Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

04 листопада 2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Миролюбненської сільської ради Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на домоволодіння в [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку, загальною площею 70,5 кв.м., житлова площа 32.1 кв.м. та господарських споруд: веранда, погріб, 2 хліва, літня кухня, гараж), а також право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6824288300:03:003:0080, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6824288300:03:003:0081, площею 0,2850, для ведення особистого селянського господарства, які належали покійному на підставі державного акту від 26.06.2000 року серії ХМ №04125. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Будучи єдиним спадкоємцем за законом, після смерті свого батька [PERSON] звернувся до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори для оформлення його спадкових прав за законом, однак йому було відмовлено в оформлені спадкових прав на вищезазначене майно, у зв`язку із тим, що не було надано документа, що підтверджує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Тому, [PERSON] змушений звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2024 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено дату підготовчого засідання, також вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2025 року у даній справі було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник позивачів - адвокат Прокоф`єв О.Л., в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак подав заяву, якою просив розгляд справи здійснити без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - Миролюбненська сільська рада Хмельницької області, яка була повідомлена про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, до суду свого представника не направила, однак 29.01.2025 року на електронну пошту суду надійшла заява, якою просить розгляд справи здійснити без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Круглики, Старокостянтинівського р-н., Хмельницької області, у віці 76 років, помер [PERSON] , про що 05.01.2011 року зроблено відповідний актовий запис №1 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2011 року. Відповідно до копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] був батьком для позивача, що також підтверджується наявним в матеріалах справи повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00045515042 від 14.06.2024 року. [PERSON] будучи єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , звернувся до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори для оформлення його спадкових прав за законом на вищезазначене спадкове майно. До складу спадкового майна увійшов, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер 6824288300:03:003:0080, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №04125 виданого 26.06.2000 року [PERSON] , який помер [INFO] , та земельна ділянка кадастровий номер 6824288300:03:003:0081, площею 0,2850, для ведення особистого селянського господарства, яка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №04125 виданого 26.06.2000 року [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5300731592024 від 05.09.2024 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5101021492024 від 09.09.2024 року. Однак, згідно відповіді на звернення №1430/02-14 від 10.10.2024 року [PERSON] державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т. було відмовлено в оформлення його спадкових прав за законом після смерті батька у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно наявної в матеріалах справи довідки №257 від 13.06.2024 року, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно помер [INFO] , та на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , та онука [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №2028/2024 від 26.12.2024 року, виданої Миролюбненською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, судом встановлено, що домогосподарство, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 року відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», головою даного колгоспного двору був [PERSON] , [INFO] , членами колгоспного двору був [PERSON] , [INFO] . Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відсутність у спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі\~ст.16 ЦК України\~способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , належав до майна «колгоспного двору», тому за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (1/2 частка, яка належала йому як члену колгоспного двору; 1/2 частка, яку він успадкував після смерті свого батька [PERSON] ). А також враховуючи, що спірні земельні ділянки належали [PERSON] ,\~на підставі\~державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії ХМ\~№04125\~виданого 26.06.2000\~року,\~який є\~чинним,\~що підтверджується\~витягом з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку\~№НВ-5300731592024\~від 05.09.2024\~року та\~витягом з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку\~№НВ-5101021492024\~від 09.09.2024\~року, ніким\~не оспорюється,\~тому ці\~земельні ділянка\~увійшли до\~складу спадщини,\~яка відкрилась\~після смерті[PERSON] , За таких обставин, враховуючи, що наявні достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельних ділянок за позивачем та враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд

Outcome: approved