Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

11.12.2024 р. до суду подано позов, в якому позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Вимоги позову обґрунтувала тим, що в 1967р. з дозволу виконкому Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області її батьки [PERSON] та [PERSON] власною працею та коштами спорудили житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , з того часу постійно проживали в ньому, але не здійснили його державної реєстрації відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР» від 31.01.1966р., за якою державна реєстрація нерухомості в селах не проводилась. Відповідно до довідки № 1051 від 05.12.2024 року Гранівського старостинського округу Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області станом на 15.04.1991 року (День набрання чинності Закону України «Про власність») житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспників. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , однак належним чином право власності на нього не зареєструвала. Спадкоємцем після померлої за заповітом та за законом є я дочка спадкодавця [PERSON] , яка у визначений законом термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом та 19.04.2007р. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку. Спадкоємцями за законом є чоловік спадкодавця (мій батько) [PERSON] та син спадкодавця (брат позивачки [PERSON] ), від прийняття спадщини відмовились на користь позивачки. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає. Постановою нотаріуса від 04.12.2024р. 1225/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки щодо вищевказаного житлового будинку відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавиці на вищевказаний житловий будинок (частки будинку); невизначена частка спадкодавиці на вищевказаний житловий будинок (частки будинку), а також відсутні відомості (інформація) про державну реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок (частки будинку), також неможливо встановити які частки житлового будинку належали решті членам двору, будинок відноситься до суспільної групи колгоспників, а тому свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно не може бути видане. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Мельник А.М. письмово просила справу розглянути без його та позивачки участі, вимоги задовольнити (а.с. 39). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово вимоги визнав повністю та безумовно, справу просив розглянути без їх участі (а.с. 36). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За змістом абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 120, ч.2 ст. 123 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.), згідно з якими колгоспний двір має у власності житловий будинок, який належить його членам на праві сумісної власності, та ст. 127 цього самого кодексу, за змістом якої особиста праця є підставою законного набуття права власності, в тому числі членами колгоспного двору та двором в цілому. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на те, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючих документів на частину спадкового житлового будинку та невизначеної частка спадкового майна, не може оформити спадкові права, має перешкоди в оформленні права власності на частину спадкового житлового будинку, враховуючи повне і безумовне визнання позову відповідачем, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити з метою захисту спадкового майнового права позивачки.

Outcome: approved