Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом про стягнення відповідачки [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] 21 664 грн. 71 коп. боргу за спожиту теплову енергію, 2 грн. 89 коп. три проценти річних та судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що в опалюваних сезонах 2021-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії, зокрема, до будинку [ADDRESS] . На ім`я боржника, відповідального квартиронаймача, було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ, по якій боржник повинен виконувати оплату. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування №290, від 30.03.2012 року. Позивач надав теплову енергію за період з 01.11.2021 по 01.06.2024 на суму 21 705 грн. 80 коп., за яку відповідачка не сплатила, отже не виконала своїх зобов`язань в повному обсязі, чим завдано позивачу матеріальну шкоду. Надіслане відповідачу попередження залишилося без задоволення та відповіді. Ухвалою суду від 22.10.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до квартири [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону. Позивач в своєму позові зазначає, що на ім`я відповідача відповідального квартиронаймача, було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ, по якій боржник повинен виконувати оплату. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування №290, від 30.03.2012 року. Згідно ч.1 ст.242 ЦК України, батьки є законними представниками свої малолітніх та неповнолітніх дітей. Отже, [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , є законним представником останнього. Позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 01.11.2021 по 01.06.2024 р., що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Однак, відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію не здійснювалась, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, з урахуванням перерахунку, яка становить, 21\~664,71 грн., та три відсотки річних у розмірі 2,89 грн. Відповідачем борг не погашено, спір не урегульовано. Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20\~вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Приписами статті 24\~Закону України\~«Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. Статями 68, 162\~ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом статей 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 20 червня 2012 року по справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Приймаючи до уваги те, що відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, та враховуючи неналежне виконання нею зобов`язань, позов підлягає задоволенню. 27 березня 2024 ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було подано до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про видачу судового наказу про стягнення з Дубового [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 20 352 грн. 67 коп., а також 2 грн. 89 коп. три відсотки річних та 302,80 грн. судового збору. Ухвалою суду від 29.04.2024 р. у справі №489/2217/24, у видачі судового наказу було відмовлено. У відповідності до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Згідно з п. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved