Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за громадянкою Російської федерації [PERSON] державним реєстратором Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В., 29.09.2017 зареєстровано право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення: площею 0,5050 га з кадастровим номером 5920355500:01:001:1808, надана для ведення товарного сільськогосподарського призначення; площею 3,6787 га з кадастровим номером 5920355500:01:001:1807, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2019 № 2253 (спадкова справа № 109/2019) спадкоємцем приватної земельної ділянки площею 0.5050 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер: 5920355500:01:001:1808), яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №032173, виданого 28.12.2001 на підставі рішення 16-ї сесії 23-го скликання Чупахівської селищної ради від 16.03.2001 та зареєстрований в Книзі записів про право приватної власності на землю за №1627. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.10.2019 № 2252 (спадкова справа № 109/2019) спадкоємцем приватної земельної ділянки площею 3,6787 гектара, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер: 5920355500:01:001:1807), яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ№032173, виданий 28.12.2001 року на підставі рішення 16-ї сесії 23-го скликання Чупахівської селищної ради від 16.03.2001 року та зареєстрований в Книзі записів про право приватної власності на землю за №1627. Надалі державним реєстратором Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. 16.10.2019 зареєстровано право власності на вищевказані земельні ділянки.. Відповідно до інформації Управління ДМС України в Сумській області від 21.02.2024 та від 06.12.2024 [PERSON] , [INFO] документована посвідкою на постійне проживання в Україні. Таким чином, наразі власником зазначених земельних ділянок з кадастровими номерами 5920355500:01:001:1808 ( площею 0.5050 га) та 5920355500:01:001:1807 (площею 3,6787 га ) залишається громадянка Російської федерації [PERSON] . При цьому, вказані земельні ділянки перебувають в оренді ПСП АФ «Піонер» на підставі договору оренди від 09.10.2019. Охтирською окружною прокуратурою під час проведеного вивчення встановлено, що перебування вказаних земельних ділянок у власності громадянки російської федерації порушує вимоги ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, а тому просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельну ділянку, що належить громадянці Російської федерації [PERSON] з кадастровим номером 5920355500:01:001:1807, площею 3,6787 га, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області; конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельну ділянку, що належить громадянці Російської федерації [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) з кадастровим номером 5920355500:01:001:1808, площею 0,5050 га, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Охтирського\~міськрайонного суду\~Сумської області\~від 06.01.2025\~року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, визнано справу малозначною відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.19, ч.3 ст. 274 ЦПК України. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.01.2025 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказані земельні ділянки. Відповідачка 15.01.2025 року отримала ухвалу про відкриття провадження у справі, відзиву в установлений законом строк не надала. Від третіх осіб будь-яких заяв не надійшло. 20.01.2025 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.01.2025 року в задоволенні заяви відповідачки [PERSON] про перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено за необгрунтованістю. 31.01.2025 року від [PERSON] повторно надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2025 року в задоволенні заяви відповідачки [PERSON] про перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено за необгрунтованістю. 07.02.2025 року від Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначили про обґрунтованість позовних вимог, вважають, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, крім того відповідачка не була позбавлена можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки, визначені судом або законом, заявляти відповідні письмові клопотання та в повній мірі користуватися іншими правами, передбаченими ЦПК України, однак таким правом не скористалася, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою Російської федерації та документована посвідкою на постійне проживання № [NUMBER] від 02.07.2013 року (а.с. 67). 16.10.2019 державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №2253 та №2252, відповідно до яких громадянка Російської федерації [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , успадкувала земельну ділянку, площею 0,5050 га з кадастровим номером 5920355500:01:001:1808, надану для ведення товарного сільськогосподарського призначення; та земельну ділянку площею 3,6787 га з кадастровим номером 5920355500:01:001:1807, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чупахівської селищної\~ради Охтирського\~району Сумської\~області (а.с.63, 664, зворотній бік). На підставі вказаних свідоцтв про право на спадщину за законом [PERSON] зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (а.с. 64,66). Право власності [PERSON] на вказані земельні ділянки також підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.11.2023 (а.с. 12-17, 37-42). На підставі договору оренди землі від 09.10.2019 земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 5920384400:01:001:0431 було передано [PERSON] в оренду ПСП «Комишанське» на 25 років. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.02.2017 (а.с. 34-36). Відповідно до договору оренди від 16.02.2016 земельні ділянки\~сільськогосподарського призначення\~площею 0,5050\~га з\~кадастровим номером\~5920355500:01:001:1808\~та площею\~3,6787\~га з\~кадастровим номером\~5920355500:01:001:1807 було передано [PERSON] в оренду ПСП Агрофірма «Піонер» на 10 років. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2019 (а.с. 71,72). Згідно листа Управління державної міграційної служби України в Сумській області вбачається, що [PERSON] документована посвідкою на постійне проживання в Україні, за обліками встановлення належності до громадянства України, оформлення, набуття громадянства, документування паспортом громадянина України остиання не значиться (а.с.76). У листах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.12.2024 року за №10-18-0.612-4277/2-24 зазначено, що у зв`язку із відсутністю коштів у Головного управління для подання позовів щодо конфіскації зазначених земельних ділянок Головне управління просить Сумську обласну прокуратуру вжити заходів щодо представництва інтересів держави в особі Головного управління на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 79-80). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Конституція України (стаття 13) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України. Частиною 5 ст.22ЗК України (у редакції, чинній на час отримання відповідачкою спірних земельних ділянок у власність) визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно з ч. 2 ст.81ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. За змістом ч. 4 ст.81ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до вимог підпункту «е» ч. 1 ст.140ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст.145ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Частиною 1 ст.348 ЦК України встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] , як іноземець, не виконала обов`язок відчужити отримані нею у власність в порядку спадкування земельні ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду. Аналіз вище вказаних норм права у їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що якщо власник земельної ділянки, який відповідно до закону зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, однак не виконав такого обов`язку, то орган, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, звертається до суд з позовом про конфіскацію вказаної земельної ділянки. За насідками розгляду такого позову суд ухвалює рішення про конфіскацію даної земельної ділянки або відмови у її конфіскації. Рішення суду про конфіскацію земельної ділянки в подальшому є підставою для продажу даної земельної ділянки на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Прокурором в позовній заяві наведені обґрунтовані підстави представництва інтересів держави в суді з посиланням на норми права. Враховуючи, що отримані [PERSON] у власність в порядку спадкування земельна ділянка площею 0,5050 га з кадастровим номером 5920355500:01:001:1808, надана для ведення товарного сільськогосподарського призначення та земельна ділянка площею 3,6787 га з кадастровим номером 5920355500:01:001:1807, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, нею не відчужені упродовж встановленого законодавством України річного строку, дані земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду, а отже позов підлягає задоволенню. В даному випадку наявна «справедлива рівновага» між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки остання мала достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельні ділянки не відчужила, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23.01.2018. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюю зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь Сумської обласної прокуратури необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн та заяви про забезпечення позову, в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved