Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про поділ майна подружжя. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що 14.02.1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Елізовським відділом реєстрації актів цивільного стану Камчатської області, СССР, про що 14.02.1987 року складено відповідний актовий запис № 57. 22.09.2021 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 303/3480/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час перебування у шлюбі сторони набули як рухоме так і нерухоме майно, яке добровільно поділити не виявилося можливим, зокрема: - Нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] ; - Земельну ділянку площею 0,2505 га з кадастровим номером № 2121582000:04:002:0003 у Воловецькому районі, урочище Мошкова Загородка; - Земельну ділянку площею 0,5495 га з кадастровим номером № 2121582000:04:002:0004 у Воловецькому районі, урочище Мошкова Загородка; - Камаз 53212, 1989 року випуску; - Причіп AF159405342AF, 1994 року випуску; - Урал 4320, 1988 року випуску; - Земельну ділянку площею 0,0482 га з кадастровим номером № 2110400000:01:022:0036 в [ADDRESS] ; - Житловий будинок в [ADDRESS] ; - Земельну ділянку площею 0,1815 га з кадастровим номером № 2121582500:02:004:0023 в урочище «Славки» за межами населеного пункту на території Верхньоворітської сільської ради Воловецького району; - Нежитлову будівлю адміністративно побутовий корпус за адресою [ADDRESS] , розміщений на земельній ділянці площею 0,1815 га з кадастровим номером 2121582500:02:004:0023; - Автомобіль Volkswagen Transporter, 2007 року випуску, код WV1ZZZ7HZ8H039290; - Нежитлову будівлю колишнього готелю за адресою Закарпатська область, Воловецький район, Верб`язька селищна рада, урочище «Верецький перевал»; - Нежитлову будівлю котеджу «Бескид» за адресою [ADDRESS] ; - Автомобіль Volkswagen Tiguan, 2011 року випуску, код [NUMBER] . Представник позивача [PERSON] [PERSON] зазначає, що статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Таким чином,\~представник позивача [PERSON] \~ [PERSON] просить суд визнати вищезазначене майно подружжя спільним сумісним та здійснити його поділ відповідно до заявлених позовних вимог. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог застосувавши строки позовної давності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, однак в підготовчому судовому засіданні заявив про повернення йому зустрічної позовної заяви із доданими до неї документами. \~ \~ \~ \~Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2023 року зустрічну позовну заяву представника відповідача [PERSON] поданої в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю було повернуто представнику відповідача. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву в якій просив суд в частині пунктів 30-37 позову залишити без розгляду, а в решті позовних вимог підтримав повністю. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2025 року позовну заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] в частині позову з 30-37 позовних вимог (щодо майна зареєстрованого за [PERSON] на нежитлову будівлю колишнього готелю та нежитлову будівлю котеджу «Бескид» в урочищі Верецький перевал) до [PERSON] про поділ майна подружжя залишено без розгляду. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі відповідача, а також просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.02.1987 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано 14.02.1987 року, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (Т.1, а.с. 40). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 44). Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №335607041 від 14.06.2023 року вбачається, що за [PERSON] зареєстроване наступне майно: - житловий будинок [ADDRESS] , дата реєстрації 30.09.2020 року; - ремонтна майстерня за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 19.10.2004 року , підстава договір дарування; - житловий будинок, земельна ділянка, кадастровий номер 2110400000:01:022:0036, за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 05.01.2011 року (Т.1, а.с. 46, 47). Згідно Довідок Кампатського відділення №8556 «Сбербанк Росии» №606 від 05.08.2013 року, загальна сума заробітку [PERSON] за період з 01.01.1981 року по 1985 рік склав 15\~726,60 рублів, за період з 1986 року по 1990 року 22\~568,50 рублів, за період з 01.01.1991 року по 1995 року 20\~203\~594,80 рублів, за період з 01.01.1996 року по 1997 року 39\~558\~647 рублів (Т.1, а.с. 48-51). Рішенням Верб`язької сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 16.04.2002 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво стрічкової пилорами, для цього виділено йому земельну ділянку в урочищі «Під погарьов» в розмірі 0,08 га (Т.1, а.с. 57). Відповідно до Свідоцтва про право власності від 27.12.2002 року ремонтна майстерня в с.Завадка за №210а, на праві приватної власності, належить [PERSON] (Т.1, а.с. 68). Згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЗК №036137 від 20.12.2002 року [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства колгосп «Україна» в с.Вербяж, 27 (Т.1, а.с. 70). 13.10.2004 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір дарування, згідно якого дарувальник [PERSON] подарувала, а обдарований [PERSON] прийняв у дар ремонтну майстерню за номером 210 «а», що знаходиться в с.Завадка Воловецького району Закарпатської області (Т.1, а.с. 72). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №047246 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,80 га, яка розташована у Воловецькому районі, Верб`язька сільська рада, ур. «Мошкова загорода» (Т.1, а.с. 80). Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2100247722022 від 24.10.2022 року вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер 2121582000:04:002:0003, площею 0,2505 га, яка розташована у Воловецькому районі, урочище Мошкова Загорода за межами населених пунктів на території Верб`язької сільської ради, на праві приватної власності належить [PERSON] , дата реєстрації 27.12.2006 року (Т.1, а.с. 82-84). Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9903734412022 від 22.10.2022 року слідує, що земельна ділянка кадастровий номер 2121582000:04:002:0004, площею 0,5495 га, яка розташована у Воловецькому районі, урочище Мошкова Загорода, за межами населених пунктів на території Вербязької сільської ради, на праві приватної власності належить [PERSON] , дата реєстрації 27.12.2006 року (Т.1, а.с. 87-90). 26.02.2008 року був укладений Біржовий контракт купівлі-продажу транспортного засобу, згідно якого ВАТ «Ужгородська взуттєва фабрика» (продавець) продає, а покупець [PERSON] купує транспортний засіб, марка, модель КАМАЗ 53212, д.н.з.: [NUMBER] , дата реєстрації 10.04.2008 року (Т.1, а.с. 91-97). Із Облікової картки № [NUMBER] від 10.04.2008 року власником причепу/ПР-самоскид, номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] (Т.1, а.с. 99). 01.04.2008 року між ЗАТ «Іршавський абразивний завод» та ФОП [PERSON] був укладений Договір №14/2008, згідно якого ЗАТ «Іршавський абразивний завод» передав у власність ФОП [PERSON] автомобіль «УРАЛ 4320» (Т.1, а.с. 104). Із листа ТСЦ МВС №31/7/2-ва/з від 02.03.2023 року слідує, що згідно наявного регіонального інформаційного масиву та бази даних підсистем НАІС єдиного державного реєстру МВС автомобіль марки УРАЛ 4320 серед зареєстрованих не значиться (Т.1, а.с. 106). 29.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 486 кв.м., яка розташована на території м.Мукачево Закарпатської області, кадастровий номер 2110400000-01-022-0036 (а.с. 108, 109). Із Витягу з рішення від 20.10.2005 року №260 вбачається, що присвоєно міліцейський номер земельній ділянці площею 486 кв.м., яка знаходиться у приватній власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (Т.1, а.с. 110). Із Витягу з рішення від 29.05.2007 року №115 вбачається, що дозволено [PERSON] будівництво житлового будинку на приватизованій для садівництва земельній ділянці площею 0,0482 га по [ADDRESS] (Т.1, а.с. 111). Із Витягу з рішення від 18.12.2008 року №803 слідує, що дозволено збір матеріалів для розробки проекту відведення щодо зміни цільового використання земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0482 га, що перебуває у приватній власності для ведення індивідуального садівництва в категорію земель житлової та громадської забудови обслуговування житлового будинку (Т.1, а.с. 112-116). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №072920, власником земельної ділянки площею 0,0482 га, що розташована в [ADDRESS] є [PERSON] (Т.1, а.с. 117). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9903734562022 від 22.10.2022 року, земельна ділянка площею 0,0482 га, кадастровий номер 2110400000:01:022:0036, на праві приватної власності належить [PERSON] , дата реєстрації 10.08.2010 року (Т.1, а.с. 119, 120). Із Витягу з рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 21.12.2010 року №293 вбачається, що надано дозвіл оформити права приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] (Т.1, а.с. 122). Із Витягу про державну реєстрацію прав №28590821 від 05.01.2011 року та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.11.2011 року слідує, що житловий будинок та земельна ділянка кадастровий номер 2110400000:01:022:0036, які розташовані за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (Т.1, а.с. 123, 124). 29.07.2011 року між Воловецькою РДА та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, відповідно до якого Воловецька РДА передала [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1814 га, кадастровий номер 2121582500:02:004:0023, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, на території Верхньоворітської сільської ради, за межами населеного пункту урочище «Славки» (Т.1, а.с. 130-135). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №730352 від 20.10.2011 року власником земельної ділянки площею 0,1814 га, яка розташована у [ADDRESS] є [PERSON] (Т.1, а.с. 136). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ9922392372023 від 14.06.2023 року, земельна ділянка кадастровий номер 2121582500:02:004:0023, площею 0,1815 га, місце розташування: Воловецький район, Верхньоворітська сільська рада (за межами населеного пункту), урочище «Славки», на праві приватної власності належить [PERSON] (Т.1, а.с. 139-142). Із Витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 12.02.2023 року, ТЗ VOLKSWAGEN TRANSPORTER належить [PERSON] (Т.1, а.с. 149, 150). 04.02.2020 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу 2142/2020/1916995, згідно якого [PERSON] зобов`язується передати у власність [PERSON] ТЗ VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з.: [NUMBER] (Т.1, а.с. 151, 152). 30.04.2015 року між Львівською обласною організацією «СОЮЗ ЧОРНОБИЛЬ УКРАЇНИ» (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого продавець продає, а покупець купує частку у праві власності на незавершене будівництво будівлі колишнього готелю, ступенем готовності 51%, розташоване за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, Верб`язька сільська рада, «Верецький перевал» урочище (Т.1, а.с. 154-156). 30.04.2015 року між Львівською обласною організацією «СОЮЗ ЧОРНОБИЛЬ УКРАЇНИ» (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого продавець продає, а покупець купує частку у праві власності на незавершене будівництво котеджу «Бескид», ступенем готовності 60%, розташований за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, Верб`язька сільська рада, «Верецький перевал» урочище (Т.1, а.с. 157-163). Відповідно до Будівельного паспорта на забудову земельної ділянки від 04.2015 року, замовником будівельного паспорта на забудову земельної ділянки за адресою: с.Вербяж, урочище «Мошкова загорода» значиться [PERSON] (Т.1, а.с. 170-173). Із Витягу з єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 12.02.2023 року та Облікової картки № [NUMBER] від 20.10.2022 року вбачається, що попереднім власником ТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN був [PERSON] , а новим власником є [PERSON] (Т.1, а.с. 176-179). Із Інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» №5004065754161 від 19.10.2023 року слідує, що власником житлового будинку в [ADDRESS] є [PERSON] , дата реєстрації 02.02.2017 року (Т.2, а.с. 70-72). На виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 07.12.2023 року Головне управління ДПС у Закарпатській області надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо [PERSON] за період з 14.02.1987 року по 22.09.2021 року, [PERSON] за період з 01.01.2010 року по 01.01.2016 року, [PERSON] , за період з 14.02.1987року по 13.10.2004 року, [PERSON] за період з 14.02.1987 року по 13.10.20004 року (Т.2, а.с. 145-172). Згідно Висновку експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи за результатами авто товарознавчих досліджень №1149-Е від 26.07.2024 року, середня ринкова вартість автомобіля КАМАЗ 53212, р.н.: [NUMBER] , становить 223\~810 гривень, причепу самоскиду, р.н.: [NUMBER] , становить 154\~071 гривень, автомобіля «УРАЛ 4320», р.н.: [NUMBER] становить 117\~057 гривень, автомобіля «Volkswagen Transporter T5 Combi 2.5 TDi 130 (7H)» становить 344\~577 гривень та автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску становить 574\~571 гривень (Т.2, а.с. 196-199). Дані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що основними засадами (принципами) цивільного законодавства, зокрема є: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч.3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. На противагу цьому слід зазначити, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Згідно ч.2 ст.372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61\~СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У відповідності до абзацу 1 п.22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя"\~від 21\~грудня 2007\~р.\~№11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Зі змісту п.п. 23, 24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Також п.30 цієї ж Постанови, передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Отже, згідно приписів законодавства, яке застосовується до правовідносин між сторонами, а також враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] і [PERSON] є співвласниками набутого та зареєстрованого за час подружжя майна, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення, оскільки деяке вищевказане майно хоч і придбано під час перебування у шлюбі, однак право власності сторонами не було оформлено у передбаченому законом порядку, а тому право власності у сторін на них відсутнє.

Outcome: approved