України був встановлений карантин в період з 12 березня 2020 року по 18 грудня 2020 року, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був продовжений з 19 грудня 2020 року і тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Отже, карантин тривав три роки три місяці та 11 днів. І саме на цей строк продовжується, встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності. Також розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 19 і за його змістом, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану ( в редакції Закону України Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини № 3450-ІХ від 08.11.2023). Отже, позовні вимоги КП ТМТКЕ заявлені в межах строку позовної давності. З цих підстав, просить суд позов задоволити. Ухвалою судді від 14.10.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові та відповіді на відзив. Просила суд позовні вимоги задоволити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні, щодо задоволення позову заперечила, з підстав наведених у відзиві на позов та просила суд застосувати позовну давність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання повісток про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Як вбачається із довідки про осіб зареєстрованих за адресою, виданої 10.07.2024 КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] 31.10.2021 на офіційному веб-сайті КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР були опубліковані типові публічні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідно до умов Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021, виконавець КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. За змістом пунктів 1-4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022), Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (виконавець) визначило, що договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Договір укладено сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641,642 ЦК України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця https://teplo.te.ua/. Виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на веб-сайті виконавця https://teplo.te.ua/. Інформування споживача про намір зміни ціни/тарифу на послугу здійснюється виконавцем відповідно до Порядку інформування споживачів про намір змін ціни/тарифів на комунальні послуги з обґрунтування такої необхідності, затвердженого Мінрегіону від 05.06.2018 №130. Факт приєднання споживача до умов договору (акцептування) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Відтак, приймаючи до уваги те, що жителі будинку [ADDRESS] не вчиняли дій, спрямованих на вибір договірних відносин, з ними вважається укладений з 01.12.2021 індивідуальний договір, що був оприлюднений на веб-сайті КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР. Так, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг за №1171 від 31.03.2015 затверджено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг. Постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг за №1101 від 09.06.2016 внесено зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг за №1171 від 31.03.2015 в частині затверджених тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг. Рішенням Тернопільської міської ради за №827 від 05.11.2018 встановлені КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1105 від 01.12.2021 із змінами внесеними рішеннями Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 651 від 29.06.2022, № 652 від 29.06.2022, № 903 від 24.08.2022, № 1399 від 07.12.2022 та рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1165 від 28.09.2023, встановлено тарифи на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Відомості про те, що вказані тарифи відповідачами оспорювалися та подавалися скарги про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань судом не встановлено. З 01.12.2021 відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1105 від 01.12.2021 у Тернополі впроваджено двоставковий тариф на послугу постачання теплової енергії. Отже, за період з 01.03.2018 по 30.11.2021 надавалися послуги за назвою з централізованого опалення та постачання гарячої води, а з 01.12.2021 по 01.07.2024 надавалися послуги за назвою за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. На [PERSON] відкрито особовий рахунок для проведення нарахування та оплати послуг за спожиту теплову енергію №10446. Згідно з актами про запуск системи опалення в роботу в опалювальні періоди від 23.10.2017, 22.10.2018, 29.10.2019, 16.10.2020, 12.10.2021, 04.11.2022 та 17.10.2023 проведено запуск системи опалення в житловий будинок, в тому числі за адресою [ADDRESS] . Як вбачається із виписки з особового рахунку [PERSON] (о/р [NUMBER] ) про заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, наданої КПТМ «ТМТКЕ» від 11.07.2024, відповідачі не проводили оплату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого за період з 01.03.2018 по 01.07.2024 у них утворилася заборгованість у розмірі 40363,07 грн, Із довідки КП «ТМТКЕ» про оплату по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] вбачається, що відповідачами у листопаді 2018 року, лютому 2021 року здійснювалась оплата у загальному розмірі 325,30 грн, з банку без призначення платежу за період з 01.03.2018 до 01.07.2024. Із письмового повідомлення, надісланого на адресу відповідачів від 18.04.2024 за №1143/17/199 слідує, що Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради повідомило жителів квартири [ADDRESS] про наявність станом на 01.04.2024 заборгованості у розмірі 51155,02 грн за послуги з централізованого теплопостачання та необхідність сплатити зазначену заборгованість впродовж 15 днів. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 67, 68, 160 Житлового кодексу України, власник та повнолітні члени його сім`ї зобов`язані щомісячно вносити плату за надані послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг централізованого опалення (постачання теплової енергії), та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України. Так, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з пунктами 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи,\~які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивач здійснює забезпечення помешкання відповідачів [PERSON] та [PERSON] теплопостачанням, у тому числі надавав послуги з централізованого опалення та послуги з постачання теплової енергії в період з 01.03.2018 по 01.07.2024. Відповідачі не вносили оплату за спожиті послуги у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 40636,07 грн, про що свідчить виписка з особового рахунку про заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі не надали суду доказів на спростування доводів позивача, в тому числі і розрахунку заборгованості складеного позивачем. Таким чином, суд вважає, що долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок є належним доказом заборгованості відповідачів [PERSON] та [PERSON] за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надавались до квартири [ADDRESS] , оскільки такий жодним чином не спростований стороною відповідачів. Посилання представника відповідача на те, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] не заслуговують на увагу, оскільки факт не проживання відповідача у квартирі в якій він зареєстрований, не звільняє його від обов`язку оплачувати надані позивачем послуги, що узгоджується із положеннями ч.3 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги, якими передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Крім цього, відповідач [PERSON] заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Так, загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Пунктом 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України установлено карантин. Надалі, постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений лише з 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651. Окрім цього, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та який діє на даний час. Позивач звернувся з даним позовом до суду 07.10.2024 та просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період 01.03.2018 до 01.07.2024. Відтак враховуючи вищевикладені норми закону, а також те, що з даним позовом до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області КПТМ «ТМТКЕ» ТМР звернулось 07.10.2024 через канцелярію суду, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 01.03.2018 по 01.07.2024, оскільки позивачем не пропущено передбачений законом строк позовної давності, так як він продовжився, у зв`язку із встановленням карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позову та стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно в користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за період з 01.03.2018 по 01.07.2024 в сумі 40 636, 07 гривень. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача необхідно стягнути 3028 гривень понесеного судового збору, солідарно.

Outcome: approved