Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

07 жовтня 2024 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з 01 жовтня 2021 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають малолітнього сина, спільне життя з відповідачем не склалось, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивачки та відповідача відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. 08 жовтня 2024 року ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 10 жовтня 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 08.10.2024 року позивачка подала до суду заяву про усунення недоліків, уточнивши позовні вимоги. 11 жовтня 2024 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 06 листопада 2024 ухвалою суду провадження по справі було зупинено та надано сторонам строк на примирення терміном - три місяці. 07 лютого 2025 року ухвалою суду провадження по справі було поновлено. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вимоги викладені в позовній заяві підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 жовтня 2021 року Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01.10.2021 року серії [NUMBER] актовий запис № 328. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) серія [NUMBER] від 20.05.2022 року актовий запис № 106. Із позову, поданого на адресу суду встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалось, через різні погляди на життя, подружні відносини фактично перестали існувати, шлюб існує формально та суперечить їх інтересам. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям, вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи заяву позивачки її прізвище слід залишити без змін.

Outcome: approved