Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

18.09.2024 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] про позбавлення батьківських прав, яка мотивована тим, що вони з [PERSON] є батьками сина - [PERSON] , [INFO] . Сторони перебували у близьких стосунках з 2011 по 2014 рік. Після народження сина приблизно 9 місяців вони проживали як подружжя, без реєстрації шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони припинили спільне проживання навесні 2014 року. Син [PERSON] з моменту народження проживає з матір`ю, зареєстрований за місцем проживання матері. Позивач самостійно, без участі відповідача виховує сина, утримує, забезпечує гідні умови проживання тощо. За період навчання сина у Вінницькому ліцеї № 5 батько в школі не з`являвся, навчанням сина не цікавився, з класним керівником не спілкувався. На виховних заходах та батьківських зборах була присутня тільки мати. Відповідач [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям сина [PERSON] , не дбає про його розвиток, добробут та підготовку до самостійного життя. На підставі ст. 164 СК України позивач [PERSON] просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Загальне позовне провадження у даній справі було відкрите ухвалою суду від 30.09.2024 року, залучено до участі у справі орган опіки та піклування Вінницької міської ради. Ухвалою суду від 22.11.2024 року витребувано доказ - висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] . Ухвалою від 09.01.2025 року було закрито підготовче провадження у справі. 20.01.2025 року судом зареєстровано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 14.02.2025 року на виконання ухвали суду про витребування доказів. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дудчик О.М. позов підтримав відповідно до викладених обставин, просив вимоги [PERSON] задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] визнав. Суду пояснив, що він погоджується із висновком органу опіки і піклування про позбавлення батьківських прав. Зауважив, що інших дітей, крім [PERSON] , у нього немає. Останній раз він бачив сина приблизно рік тому. Із сином він не спілкується, його вихованням не займається, визнав, що байдужий до дитини. Позивач ніколи не перешкоджала йому бачитись та спілкуватись із сином, але у нього немає натхнення для спілкування з сином. Наслідки позбавлення його батьківських прав він усвідомлює. Аліментів на утримання сина [PERSON] він не сплачує. Наголосив, що це його свідома позиція. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з`явився, представник Семенова Н. подала заяву про проведення засідання у її відсутність. Повідомила, що 07.01.2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради прийняте рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми глави 13 розділу 3 Сімейного кодексу Українищодо особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, проте підтримували стосунки, притаманні подружжю, з 2011 по 2014 рік. Син [PERSON] з моменту народження проживає з матір`ю, зареєстрований за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] . Позивач самостійно, без участі відповідача, виховує сина, утримує, забезпечує гідні умови проживання тощо. В судовому засіданні батько дитини висловив свою свідому позицію щодо єдиного сина - байдужість до дитини, відсутність бажання спілкуватись, займатись вихованням, готувати до самостійного життя, утримувати, належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно характеристики КЗ «Вінницька початкова школа № 5», [PERSON] , 2013 р.н. навчався в початковій школі КЗ «ВПШ № 5» з 01.09.2020 року по 2024 рік. Хлопчик вихований, спокійний, доброзичливий. Дитина завжди охайна, доглянута, забезпечена всім необхідним приладдям для навчання. До школи [PERSON] приводила мама [PERSON] . За період навчання в школі про дитину турбується лише мама. Батько [PERSON] за період навчання сина [PERSON] з 01.09.2020 року по 2024 рік у школі не з`являвся. Навчанням, вихованням сина не цікавився, з класним керівником не спілкувався. На виховних заходах та батьківських зборах була присутня тільки мати. Згідно характеристики КЗ «Вінницький ліцей № 31», [PERSON] , 2013 р.н. навчається у 5 класі. Мама хлопчика, [PERSON] , постійно цікавиться успіхами та поведінкою учня. Мама телефонує, пише повідомлення, відвідує батьківські збори та тримає зв`язок з класним керівником. Станом на цей час батько хлопчика до школи не приходив, на зв`язок із класним керівником не виходив. Згідно висновку виконкому Вінницької міської ради від 14.01.2025 року № 01/00/011/3022, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Комісією встановлено, що батьки дитини проживають окремо, перебували у фактичних шлюбних стосунках. Син [PERSON] проживає з матір`ю. На засіданні комісії мати дитини стверджувала, що необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав виникла тому, що батько тривалий час не бере участі у житті та вихованні сина, не цікавиться його справами та здоров`ям, не проявляє батьківського піклування по відношенню до сина, не допомагає матеріально. На засіданні комісії 17.12.2024 року дитина - [PERSON] розповів, що із батьком [PERSON] не спілкується зовсім та не бажає спілкуватись. Де проживає батько йому не відомо. Батько йому не телефонує, з днями народження та святами не вітає, подарунків не дарує. [PERSON] батька зовсім не знає. [PERSON] на засіданні комісії 07.01.2025 року не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Підтвердив, що не приймає участі у вихованні сина і не хоче приймати надалі. Згідно акту обстеження умов проживання від 17.12.2024 року, складеного працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, в сім`ї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини [PERSON] . Своєю поведінкою [PERSON] порушив вимоги ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України щодо виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Правовідносини виникли між сторонами з приводу здійснення особистих немайнових прав і обов`язків батька та неповнолітньої дитини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми глави 13 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 2 ст. 157 СК України визначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). В судовому засіданні було встановлено, що син [PERSON] постійно проживає з матір`ю. Батько своїм єдиним сином [PERSON] не цікавиться, не бачиться з ним, байдужий до його долі, ніяким чином не піклується про нього, про його здоров`я, розвиток, навчання, добробут, підготовку до самостійного життя, не приймає участі в його матеріальному утриманні. Фактично [PERSON] самоусунувся від догляду та виховання свого сина [PERSON] . Така поведінка батька свідчить про свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Враховуючи наведені обставини, надані суду докази в сукупності, висновок служби у справах дітей у даній справі, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу свідомо ухилявся від виконання батьківського обов`язку, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] . При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дітям повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їм розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved