Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до\~суду із\~вищевказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що 27.02.2001 з відповідачкою уклав шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС Теплодарського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №11. У зв`язку із тим, що у них з відповідачкою різні погляди на сімейне життя, вони перестали вести спільне господарство, тому їх шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає, але відповідачка не бажає добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Враховуючи вищенаведене, просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 27.02.2001 відділом ДРАЦС Теплодарського міського управління юстиції Одеської області. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що він протягом останніх шести років проживає в місті Біляївці Одеського району, а відповідачка у м. Теплодарі. Вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини. Вважає, що примирення між ними не можливе. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Також погодилась із тим, що примирення з позивачем не можливе. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано 27 лютого 2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим повторно 26.12.2024 Біляївським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №11. Після укладення шлюбу відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved