Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №3238412 від 26.10.2022р. у розмірі 23271,62 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 26.10.2022р. між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» у електронній формі було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 3600 грн, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за його користування в порядку та строки, визначені договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої договірні зобов`язання виконало належним чином, надавши [PERSON] обумовлені грошові кошти, тоді як відповідач свої кредитні зобов`язання за даним договором та додатковими угодами до нього належним чином та своєчасно не виконала. У подальшому ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу №ККЛУ-13092023 від 13.09.2023р. відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як новому кредитору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі й до [PERSON] , в зв`язку з чим позивачем відповідачу було направлено відповідну досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, яка ним проігнорована. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором на дату подання позовної заяви становить 23271,62 грн, з яких: 3599,99 грн - борг за тілом кредиту, 19671,63 грн - борг за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 08 січня 2025 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. При цьому, суд зважує на те, що позивач у п.1, 3 прохальної частини позову просив розглядати справу саме в такому порядку та без його участі, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 08 січня 2025 року було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку За змістом положень ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. У ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У судовому засіданні встановлено, що 26 жовтня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3238412 (додатками до якого є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на офіційному вебсайті товариства, Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів). За умовами даного договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник повинен був повернути кредит, сплатити проценти за користуванням кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором; сума кредиту складає 3600 грн (п.1.2); строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - 30 днів згідно Графіку платежів (п.1.3); за користування кредитом нараховуються фіксовані проценти: стандартна ставка - 1,99% у день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору; знижена процентна ставка - 0,01% у день (п.1.4); кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, наданої позичальником (п.2.2). Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Лунеура Україна» підтвердило, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №3238412 від 26.10.2022р., ідентифікований товариством; акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювався в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Оскільки вказаний кредитний договір створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було верифіковано, з огляду на його неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана. При цьому, суд констатує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між позивачем і відповідачем електронного кредитного договору на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.638\~ЦК України сторони у вказаному кредитному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Лінеура Україна» зазначені свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши [PERSON] можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024р. про перерахування коштів у сумі 3600 грн на платіжну картку відповідача. Натомість, [PERSON] порушувала умови кредитного договору, кредит та відсотки за його користування своєчасно не повертала. У зв`язку з цим, 28 червня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] в електронній формі було укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору №3238412 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого позичальник зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 1800 грн у термін до 01.07.2023р. (п.2), а товариство звільняє позичальника від обов`язку сплатити решту частину основного боргу у сумі 1800 грн (п.3); усі зобов`язання позичальника припиняються з моменту виконання ним умов, зазначених у п.2 додаткового договору (п.4). 04 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] в електронній формі було укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору №3238412 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого позичальник зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 1800 грн у термін до 07.07.2023р. (п.2), а товариство звільняє позичальника від обов`язку сплатити решту частину основного боргу у сумі 1800 грн (п.3); усі зобов`язання позичальника припиняються з моменту виконання ним умов, зазначених у п.2 додаткового договору (п.4). 11 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] в електронній формі було укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору №3238412 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого позичальник зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 1800 грн у термін до 17.07.2023р. (п.2), а товариство звільняє позичальника від обов`язку сплатити решту частину основного боргу у сумі 1800 грн (п.3); усі зобов`язання позичальника припиняються з моменту виконання ним умов, зазначених у п.2 додаткового договору (п.4). 18 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] в електронній формі було укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору №3238412 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого позичальник зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 1080 грн у термін до 24.07.2023р. (п.2), а товариство звільняє позичальника від обов`язку сплатити решту частину основного боргу у сумі 2519,99 грн (п.3); усі зобов`язання позичальника припиняються з моменту виконання ним умов, зазначених у п.2 додаткового договору (п.4). 26 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] в електронній формі було укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору №3238412 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого позичальник зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 1800 грн у термін до 01.08.2023р. (п.2), а товариство звільняє позичальника від обов`язку сплатити решту частину основного боргу у сумі 1800 грн (п.3); усі зобов`язання позичальника припиняються з моменту виконання ним умов, зазначених у п.2 додаткового договору (п.4). Однак, незважаючи на вжиті кредитодавцем заходи щодо врегулювання з позичальником кредитної заборгованості, [PERSON] продовжувала порушувати умови кредитного договору й кредит та проценти за його користуванням у відповідності до умов договору та графіку платежів своєчасно не повернула (останній платіж внесено 06.01.2023р., а всього сплатила лише 40,09 грн). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 13.09.2023р. складає: 23271,62 грн, з яких: 3599,99 грн - борг за тілом кредиту, 19671,63 грн - борг за відсотками. За договором факторингу №ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Фактор) і ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт), останнє відступає позивачу, як новому кредитору, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників (додаток №1), зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №3238412 від 26.10.2022р. у загальній сумі 23271,62 грн, з яких: 3599,99 грн - борг за тілом кредиту, 19671,63 грн - борг за відсотками. Згідно п.6.2.3 даного договору факторингу права вимоги переходять до Фактора після підписання сторонами цього договору та виконання Фактором вимог п.7.2 договору (здійснення оплати клієнту шляхом перерахування суми 1119781,83 грн протягом 2-х робочих днів). Факт проведення розрахунків між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і ТОВ «Лінеура Україна» за вказаним договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією №72659 від 13.09.2023р. та актом приймання-передачі реєстру боржників від 13.09.2023р. Право кредитодавця на відступлення права вимоги без згоди позичальника передбачено в п.5.1.3 кредитного договору. Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новий кредитор, набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №3238412 від 26.10.2022р. у загальній сумі 23271,62 грн, з яких: 3599,99 грн - борг за тілом кредиту, 19671,63 грн - борг за відсотками. Водночас, [PERSON] після відступлення ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги за договором факторингу ніяких платежів первісному чи новому кредитору не здійснювала. Направлена ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» [PERSON] досудова вимога від 26.12.2024р. про погашення кредитної заборгованості залишена відповідачем без реагування. При цьому, [PERSON] всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог кредитодавця, зокрема й щодо укладення кредитного договору та отримання кредиту, а відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення кредитної заборгованості. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суд задовольняє повністю, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн сплаченого при подачі заяви судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved