Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісячно, на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2016р., по справі № 643/666/16-ц, та стягнути з нього на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , до 1/8 частини від його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття, щомісячно. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначає, що відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2016, по справі № 643/666/16-ц, було стягнуто з нього на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30/% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Із того часу, у нього змінився сімейний стан, який безпосередньо впливає і на зміну матеріального стану, оскільки, у нього є неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] . 30.11.2023 року він уклав шлюб з [PERSON] . Таким чином, станом на сьогоднішній день, у нього змінився сімейний стан, який полягає, у тому що він одружився та має нову сім`ю, у зв`язку із цим у нього на утриманні перебуває дружина [PERSON] , яка здійснює догляд за дочкою - [PERSON] , та він має утримувати як неповнолітню дочку - [PERSON] , так і свою дружину, які також потребують матеріальної допомоги. Сплачуючи відповідачці аліменти у розмірі частини від усіх заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, щомісячно, вважає, що цей розмір є завеликим і стягнення аліментів у такому розмірі призводить до того, що частка доходів, яка залишається у нього після вирахування аліментів у вищезазначених розмірах, не відповідає величині власних витрат на утримання себе, дружини [PERSON] , та дочки [PERSON] , у зв`язку із цим вважає, що на користь відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі не більше 1/8 частини від усіх його заробітків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, щомісячно. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01.10.2024 , цивільну спарву передано за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2024, позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2024, продовжено процесуальний строк позивачу [PERSON] для усунення недоліків за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів до 27.11.2024. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2024, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 12.12.2024, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що\~свідчать наявні\~у матеріалах\~справи докази,\~а саме\~конверти з\~відміткою «адресат\~відсутній за\~вказаною адресою»,\~ про причини неявки в судове засідання не повідомила. Відзив на позов не надіслала. Зважаючи на те, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] народився [INFO] у с. Кицівка Печенізького району Харківської області. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 03.03.2016, стягнуто з [PERSON] , [INFO] \~\~ на\~\~\~ користь\~ [PERSON] , [INFO] \~\~\~ аліменти на\~\~ утримання\~ сина\~\~ [PERSON] , [INFO] \~ у розмірі\~\~ 1/4\~ частини\~ з\~ усіх\~\~ видів\~\~ заробітку (доходу) щомісяця\~,\~ але\~ не\~\~ менше\~\~ 30/%\~ прожиткового\~\~ мінімуму\~\~ для\~ дитини\~ відповідного\~\~ віку,\~ починаючи\~\~ з\~ 26.01.2016 року\~\~\~\~ і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] \~\~ на\~\~\~\~ користь\~ [PERSON] , [INFO] \~\~\~\~\~ аліменти на\~ її утримання\~\~ у розмірі 1/6\~ частини з\~ усіх\~\~ видів\~\~ заробітку (доходу) щомісяця\~ ,\~ починаючи з 26.01.2016 року\~ і до\~ досягнення\~ [PERSON] , [INFO] 3- річного віку. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] 30 листопада 2023 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, у зв`язку із народженням другої дитини [PERSON] , [INFO] та одруженням із [PERSON] , які знаходяться на його утриманні. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів. Зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження у нього ще одної дитини в іншому шлюбі, сама по собі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. У такому разі платник аліментів зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19). Зібрані докази достовірно та об`єктивно вказують на те, що з 30.11.2023 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Вони мають малолітню дитину - [PERSON] , яка народилася [INFO] . Доказів того, що вони перебувають на його утриманні матеріали справи не містять. Отже, після ухвалення судового рішення від 03.03.2016 про стягнення аліментів на сина [PERSON] у позивача народилася ще одна дитина, інші обставини були наявними на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на сина [PERSON] . Суд приходить до висновку про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, від іншої жінки, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. За таких\~обставин суд\~приходить до\~висновку,\~що підстави\~для зменшення\~розміру стягуваних\~з позивача\~аліментів на\~дитину відсутні,\~ а тому у задоволенні позову слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed