Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

05 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [INFO] її матері, [PERSON] , [INFO] в м. Маріуполь. В обґрунтування заяви вказала, що у зв`язку із тим, що смерть матері настала на непідконтрольній території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Тому заявник просить заяву задоволити та встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] в м. Маріуполь. Заявник в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала та просить задовольнити їх. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Маріуполь, яке на даний час є тимчасово окупованою територією України. Документи, передбачені ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 18.12.2010 року № 3307/5 (лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть) у зв`язку із непідконтрольністю території України не отримувались, судово-медична експертиза причин смерті [PERSON] , не проводилась. На даний час у заявника виникла необхідність отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , яке може бути видано лише при наявності документів, передбачених ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 - лікарського свідоцтва про смерть; фельдшерської довідки про смерть; акта судово-медичної експертизи, які фактично не отримувались. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав, а саме, встановлення факту смерті матері має для заявниці юридичне значення, оскільки це необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, а саме: свідоцтва про смерть [PERSON] , згідно вимог чинного законодавства України. В ході розгляду справи судом не встановлено будь-якого умисного порушення заявницею [PERSON] , яка є громадянкою України, законодавства України та нормативних актів України після смерті її матері в частині належного повідомлення компетентних органів про даний факт, його належного фіксування, реєстрації, тощо. Неможливість отримати у м. Маріуполь необхідних документів для реєстрації факту смерті виникла в зв`язку з розташуванням цього місця на тимчасово окупованій території України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті її матері, [PERSON] , обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved