Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.12.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20014781601001, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 43 291,38 грн. 27.01.2022 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1002078782501, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 52 200,00 грн. У порушення умов Договору № 20014781601001 від 04.12.2019 відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 06.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 78 743,74 грн., яка складається з: строкової заборгованості за тілом кредиту - 43 291,38 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 35 452,36 грн. За кредитним договором № 1002078782501 від 27.01.2022 у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 80 958,89 грн., яка складається з: строкової заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48 922,03 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 11,18 грн. та заборгованості за комісією - 32 025,68 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитними договорами № 20014781601001 від 04.12.2019 та № 1002078782501 від 27.01.2022 у загальному розмірі 159 702,63 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 13.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 04.12.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , на підставі заяви відповідача № 2001478160101 від 04.12.2019, укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001478160101 (далі - Договір), за умовами якого відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] до якого емітовано кредитну картку № [NUMBER] , на яку встановлено кредитний ліміт у сумі 30 000,00 грн., який в подальшому збільшений до 43 291,38 що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. Крім того, 27.01.2022 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1002078782501, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 52 200,00 грн., строком на 24 місяці на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,010 % річних. Вказана сума була перерахована позивачем на рахунок відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.55512657.38225.8810 від 27.01.2022. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З усіма істотними умовами кредитування відповідач була ознайомлена, що підтверджується її підписом у паспортах споживчих кредитів, в яких закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, комісії тощо. Позивач свої зобов`язання виконав належним чином. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з наданим банком розрахунком, у зв`язку з невиконанням умов Договору № 20014781601001 від 04.12.2019 у відповідача станом на 06.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 78 743,74 грн., яка складається з: строкової заборгованості за тілом кредиту - 43 291,38 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 35 452,36 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 1002078782501 від 27.01.2022 утворилася заборгованість у розмірі 80 958,89 грн., яка складається з: строкової заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48 922,03 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 11,18 грн. та заборгованості за комісією - 32 025,68 грн. Розрахунки заборгованості за кредитними договорами, надані позивачем, не спростовано відповідачем. Відповідно до позиції Верховного суду у цивільній справі №278/2177/15-ц, викладеній у постанові від 17.12.2020, розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, якщо він досліджується разом з іншими доказами у сукупності. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Крім того, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у цивільній справі №200/5647/18. Таким чином, виписки які маються в матеріалах справи, згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 року є первинними документами, які фіксують здійснення банківських операцій, а отже підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів та здійснення нею банківських операції у тому числі сплати процентів. Верховним Судом у постанові від 27.04.2016 по справі № 3-269гс16 здійснено висновок про те, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Таким чином, з огляду на те, що [PERSON] певний час виконувала умови договору, частково сплачувала заборгованість за кредитом, суд приходить до висновку, що дії відповідача слугують підтвердженням укладення та прийняття умов договору останньою. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. 07.10.2024 позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № КНО-44.2.2/561 з проханням погасити боргові зобов`язання по Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 20014781601001 від 04.12.2019 та кредитному договору № 1002078782501 від 27.01.2022 разом з тим, вказана вимога залишилась без належного реагування. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, натомість відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Враховуючи, що відповідач узяті на себе зобов`язання за укладеними з банком кредитними договорами щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 2001478160101 від 04.12.2019 у розмірі 78 743,74 грн., а також заборгованість за кредитним договором № 1002078782501 від 27.01.2022 у розмірі 80 958,89 грн., яка утворилася станом на 06.10.2024. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved