Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Лівобережне УСЗН Дніпровської міської ради 30 вересня 2024 року звернулося до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути відповідача на користь Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради надмірно сплачені кошти за призначеною державною допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам, у розмірі 14200 грн, а також судовий збір у розмірі 3028 грн. Позивач у своєму позові посилався на те, що відповідач перебувала на обліку в управлінні соцзахисту як отримувач державної соціальної допомоги внутрішньо переміщеним особам. На підставі заяви відповідача від 18.04.2022 року їй була призначена допомога з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року у розмірі 5000 грн щомісячно на двох осіб. Управлінням було визначено обсяг надмірно виплачених коштів у зв`язку з подвійним отриманням допомоги за період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року у розмірі 14200 грн та надіслано відповідне повідомлення щодо повернення бюджетних коштів у добровільному порядку, однак відповідачем вказана сума не повернута. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на його користь 14200 грн, а також судові витрати. Відповідачем відзиву на позов не подано. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2024 року матеріали за позовом направлені за підсудністю. 06 листопада 2024 року матеріали за позовом надійшли до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, які передані визначеному протоколом автоматизованого розподілу судової справи головуючому судді - 11 листопада 2024 року. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання просив розглядати справу за відсутності відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши підстави позову та матеріали справи у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 14 квітня 2022 року відповідач звернулась до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про взяття на облік її та доньки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим були видані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно №1239-5001038210 від 14.04.2022; №1239-5001038416 від 14.04.2022. На підставі заяви відповідача від 18 квітня 2022 року рішенням про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання від 20 квітня 2022 року їй була призначена допомога з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року у розмірі 5000 грн щомісячно на двох осіб. Згідно запиту до ДП «Інформаційний обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України» м.Київ та до управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, встановлено, що за даними Центрального сховища, [PERSON] перебуваючи на обліку в Сєвєродонецькому управління соціального захисту населення Луганської області як внутрішньо переміщена особа отримувала допомогу в період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року в розмірі 5000 грн. на особу щомісячно. Особовий рахунок отримувача допомоги № [NUMBER] . Згідно розпорядження Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 28 липня 2022 року за особовим рахунком № [NUMBER] призупинено виплати, особовий рахунок № [NUMBER] закрито з 01 березня 2022 року у зв`язку з повторним отриманням допомоги, перенесено суму надмірно виплачених коштів з о/р [NUMBER] в новий особовий рахунок; здійснити відрахування надміру виплачених коштів за період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року у сумі 15000 грн в новому особовому рахунку. Згідно довідки розрахунку переплати допомоги переміщеним особам на проживання [PERSON] за період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року з урахуванням утримання 20% з допомоги в розмірі 800 грн, залишок заборгованості становить 14200 грн. Як вбачається з копій повідомлень, [PERSON] 29 квітня 2023 року та 26 вересня 2023 року надіслано відповідне повідомлення щодо повернення бюджетних коштів. На теперішній час відповідачем не повернута сума переплати наданої допомоги, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з положеннями ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до положень ст. 1, ст. 4, ст. 4-1, ст. 5, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо). Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Відповідно до пунктів 2, 5, 6, 7, 8 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. №332 (далі - Порядок №332, в редакції, чинній станом на момент звернення відповідача із заявою про призначення допомоги, тобто станом на 18.04.2022 року), допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204. Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги. У разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Відповідно до пункту 29 Порядку №332 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 р. №709), у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Відповідно до положень статей 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки відповідачем своєчасно не надані відомості, тому відповідачеві було повторно призначено виплату допомоги, що мало наслідком надмірне отримання державної соціальної допомоги у розмірі 14200 грн, яка підлягає поверненню, а позовні вимоги - задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, який з урахуванням позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved