Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі- позивач) в особі директора Лазепка В.І. через підсистему «Електронний суд» звернувся з позовом до [PERSON] (далі- відповідачка), про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 23500,00 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 30.11.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1757286 в електронній формі. За умовами договору позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 8 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Взяті на себе зобов`язання за договором позики, відносно своєчасного повернення суми отриманої позики та своєчасної сплати нарахованих за користування ним відсотків у встановлені договором терміни 60 днів, відповідачка не виконує, у зв`язку з чим, у неї станом на 12.11.2024 року утворилась заборгованість у сумі 23500 грн., з яких 7500,00 грн. - сума основного боргу, 16 000 грн. - заборгованість за відсотками. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить стягнути на його користь з Відповідача заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 23500,00 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У разі неявки представника позивача у судове засідання, просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання двічі не з`явилась, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. Ямпільський районний суд Сумської області своєю ухвалою від 16.12.2024 року відкрив провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 30.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № 1757286 за умовами якого позичальник отримав 8000,00 грн., які зобов`язався повернути до 30.12.2021 (п.2.3 Договору). (а.с.8-13зв). Згідно з п. 1.5. договору строк та проценти за користування кредитом за договором є фіксованими та обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування кредитом на наступних умовах: п.2.5.1. протягом строку дії кредиту, встановленого пунктом 1.3. договору, розмір основних процентів складає: 0.95 (нуль цілих дев`ять десятих) процентів від суми кредиту, але не менше ніж 50 (п`ятдесят гривень 00 копійок) за перший день користування кредитом; 0.95 (нуль цілих дев`ять десятих) процентів від суми кредиту, щоденно, за кожен день користування Кредитом, починаючи з другого дня в межах строку кредиту, зазначеного в пункті 1.3. цього договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів. Пунктом 1.5.2. у разі, якщо позичальник не повернув кредит у строк встановлений пунктом 1.3. Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5. договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами, в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (порушення грошового зобов`язання), при цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Черговість розподілу внесених пози чальником коштів на погашення заборгованості визначена п. 3.5, 3.6 договору. Вказаний договір про споживчий кредит укладений у формі електронного документу, накладено електронний підпис zv5865, зазначено що позика надається згідно з умов, виключно за допомогою веб сайту позикодавця за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з додатку до договору - таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки за договором про споживчий кредит, при підписанні кредитного договору сторони погодили орієнтовну сукупну вартість кредиту: сума кредиту 8000,00 грн строком на 30 днів з 31.11.2021 року по 30.12.2021 року, проценти за користування кредитом 2280,00 грн; реальна річна процентна ставка 2013,43%; загальна вартість кредиту 10280 грн. До позовної заяви долучено додаткову угоду №1 від 30.12.2021 року до договору № 1757286 від 30.11.2021 року, яку укладено позивачем та відповідачем, відповідно до якої, сторони дійшли згоди змінити строк дії договору до 60 днів, та зобов`язання позичальника повернути заборгованість за відсотками у розмірі 2280,00 грн. які він повинен був сплатити у строк до 30.12.2021 року (а.с.14-14зв). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 1757286 від 30.11.2021 [PERSON] за період з 30.11.2021 по 12.11.2024 заборгованість складає 23500,00 грн, з яких 7500,00 грн - основний борг; 16000,00 грн - заборгованість по відсоткам, 30.12.2021 року сума сплаченого тіла кредита становить 500,00 грн, сплачено відсотків 2254,00 грн (а.с.15-26). Згідно копії інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» №488/11 від 14.11.2024, 30.11.2021 року проведена успішна транзакція щодо зарахування на картковий рахунок MONOBANK , номер картки [NUMBER] , сума зарахування 8000,00 грн (а.с.27). Належність вказаного карткового рахунку відповідачу [PERSON] підтверджується наявною в матеріалах справи копією Анкети-оферти, заповненої позичальником (а.с.28-33зв). Мотиви та застосовані норми права. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 вказаного Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України „Про електронний цифровий підпис є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» норми вказаного Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. За умовами договору про споживчий кредит №1757286 від 30.11.2021 року та додаткової угоди до вказаного договору сторони погодили сплату відсотків за користування кредитом, який наданий з 30.11.2021 року до 28.01.2022 року включно. Таким чином, у межах строку кредитування за договором про споживчий кредит №1757286 від 30.11.2021 року до 28.01.2022 року відповідач мав повернути позивачу кредит і сплатити проценти. Починаючи з 29.01.2022 року за вказаним договором відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що загальна вартість кредиту за договором про споживчий кредит №1757286 від 30.11.2021 року на час закінчення строку дії кредиту, з урахуванням сплачених відповідачкою 30.12.2021 року кредитних коштів у сумі 500,00 грн (тіло кредиту) та сплати відсотків в сумі 2254,00 грн, становить 9566,25 грн, яка складається з 7500,00 грн\~основного боргу та 2066,25 грн\~заборгованості по відсоткам (нарахованими в межах строку кредитування 60 днів з 30.11.2021 до 28.01.2022 року). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем за договором про споживчий кредит №1757286 від 30.11.2021 року нарахована заборгованість по процентах після спливу визначеного договорами строку кредитування, а тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту та заборгованості по процентах, нарахованих в період дії строку кредитування. За таких обставин, судом встановлено, що відповідачка не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, і суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно копії платіжної інструкції №552 від 14.11.2024 року (а.с.1) позивачем було сплачено 2422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на загальну суму 23500,00 грн, і судом такий позов задоволено на суму 9566,25 грн, що складає 40,71 % від суми позову. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 986,16 грн (2422,40 грн х 40,71% = 986,16). На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial