Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Міністерства оборони України, [INFO] , просить встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні батька - [PERSON] , [INFO] , у період часу з 2018 року по день його загибелі - [INFO] ; визнати за [PERSON] право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктами 1, 2 Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», в сумі 15 000 000 (п`ятнадцять мільйонів) грн. у зв?язку із загибеллю його батька [PERSON] на підставі пунктів 1 та 6 частини 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебували в шлюбі, зареєстрованому 01 серпня 1999 року Новояричівською селищною радою Кам?янка-Бузького району Львівської області, актовий запис №13. 04 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кам?янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №42. До 2018 року [PERSON] проживав разом із матір?ю - [PERSON] , а з 2018 року у зв?язку із непорозуміннями із матір?ю проживав разом із батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де проживає без реєстрації по даний час. У період з вересня 2018 року по серпень 2021 року [PERSON] навчався у Вищому професійному училищі №29 м. Львова, а 01 вересня 2021 року поступив до Львівського національного університету природокористування, де навчався до 30 червня 2023 року на платній основі (за кошти фізичних осіб) на денній формі навчання та отримав навчальний ступінь «бакалавр» за спеціальністю «Автомобільний транспорт». З жовтня 2023 року по даний час [PERSON] продовжує навчання у цьому ж вищому навчальному закладі на денній формі навчання задля отримання ступеню вищої освіти «магістр» за тією ж спеціальністю. 01 березня 2022 року батько [PERSON] - [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації у зв?язку із збройною агресією російської федерації проти України відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію». [INFO] померла матір [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.05.2023 року Новояричівською селищною радою Львівського району Львівської області. 12 лютого 2024 року [PERSON] отримав від [INFO] Сповіщення сім?ї (близьких родичів) померлого (загиблого) №209 від 12.02.2024 про те, що його батько - [PERSON] , 1966 р.н., стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини [NUMBER] , помер [INFO] в КНП «Київська міська клінічна лікарня №l» під час лікування після поранення, отриманого в районі села Табаївка (Харківська область). Смерть ТАК, пов?язана з виконанням обов?язків військової служби. Згідно сповіщення військової частини [NUMBER] від 12.02.2024. 14 лютого 2024 року [PERSON] здійснив поховання свого батька, що підтверджується Свідоцтвом про поховання та Свідоцтвом про смерть [PERSON] , [INFO] , виданого 15.02.2024 серії [NUMBER] Актовий запис №244. Станом на час загибелі батька [PERSON] виповнилося 23 роки, однак у зв?язку з навчанням та відсутністю самостійного доходу він продовжував перебувати на утриманні батька, який, перебуваючи на військовій службі, переказував йому грошові кошти на його картковий рахунок, які [PERSON] витрачав на прожиття, навчання, оплату комунальних послуг, харчування, одяг, відпочинок, тощо, а тому вважає, що на підставі постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» (надалі Постанова №168) у зв?язку із загибеллю батька [PERSON] належить право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому даною Постановою, як особі, що перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. Ухвалою від 26.08.2024 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 23.09.2024. 06.09.2024 від представника відповідача ЛО ТЦК та СО надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить в задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити повністю. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази щодо розміру доходів як загиблого [PERSON] , так і позивача [PERSON] , а також щодо розміру допомоги позивачу з боку [PERSON] . Співвідношення розмірів допомоги, яку позивач отримував від батька, та інших одержуваних ним доходів не доведено, оскільки такі докази позивачем не подані. Отже, з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, відсутні підстави для висновку, що позивач [PERSON] перебував на повному утриманні свого батька [PERSON] . Надані позивачем письмові докази також жодним чином не підтверджують факту перебування на повному утриманні [PERSON] , оскільки не містять інформації про надання померлим позивачу матеріальної допомоги на постійній основі, що була основним джерелом засобів до їх існування, про розмір такої допомоги та розмір доходів самого позивача. Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що позивач на момент виникнення права (дата загибелі [INFO] ), був непрацездатним та потребував допомоги в утриманні. 09.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що наведені у відзиві доводи про відсутність доказів на підтвердження факту перебування позивача на утриманні свого батька є безпідставними та необґрунтованими, оскільки надані позивачем докази вказують на те, що він з 2018 року по 11.02.2024 перебував на повному утриманні батька. Так, як зазначалося у позовній заяві позивач з 2018 року досі навчається на денній формі навчання, що вочевидь свідчить про відсутність у нього самостійного доходу, у зв?язку з чим перебував на утриманні свого батька - [PERSON] . Також вважає безпідставними покликання відповідача на те, що надані позивачем письмові докази не містять інформації про надання померлим - [PERSON] позивачу - [PERSON] матеріальної допомоги на постійній основі та розмір такої допомоги, оскільки згідно з представленими позивачем банківськими виписками про перекази коштів померлий [PERSON] переказував позивачу [PERSON] кошти, такі перекази мали постійний, систематичний характер. Так, згідно з платіжними інструкціями ПАТ «ПриватБанк» документально підтвердженими є перекази коштів [PERSON] на розрахунковий рахунок [PERSON] в ПАТ «ПриватБанк», а саме: 22.08.2021 року у сумі 3000,00 грн., 05.09.2021 року у сумі 6000,00 грн., 10.07.2022 року у сумі 20000,00 грн., 22.08.2022 року у сумі 20000,00 грн., 20.11.2022 року у сумі 20000,00 грн., 01.01.2023 року у сумі 30000,00 грн., 25.01.2023 року у сумі 30000,00 грн., 15.04.2023 року у сумі 30000,00 грн., 14.05.2023 року у сумі 30000,00 грн., 22.06.2023 року у сумі 50000,00 грн., 16.07.2023 року у сумі 10000,00 грн., 30.07.2023 року у сумі 10000,00 грн., 29.08.2023 року у сумі 250000,00 грн., 19.09.2023 року у сумі 250000,00 грн., 29.09.2023 року у сумі 400000,00 грн., 15.10.2023 року у сумі 200000,00 грн., 28.10.2023 року у сумі 200000,00 грн., 20.11.2023 року у сумі 10000,00 грн. та 26.12.2023 року у сумі 50000,00 грн. Окрім того, згідно виписки з банківського рахунку позивача в ПАТ «ПриватБанк» від 08.04.2024 року у березні 2024 року на його картковий рахунок нараховані виплати з військової частини [NUMBER] , а саме, належне загиблому [PERSON] грошове забезпечення в розмірі 110932,18 грн., 198112,90 грн. та 13406,60 грн. Вказані виплати у зв?язку із загибеллю [PERSON] проведені на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №76 від 15.03.2024 року його сину - [PERSON] (копія наказу долучена до позовної заяви). Також, відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом від 29 серпня 2024 року, виданих приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кекіс Г.С., що зареєстровані в реєстрі за №3445 та №3446 (спадкова справа №08/2024), єдиним спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] є його син - [PERSON] . З урахуванням наведеного вважає, що відповідач безпідставно зазначає у відзиві про те, що позивачем не надано доказів про надання померлим [PERSON] матеріальної допомоги на постійній основі позивачу [PERSON] та розмір такої допомоги, як підстав для встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] 23.09.2024 від представника відповідача МО України надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. Зазначає, що відповідно до ст. 16-1 Закону №2011-XII (в редакції, яка діяла на момент загибелі [PERSON] , тобто [INFO] ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Разом з тим, станом на день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги позивач досяг повноліття та не відноситься до непрацездатних членів сім`ї годувальника в розумінні Закону №2262-ХІІ, а отже не відноситься до кола осіб, що мають право на виплату одноразової грошової допомоги. В підготовчому засіданні 23.09.2024 за клопотанням представника позивача про ознайомлення з відзивом оголошено перерву до 30.10.2024. 30.09.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що наведені доводи відповідача вважає безпідставними та такими, що суперечать доказам, які долучені до позовної заяви, та з яких очевидним є висновок про те, що позивач не мав самостійного доходу, оскільки навчався на денній формі навчання, у зв`язку з чим перебував на утриманні свого батька [PERSON] . Утриманцями військовослужбовця можуть вважатись і члени його сім`ї, які належать до кола утриманців годувальника, визначеного Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Цивільним кодексом Української РСР та іншими законами. Виходячи з положень цих нормативних актів до категорії "член сім`ї", який перебуває на утриманні військовослужбовця, можна віднести дітей та інших членів сім`ї віком до 18 років; членів сім`ї, які є вихованцями, учнями, студентами, курсантами, слухачами, стажистами; членів сім`ї, які визнані у встановленому порядку непрацездатними через хворобу чи є такими за віком; працездатних членів сім`ї, які займаються такими видами трудової діяльності, як догляд за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною - інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, тощо. Отже, наведені у позовній заяві обставини та надані позивачем докази вказують на те, що [PERSON] з 2018 року по 11.02.2024 року перебував на повному утриманні батька [PERSON] . Такі висновки також підтверджуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.09.2024 року, з яких вбачається наступне: - впродовж 2022 2023 років позивач жодних доходів не отримував; - у січні та лютому 2024 року позивач отримував стипендію в сумі 2000 грн. В ході підготовчого провадження долучено до матеріалів справи відзиви відповідачів на позовну заяву, відповіді на відзив представника позивача, письмові пояснення, а також задоволено клопотання представника позивача про долучення письмових доказів та відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою підготовчого засідання від 30.10.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 26.11.2024, в якому оголошено перерву до 04.02.2025. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповідях на відзиви. Зазначили, що оскільки позивач навчався на денній формі навчання, не працював, доходів не утримував, перебував на повному утриманні свого батька, тому має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з його загибеллю. Представник відповідача МО України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця мають непрацездатні члени сім`ї, які перебували на його утриманні. Оскільки на час смерті батька позивач досяг 23 років, а тому не вважається непрацездатним, незважаючи на продовження ним навчання, у зв`язку з чим і право на отримання вказаної допомоги у нього не виникло. Представник відповідача ЛО ТЦК та СО в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з аналогічних підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторонами визнано та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с.10), який 01.03.2022 був призваний на військову службу по мобілізації у зв?язку із збройною агресією російської федерації проти України відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» (а.с.25-36) та [INFO] помер (а.с.41) в КНП «Київська міська клінічна лікарня №l» під час лікування після поранення, отриманого в районі села Табаївка (Харківська область) (а.с.38-39). Смерть ТАК, пов?язана з виконанням обов?язків військової служби, про що 12.02.2024 позивач отримав від [INFO] сповіщення сім?ї (близьких родичів) померлого (загиблого) №209 від 12.02.2024 (а.с.40). Батько [PERSON] [PERSON] помер [INFO] (а.с.164), а його мати [PERSON] [INFO] (а.с.165). Звертаючись до суду із позовними вимогами позивач обґрунтовує такі тим, що перебував на утриманні свого батька, оскільки з 2018 року разом із ним проживав (а.с.13), навчався на денній формі навчання (а.с.14-24), отримував від батька регулярну грошову допомогу (а.с.49-73), його мати померла [INFO] (а.с.37), тому вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 як особа, яка перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. Пунктом 2 Постанови №168 від 28.02.2022 в редакції, чинній на дату смерті батька позивача [INFO] , встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Згідно зі ст.16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991, в редакції, чинній на дату смерті батька позивача [INFO] , у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Відповідно до ч.1, 4, 6 ст.30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на дату смерті батька позивача 11.02.2024, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на дату смерті батька позивача [INFO] , члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Разом з тим, судом встановлено, що на день смерті свого батька [PERSON] [INFO] позивач [PERSON] , [INFO] , досяг 23 років, а тому з урахуванням вищевказаних положень Закону не вважається непрацездатним членом сім`ї померлого військовослужбовця та відповідно не належить до членів сім`ї померлого військовослужбовця, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника, незалежно від того перебував він на його утриманні чи ні. З урахуванням наведеного незалежно від того чи вважається позивач утриманцем померлого згідно з ч.1 ст.31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на дату смерті батька позивача 11.02.2024, відсутні підстави стверджувати, що позивач був утриманцем свого батька в розумінні ст.16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991, в редакції, чинній на дату смерті батька позивача [INFO] , що давало б йому право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією нормою та п.2 Постанови №168 від 28.02.2022 в редакції, чинній на дату смерті батька позивача [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктами 1, 2 Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», в сумі 15 000 000 (п`ятнадцять мільйонів) грн. у зв?язку із загибеллю його батька [PERSON] , а встановлення факту перебування позивача на утриманні свого батька не призведе до досягнення мети його звернення до суду у цій справі, а тому підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. Не свідчить про наявність у [PERSON] права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктами 1, 2 Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» і посилання позивача на пункти 1 та 6 частини 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки вказана редакція Закону набрала чинності вже після смерті батька позивача 11.02.2024, тобто після виникнення спірних правовідносин, а тому застосуванню не підлягає.

Outcome: dismissed