Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 10.02.2017 АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір (далі за текстом\~Договір). Відповідно до умов Договору відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами. Однак відповідач належним чином покладені на неї зобов`язання не виконала, порушила умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 30.11.2024 складає 13480,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом\~7696,35 грн; заборгованість за відсотками\~5784,40 грн., у зв`язку із чим просить позов задовольнити. 06.01.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін). У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~\~в судове засідання не з`явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подала. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини. 10.02.2017 року між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ "Акцент-Банк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідно до п.п.2.1.1.2.2 та 2.1.1.2.4 Умов та правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердила свою згоду про те, що підписана нею анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом із Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених кредитів. Згідно довідки АТ «Акцент-Банк» вбачається, що відповідачу відкритий рахунок № [NUMBER] та видані кредитні картки: № [NUMBER] з терміном дії до серпня 2020 року, № [NUMBER] з терміном дії до березня 2027 року. Відповідно до довідки за лімітами АТ «Акцент-Банк» відповідачу 10.02.2017 був встановлений кредитний ліміт, який надалі збільшено банком та станом на 19.12.2017 становив 8000 грн. 29.08.2023 банком зменшено кредитний ліміт, який становив 7696,35 грн. 23.11.2023 збільшено кредитний ліміт, який становив 7700 грн.. З виписки по картці за період з 10.02.2017 по 30.11.2024 вбачається, що відповідач користувалась відкритим їй рахунком та регулярно використовувала кошти для зняття готівки, оплати товарів і послуг, а також користувалася кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.11.2024 року заборгованість відповідача становить 13480,75 грн., з яких: 7696,35 грн. заборгованість за кредитом та 5784,40 грн. заборгованість за відсотками. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що заборгованість за тілом кредиту складається із залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) та залишком простроченої заборгованості (тіло кредиту). Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були наданні клієнту та не були поверненні у строк, передбачений договором. Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з боржника заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7696,35 грн. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованість по процентах за користування кредитом слід зазначити наступне. Встановлено, що в наданих позивачем розрахунках заборгованості та в Анкеті-заяві від 10.02.2017 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку відсутні дані про те, яку картку видано відповідачу. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. В силу вимог\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статей\~627,\~628 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно зі\~статтею 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору с умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін мас бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець мас право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що у заяві-анкеті позичальника від 10.02.2017 року процентна ставка не зазначена. Суд також зазначає, що у тарифах користування кредитними картками не зазначено, що вказані тарифи є складовою частиною до кредитного договору від 10.02.2017 року, який укладено між сторонами у даній справі шляхом підписання анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вище переліченими нормами законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, оскільки матеріали справи не містять доказів, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому, відсутні підстави вважати встановленими обставини щодо досягнення сторонами домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, яку саме картку видано відповідачу (картку «Універсальна» чи картку «Універсальна голд»), а тому не можливо встановити за якими відсотками проводились розрахунки, які надано позивачем. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і Тарифи розумів відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15 і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи. Згідно з вимогами частини першої\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку , що позовну заяву слід задоволити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму боргу за тілом кредиту. Крім того, на підставі частини першої\~статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 1728,73 грн. (7696,35 * 3028 : 13480,75), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial