Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 15.08.2024 представник позивача, адвокат Пахомова Д.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, в якій просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/3 частину всіх доходів, оскільки останній не виконує свої батьківські обов`язки. В обґрунтування позову представник вказує, що позивач з відповідачем по справі з 08.06.2001 по 22.04.2021 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки спільне життя з відповідачем у позивача не склалось, вже після розірвання шлюбу сторони припинили спілкування. Позивачу відомо, що у вересні 2022 року [PERSON] взагалі виїхав з місця проживання (м. Лиман) та наразі їй невідоме ані місце його фактичного знаходження, ані місце фактичного проживання, оскільки він не спілкується не з позивачем, не з дитиною. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами [PERSON] , його станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов?язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової (копія розрахунку заборгованості зі сплати аліментів додається), посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина [PERSON] . Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, та в свою чергу дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Крім того, станом на 30.06.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів становить 39298,53 грн. в рамках відкритого 10.09.2021 року виконавчого провадження [NUMBER]. На підставі вказаних обставин, просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, представник зазначає, що позивач зверталась до суду за стягненням аліментів у розмірі на утримання та власність дитини з усіх доходів відповідача. Проте, починаючи з вересня 2022 року і по дату звернення до суду з цим позовом відповідач ухиляється від утримання сина, а позивач наразі є внутрішньо переміщеною особою, власного житла у м. Кривому Розі не має, у зв?язку з чим їй важко самостійно утримувати дитину, тому збільшення розмірів аліментів є виправданою необхідністю. Інших утриманців, крім свого сина, відповідач не має. Відповідач офіційно не працює, але як відомо позивачу, відповідач має неофіційний стабільний дохід, іншої родини, дітей не має, як і не має на утриманні інших осіб, тому вважає, що існують підстави для збільшення розміру аліментів. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Пахомова Д.М. не з`явилися, надали суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить суд розглядати справу за їх відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно розписок, а.с. 54-55, 57-58, 82-83, 102-103, а також за допомогою оголошень про виклик відповідача, які було опубліковано на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с. 54, 68, 81, 98, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надавав. Представник Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області в особі органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради в особі органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився. Представник виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради в особі органу опіки та піклування, Бондуровська М.В. в судове засідання не з`явилася, 16.01.2025 через канцелярію суду подала висновок по справі та просила проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 10-00 год. 03.10.2024, за правилами загального позовного провадження. 03.10.2024 закрито підготовче засідання по справі та призначено до судового розгляду по суті на 11:30 год. 13.11.2024. Ухвалою суду від 13.11.2024 відкладено розгляд справи на 10-00 год. 17.01.2025, залучено третю особу. 17.01.2025 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 10-00 год. 17.02.2025 та зобов`язано Лиманську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області в строк до 17.02.2025 скласти акт обстеження побутових умов проживання [PERSON] , та подати до суду письмовий висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 17.02.2025 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 08.06.2001 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 65, та який було розірвано 22.04.2021, відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с. 17-18). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2013, у відомостях про батьків зазначено: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с. 15). Згідно судового наказу від 02.08.2021 виданого Краснолиманським міським судом Донецької області з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі частини на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). До матеріалів справи додано постанову про відкриття провадження Лиманського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного МУМЮ (м. Харків) по ВП [NUMBER] від 10.09.2021 (а.с. 22-23). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам за ВП [NUMBER], борг станом на 30.06.2024 становить 39298,53 грн. (а.с. 24-25). Також, до матеріалів справи додано Декларацію №001-ХХ8М-98А0 на [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Згідно довідки про отримання допомоги №3405 від 16.07.2024 виданої УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, [PERSON] отримує допомогу на проживання як внутрішньо переміщена особа, та в період з травня 2024 по липень 2024 отримала 15 000 грн. допомоги (а.с. 32). У висновку виконкому Покровської районної у місті ради від 15.01.2025 вказано, що спеціалістами служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради здійснено виїзд за місцем мешкання малолітнього [PERSON] на [ADDRESS] зі складанням відповідного акту обстеження умов проживання. За вищезазначеною адресою проживають мати [PERSON] та малолітній [PERSON] . Дитина має окреме спальне місце, постільну білизну, стіл для занять, гаджет для навчання, одяг та взуття відповідного до віку дитини та сезону. У письмовому поясненні від 20 грудня 2024 року дитина зазначила, що востаннє бачила тата у м. Лиман у 2022 році, батько не телефонує зараз та на свята не вітає. Відповідно до листа ТОВ «Медичний центр «Первинка 2» від 17.12.2024 №02/17-12-2024 дитина [PERSON] , [INFO] , має укладену декларацію з лікарем підпорядкованого закладу з 29.05.2024. Регулярно оглядається лікарями з питань порушень в стані здоров?я та щодо профілактичних оглядів. Щеплений за календарем, фактів невиконання батьком обов?язків помічено не було. Малолітній [PERSON] є учнем Криворізької гімназії №112. Відповідно до інформації, наданої КГ №112, [PERSON] зарекомендував себе як сором?язливий, врівноважений, старанний та дисциплінований учень. Мати [PERSON] відповідально ставиться до виховання сина, цікавиться його навчанням, постійно підтримує зв?язок з класним керівником. Батько [PERSON] контакту зі школою не підтримує, успіхами дитини не цікавиться, з класним керівником та вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Виконком Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, вважає питання позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити на розсуд суду (а.с. 78-79). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, у разі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Також, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам за ВП [NUMBER], борг станом на 30.06.2024 становить 39298,53 грн. (а.с. 24-25). Аналізуючи надані докази та норми права, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує всім необхідним, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та самоусунувся від реалізації своїх батьківських прав та ухиляється від їх виконання по відношенню до сина, оскільки не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про нього, не проявляє батьківської турботи та піклування, участі в житті сина не приймає, долею дитини не цікавиться, тому суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Щодо збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з ч. ч. 2-4 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Судом встановлено, що судовим наказом від 02.08.2021 виданого Краснолиманським міським судом Донецької області з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі частини на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Так, у відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, за змістом ч. 2 ст. 27 цієї Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи викладені норми права та надані докази, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення частини позову щодо збільшення розміру аліментів, оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із одержувача аліментів чи дитини. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позов задоволено в частині позбавлення відповідача батьківських прав, тому відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, а саме 1211,20 грн. судового збору, а.с. 5, сплачений позивачем при зверненні до суду. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. При цьому, враховуючи, що в частині позову про збільшення розміру аліментів судом відмовлено, судовий збір з відповідача на користь держави не відшкодовується. На підставі викладеного, ст. ст.150, 164, 169, 182, 192 СК України,

Outcome: partial