Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

04 грудня 2024 року [PERSON] звернувся через систему «Електронний суд» до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, який зареєстрований судом 05 грудня 2024 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2025 року вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що судовим наказом судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2024 року з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 серпня 2024 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Зазначив, що на його утриманні перебувають малолітній син, дружина, яка здійснює догляд за ним до досягнення дитиною трирічного віку, а також непрацездатні батьки. Також, у зв`язку із відсутністю у нього у власності житла, позивач орендує квартиру, за яку сплачує щомісячно 5\~000 грн. та комунальні платежі близько 3\~000 4 000 грн. На теперішній час він проходить військову службу в лавах ЗСУ, орієнтовний розмір грошового забезпечення становить в середньому 50 000 грн. Таким чином, розмір аліментів на малолітню дочку у розмірі 1/6 частини від його доходів становитиме орієнтовно 8\~333 грн., що перевищуватиме визначений законодавством рекомендований мінімальний розмір втричі. Просив суд зменшити розмір стягуваних аліментів, визначений судовим наказом судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2024 року з частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Представник позивача у своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності та відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що судовим наказом судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 29 серпня 2024 року до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 5), від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Приписами ст.ст. 150, 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 3 ст.\~181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зазначено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на ті обставини, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дитина від іншого шлюбу, дружина перебуває на його утриманні, адже доглядає за малолітнім сином до досягнення ним трирічного віку. Також, як на підставу свої позовних вимог позивач посилався на те, що на його утриманні перебувають його непрацездатні батьки-пенсіонери, на утримання яких він сукупно витрачає 10\~000 12\~000 грн. щомісячно, та орендує квартиру, вартість оренди якої в загальному розмірі коштує йому 9\~000 10\~000 грн. щомісячно. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23 (провадження № 61-5022св24), від 31 липня 2024 року у справі № 278/2599/23 (провадження № 61-2222св24). При цьому, суд зазначає, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог існували на час постановлення судового рішення, проте, питання про стягнення аліментів на користь відповідача на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , вирішувалося суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська в порядку наказного провадження, тому боржник (позивач) був позбавлений можливості надати свої заперечення чи докази про заявлений стягувачем (відповідачем) розмір аліментів на утримання дочки. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та оцінки поданих сторонами належних і допустимих доказів в їх сукупності, досліджених у судовому засіданні, суд приходить висновку, що сімейний стан [PERSON] , а саме наявність у нього в іншому шлюбі малолітньої дитини, є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану позивача підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, врахувавши наявність у позивача на утриманні ще малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також дружини до досягнення сином трирічного віку, суд вважає за необхідне заявлену позивачем вимогу задовольнити, зменшивши розмір аліментів, визначених судовим наказом № 205/11142/24 від 07 листопада 2024 року, яким з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2024 року до досягнення донькою повноліття, з 1/4 частини всіх видів заробітку [PERSON] , але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти у новому розмірі мають сплачуватись з дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідне роз`яснення міститься у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім того таку правову позицію наразі підтримує Верховний Суд, про що свідчать його правові висновки, викладені в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 462/4973/15-ц, в постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 583/1454/17, а також у постанові від 31 липня 2019 року в справі № 725/1490/17. Такий розмір стягуваних аліментів суд, з врахуванням всіх фактично існуючих обставин справи, вважає таким, що не є заниженим і відповідає розміру, передбаченому нормами чинного СК України, і, відповідно, буде достатнім для забезпечення дитини належними умовами для фізичного, духовного та культурного розвитку, не порушуючи також інтересів і матеріального становища, як отримувача аліментів, так і їх платника. При цьому, суд зауважує, що не заслуговують на увагу суду посилання позивача, що на його утриманні перебувають непрацездатні матір і батько, оскільки примусового стягнення аліментів з нього на їх утримання не здійснюється, а допомогу він надає у добровільному порядку на власний розсуд. Окрім цього, батьки позивача, [PERSON] , і [PERSON] , є пенсіонерами та отримують пенсію. Також суд критично оцінює твердження відповідача, що він орендує житло, оскільки зазначене не може бути підставою для позбавлення дитини права на повноцінний розвиток та забезпечення належного рівня життя, і відповідно покладення на позивача об`єктивно більших витрат для забезпечення спільної малолітньої дочки сторін. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved