Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

05.01.2022 року [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, матеріальних збитків, завданих пожежею, в якій просить суд стягнути з відповідача на відшкодування матеріальних збитків (шкоди) 89450,00 грн., і завданої моральної шкоди 20000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 19/25 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , інші 6/25 частин житлового будинку належать на праві власності [PERSON] . Житловий будинок розділений на дві ізольовані частини (квартири), що відображено у технічному паспорті на будинок, також парканом розділена присадибна земельна ділянка. Вона із своєю сім`єю займає приміщення будинку, які складають квартиру [ADDRESS] , загальною площею 21,80 кв.м, житловою площею 15,60 кв.м., належать [PERSON] . У належній їй квартирі разом із нею зареєстровані члени її сім`ї, але фактично вона проживає там сама. Також в будинку зареєстрований відповідач, його дружина і син відповідача, які зараз в будинку не проживають. 10.10.2021 року в даному житловому будинку сталася пожежа внаслідок необережного поводження із вогнем, яка виникла в приміщенні квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачу. Хто саме допустив необережне поводження із вогнем їй невідомо, оскільки ця частина будинку є ізольованою. На відновлення своєї частини будинку їй довелося витратити грошові кошти в сумі 89450 грн. Крім того, у зв`язку з пошкодженням пожежею її майна, їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з пожежею, було порушено її звичний режим життя, вона витратила значні кошти на відновлення будинку, була вимушена терпіти значні побутові незручності, а також отримала сильний психологічний стрес. Моральну шкоду вона оцінює в 20000,00 грн., яку просить стягнути на її користь з відповідача. 27.01.2022 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. З витягу до акту приймання-передавання справ та речових доказів Харківського районного суду Харківської області від 01.04.2022 року вбачається, що на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до частини 7 статті 147\~Закону України\~«Про судоустрій\~та статус\~суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 03.03.2022 №2112-ІХ, якими змінено територіальну підсудність справ, зазначену справу 01.04.2022 року передано до Полтавського районного суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29.12.2023 року зазначену цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану цивільну справу передано в провадження суді [PERSON] . Ухвалою суду від 05.08.2024 року цивільну справу прийнято до провадження і призначено проведення підготовчого судового засідання з викликом сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.11.2024 підготовче засідання було закрите, праву призначено до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог ч.6\~ст.187 ЦПК України та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Про причини неявки суду не повідомив, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~\~\~\~ У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. \~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить 19/25 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтвом про право власності на житловий будинок, від 20.06.2001 року №182, виданого виконкомом Покотилівської селищної ради та довідкою Харківського районного бюро технічної інвентаризації від 16.12.2021 вих.№761. Власником іншої 6/25 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] . Як вбачається із технічного паспорту на будинок за вказаною адресою, житловий будинок поділений на дві окремих квартири. Відповідно до довідки виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області та Акту обстеження матеріально-побутових умов за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: власник частини будинку [PERSON] , а також зареєстровані, але не проживають її донька [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також в будинку зареєстровані відповідач [PERSON] , його дружина [PERSON] та син [PERSON] 10.10.2021 року о 00.53 годині в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 10.10.2021 р. Місцем виникнення пожежі є приміщення частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем. Відповідно до вказаного акту пожежею знищено дах житлового будинку, вікно за адресою: [ADDRESS] . За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для настання деліктної відповідальності за статями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних непереборних обставин. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засадам (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Згідно акту про пожежу від 10.10.2021 р. пожежа виникла в частині будинку, яка належить відповідачу [PERSON] та в якій він проживав, що дає підстави суду зробити висновок, що саме внаслідок протиправних дій відповідача, який порушив правила пожежної безпеки у належній йому частині житлового будинку, сталася пожежа, якою було завдано майнову шкоду позивачці. А тому саме відповідач мав доводити у суді відсутність його вини у заподіянні шкоди майну позивача. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, не надав до суду будь-яких доказів на спростування поданих позивачкою документів, а отже, відповідач не спростував визначену статтями 1166, 1167 ЦК України презумпцію винного заподіяння шкоди. Таким чином, суд вважає, що позивачкою доведено наявність протиправних дій відповідача, причинного зв`язку між діями відповідача та збитками, а також наявність вини відповідача. Що стосується розміру спричиненої матеріальної шкоди, суд зазначає наступне. У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (стаття 22 ЦК України). \~ \~ \~ \~Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України). Тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності, несе позивач. На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивач надала копії квитанцій на придбання матеріалів для проведення ремонтно-будівельних робіт з відновлення нерухомого майна, пошкодженого внаслідок пожежі на суму 89450 грн., яка не оспорена відповідачем і підлягає стягненню з відповідача. Щодо заявленої позивачкою вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачкою доведено, що внаслідок протиправних дій відповідача сталася пожежа, внаслідок якої було пошкоджено частину житлового будинку, належного позивачці. Суд погоджується з доводами позивачки про перенесені нею моральні переживання внаслідок пошкодження її майна, та враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивачка, їх характеру, та з урахуванням тієї обставини, що позивачка є особою похилого віку, і що вона змушена перетерпіти незручності, пов`язані з організацією ремонту належного їй нерухомого майна, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача на її користь 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволено, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивачки в розмірі 994 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial