Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/4585/24 від 17.07.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30 вересня 2022 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Дніпро), актовий запис №1002 розірвано. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дитину [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Дніпрі, про що 21.02.2023 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №123 та видане свідоцтво про народження [NUMBER] від 21.02.2023. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторонами у заявах по суті справи зазначено та не заперечується, що після розірвання шлюбу дитина мешкає та зареєстрована разом із матір`ю [PERSON] , що також підтверджується витягами з реєстру територіальної громади м. Дніпра. Відтак, у даній справі не підлягає доказуванню той факт, що [PERSON] , після розірвання шлюбу між батьками, проживає разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини у добровільному порядку, а відтак, вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Предметом даного спору є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитина, а тому суд скористався наданим йому ч.2 ст.13 ЦПК України правом та самостійно, через підсистему «Електронний суд», з метою захисту прав малолітньої дитини, зробив запит та отримав відповідь №1108995 від 11.02.2025 з ДРФО про джерела та суми доходів, отриманих відповідачем [PERSON] за період з ІІІ кварталу 2024 по І квартал 2025. З вказаної відповіді судом встановлено, що [PERSON] весь вказаний період був офіційно працевлаштованим, у серпі 2024 отримував дохід від продажу рухомого майна, у липні 2024 дохід від надання земельної ділянки в оренду, а з листопада 2024 проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] та отримує відповідні виплати військовослужбовцям. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів на дружину Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Частиною другою ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. При вирішенні питання про спроможність Відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що Відповідач є особою працездатного віку і як встановлено судом з довідки №1108995 від 11.02.2025 отримує щомісячно виплати військовослужбовцям, розмір яких свідчить про те, що він має можливість надавати таку допомогу дружині. При цьому суду не надано доказів, що існують будь-які інші об`єктивні обставини які б позбавляли [PERSON] можливості сплачувати аліменти на дружину. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання, як дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 24.06.2024 і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трьох років є такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення аліментів з конкретного виду доходу (у даному випадку позивач просив стягнути аліменти з нарахованої грошової компенсації відповідно до наказу № 329 о/ с від 17.10.2024р.) є такими, що поглинаються позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку, щомісячно, а також позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання, як дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, а тому є такими, що окремому задоволенню не підлягають. Щодо часу з якого слід стягнути аліменти суд зазначає, що відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти на подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. (ч.1 ст.79 СК України). У даній справі позов пред`явлений 22.07.2024, а тому саме з цього дня суд присуджує аліменти, при цьому будь-якого значення для вирішення питання щодо дня з якого присуджуються аліменти у даній справі не мають обставини, що [PERSON] 24.06.2024 зверталася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою про стягнення аліментів, у якій просила стягнути з Відповідача [PERSON] аліменти з 24 червня 2024 року, тобто з моменту подання позовної заяви до суду, оскільки в подальшому саме [PERSON] звернулась до суду із клопотанням про залишення без розгляду позову про стягнення аліментів і ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2024 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів була залишена без розгляду. Тобто, суду не надано доказів того, що [PERSON] вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, як того вимагають вимоги ч.2 ст.79 та ч.2 ст.191 СК України. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач [PERSON] при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, а відтак, у зв`язку з частковим задоволенням позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. (за ставкою, яка діяла на момент пред`явлення позову). На підставі ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial