Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення боргу за Договором споживчого кредиту № 23/23 від 25 квітня 2023 року в розмірі 4\~801 гривня 70 копійок. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25 квітня 2023 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір споживчого кредиту №23/23 про надання споживчого кредиту в сумі 11 000 гривень 00 копійок строком на 18 місяців, починаючи з 25 квітня 2023 року, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків згідно умов договору, а відповідач зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за його користування Позивач зазначає, що відповідач повинна була повернути 11 000 гривень 00 копійок в якості отриманого кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п. 6.2 кредитного договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання по кредитному договору. Порушення при виконанні зобов`язань виявилися в тому, що відповідач не вчасно сплачувала заборгованість по кредиту, тим самим порушила запланований графік повернення кредиту та сплати процентів. Станом на 25 листопада 2024 року сума заборгованості відповідача становить 4 801 гривня 70 копійок. Також позивач зазначає, що в якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 23/23 від 25 квітня 2023 року, згідно якого останній зобов`язався відповідати перед позивачем в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , а тому відповідачі є солідарними боржниками. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, внаслідок чого позивачем направлялися відповідачу письмові повідомлення про необхідність сплатити заборгованості за кредитним договором, у відповідь на які кредит не було сплачено, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом до відповідачів про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.28). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Про дату та час розгляду справи були належним чином повідомлені за місцем реєстрації місця проживання (а.с.26,27). Причини неявки суду не повідомили. Відзив на позов не надали. Ухвалою від 05 лютого 2025 року було постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного розгляду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір споживчого кредиту № 23/23 від 25 квітня 2023 року (а.с.5-8) про надання останній кредиту в сумі 11 0000 гривень 00 копійок строком на 18 місяців зі сплатою за користування кредитом процентів, нарахованих згідно Розділу 6 цього договору зі строком повернення кредиту до 24 жовтня 2024 року. Відповідно до умов договору, позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 11 000 гривень 00 копійок, що підтверджується видатковим касовим ордером від 25 квітня 2023 року (а.с.10), а відповідач [PERSON] зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договором та графіком, шляхом внесення щомісячно готівки на ім`я позивача, починаючи з травня 2023 року та погасити кредит не пізніше 24 жовтня 2024 року (а.с.7), а у випадку неналежного виконання нею взятих на себе зобов`язань на першу вимогу позивача сплатити штрафні санкції. Зазначене свідчить про те, що договір між сторонами укладено відповідно до вимог ст.ст. 638, 639, 1054-10561 ЦК України (а.с. 5-8). Оскільки відповідач [PERSON] порушила строки сплати кредиту та відсотків, то позивач здійснив розрахунок суми позову у відповідності до умов кредитного договору, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 4). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 11 00 гривень 00 копійок, але в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобов`язання та не виплатила в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та відсотки, у зв`язку з чим позивачем їй 20 листопада 2024 року направлялася претензія з вимогою про сплату суми боргу по кредиту та відсоткам (а.с.11), але і після цього відповідачкою не були виконані умови зобов`язання, що свідчить про істотне порушення нею в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди. Також судом встановлено, що виконання зобов`язань позичальника перед кредитором за кредитним договором забезпечується Договором поруки № 23/23 від 25 квітня 2023 року, який був укладений між позивачем та [PERSON] . Відповідно до умов вказаного договору поручитель відповідає по зобов`язаннях за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі і на тих же умовах, що і боржник, що свідчить про те, що відповідачі зобов`язалися перед позивачем відповідати солідарно з боржником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язання за Договором споживчого кредиту № 23/23 від 25 квітня 2023 року. Строк дії договору поруки по 25 квітня 2033 року (а.с.9). Відповідно до ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником, а у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 3 ст. 554 ЦК України передбачено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач [PERSON] зобов`язався відповідати перед позивачем в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , в тому числі і за спірним кредитним договором, а тому відповідачі є солідарними боржниками. На підставі зазначеного, суд, у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України, вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів борг по укладеному між сторонами кредитному договору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в рівних частках, сплачений ним під час звернення з позовом до суду.

Outcome: approved