Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат - Соболівський Антон Михайлович, звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні та по уточненій заяві просить встановити факт проживання однією сім`єю її - [PERSON] з [PERSON] та факт перебування її - [PERSON] на утриманні [PERSON] , мотивуючи тим, що вона - [PERSON] є рідною бабусею, а також опікуном військовослужбовця [PERSON] , який [INFO] загинув під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районі н.п. Попасна Луганської області. У зв`язку з тим, що заявниця - [PERSON] та заінтересована особа - [PERSON] являлися єдиними членами сім`ї військового, які фактично перебували на його утриманні до дня його загибелі, 16.10.2023 вони звернулись до [INFO] з заявою про надання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (у редакції, чинній на день загибелі військовослужбовця), у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця [PERSON] під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районі н.п. Попасна Луганської області. 26.01.2024 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протоколом №2/в від 26.01.2024 прийняла рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги заявнику та заінтересованій особі-3. У обґрунтування відмови, комісія зазначила наступне: «Відтак, у поданих на розгляд комісії документах відсутні підтверджуючі дані про належність бабусі (опікуна) та сестри загиблого військовослужбовця до визначеного законом кола осіб, які мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, та відсутні документи, які підтверджують їх непрацездатність (встановлення інвалідності) чи факт перебування їх на утриманні загиблого військовослужбовця. Також, за поданими документами неможливо встановити, що вони проживали разом, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов 'язки. Ураховуючи зазначене відмовити [PERSON] та [PERSON] у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Отже, встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні загиблого військового заявниці необхідно для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця [PERSON] на підставі постанови №168. Представник Міністерства оборони України надав письмове пояснення щодо заяви - заперечення на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, норми статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визначає, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають саме непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні, носять бланкетний характер і відсилають до статті 31 цього Закону, яка, в свою чергу уточнює, які непрацездатні члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні. Як вбачається із матеріалів письмових доказів, які долучені представником заявника в якості додатків до заяви, у [PERSON] наявні особи, які за законом зобов`язані її утримувати, а саме син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] [INFO] , та онука - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 16.09.2020 № 4164, у зв`язку із чим з огляду на зміст пункту «г» частини другої статті 30 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заявниця не належить до складу утриманців загиблого [INFO] [PERSON] . Відповідно, встановлення судом факту перебування [PERSON] на утриманні у свого онука на момент його смерті - [INFO] , як вказано заявником саме для отримання одноразової грошової допомоги, не призведе до виникнення у неї права на отримання вказаної допомоги, оскільки остання не належить до жодної із категорій утриманців загиблого [PERSON] в розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». У даному випадку заявник помилково ототожнює побутове утримання з силу життєвих обставин, яке можливо і існувало між нею та її онуком за час його життя, із визначенням категорією «утримання для виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги», яка наведена у змісті Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» З огляду на зазначене, встановлення вказаного факту в судовому порядку у межах вказаної справи не породжує відповідних юридичних наслідків, у зв`язку з чим відповідна заява із даного приводу не підлягає задоволенню. Представник заявника надав письмове заперечення на пояснення Міністерства оборони України, в якому просить задовольнити заявлені вимоги, зазначивши, що заявник погоджується з доводом заінтересованої особи - Міністерства оборони України, яка вірно зазначає, що змістом частини першої статті 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла станом на 24 квітня 2022 року, тобто на дату смерті [PERSON] ) визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки, та утриманці загиблого (померлого). Утриманці визначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця. Тобто, заявник не заперечує, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, які визначаються відповідно до Закону №2262-ХІІ. Проте, в подальшому представник заінтересованої особи, аналізуючи Закон №2262-XII, доходить хибного висновку про те, що для виникнення у особи права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги необхідно встановити факт непрацездатності вказаної особи. В обґрунтування своєї позиції заінтересована особа посилається на ст. 30 Закону №2262-ХІІ та вказує, що: «для висновку про виникнення у особи права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги необхідно встановити факт непрацездатності вказаної особи, в розумінні частини четвертої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у разі наявності вказаних обставин дослідити факт перебування на утриманні». Втім, положення ст.30 Закону №2262-ХІІ закріплюють перелік членів сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Оскільки заявник звернулася до суду з цією заявою без мети отримати пенсію по втраті годувальника, то положення ст. 30 Закону №2262-ХІІ до заявника не застосовуються і встановлювати факт непрацездатності заявнику не потрібно. Натомість, до заявника застосовують положення ст.31 Закону №2262-ХІІ, якими визначено членів сім`ї, які вважаються утриманцями. Таким чином, представником заінтересованої особи не оспорюється надання фінансової допомоги заявниці загиблим військовослужбовцем, яка була її постійним і основним джерелом засобів до існування, а заявниця, у свою чергу, надала суду ряд доказів на підтвердження утримання, так як в дійсності до моменту загибелі онук - [PERSON] забезпечував більшу частину матеріальних потреб заявниці та заінтересованої особи - 3. Заінтересована особа не висловила заперечення проти встановлення факту спільного проживання однією сім`єю заявниці з померлим військовослужбовцем. В судовому засіданні заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали, з підстав зазначених в заяві. При цьому пояснили, що до досягнення повноліття і навіть більше, [PERSON] був на утриманні бабусі. З 2021 року, перебуваючи на військовій службі за контрактом, він почав здійснювати утримання бабусі, допомагав сестрі. Проживав він постійно у бабусі, навіть до того часу, як батьки були позбавленні батьківських прав. Проживали вони завжди як сім"я. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та поштовим повідомленням. Представник заінтересованої особи - [INFO] в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, але надали заяву, в якій просять справу слухати без участі представника відділу за наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Щодо задоволення заяви покладаються на розсуд суду. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча своєчасно та належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. В судовому засіданні 24.01.2025 заявлені вимоги заявника підтримала. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, показання свідків, врахувавши думки заінтересованих осіб, наведені і в письмових заявах, та перевіривши і дослідивши письмові докази, вважає, що заяву слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В ст. 1 Конституції України законодавець закріпив, що Україна є правовою державою. Відповідно до Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3); права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. У ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю її - [PERSON] з [PERSON] - онуком та факт перебування її - [PERSON] на його утриманні. Метою встановлення вказаного факту зазначено отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця - онука [PERSON] . Питання виплати сім`ям загиблих військовослужбовців одноразової грошової допомоги регулюється постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Так, ч.2 вказаної постанови (в редакції, яка діяла станом на 24 квітня 2022 року - час смерті [PERSON] ) було установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. У статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, яка діяла на час смерті [PERSON] ) законодавець закріпив, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до положень ч.8 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, яка діяла на час смерті [PERSON] ) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. За приписами ч.ч.1,2 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до вимог ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17 (провадження №61-17628св19) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18). Також Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 456/1258/17 сформував висновок, що: «для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: факт проживання з загиблим; наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно для встановлення факту проживання однією сім`єю важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання, то за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. В ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, яка діяла на час смерті [PERSON] ) визначено саме, які члени сім`ї вважаються утриманцями. Так, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. В ч. 8 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.11.1999 [PERSON] народився [INFO] . Батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.33). Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 31.03.2016 у справі №286/4083/15-ц було позбавлено [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 1976 року народження, батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також позбавлено [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 1964 року народження, батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення набрало законної сили 23.05.2016 (а.с.35-36). З описової та мотивувальної частин вказаного рішення вбачається, що судом було встановлено, що мати дітей - [PERSON] характеризується з негативної сторони, не працює, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, перебуває на обліку в правоохоронних органах, як сімейний насильник. Проживаючи з дітьми [PERSON] та [PERSON] , не приділяє належної уваги вихованню неповнолітніх сина та доньки, не забезпечує їх матеріально, не цікавиться їх життям, здоров`ям та духовним розвитком, не відвідує батьківські збори у школі; часто перебуває вдома у нетверезому стані, вчиняє сварки, що негативно впливає на психічний розвиток дітей; з 06.11.2007 року перебуває на обліку служби у справах дітей Овруцької райдержадміністрації з причини вчинення фізичного насильства відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] . Після неодноразових профілактичних бесід з нею працівників органу опіки і піклування бесід продовжує вести аморальний спосіб життя, антисоціальної поведінки не змінила. Батько дитини [PERSON] - [PERSON] з часу розірвання шлюбу з [PERSON] - [INFO] , проживає окремо від сина в м. Житомир, до нього не приїжджає та ним не цікавиться, не допомагає матеріально утримувати дитину, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків; 29.10.2015 року написав нотаріально посвідчену заяву - згоду на оформлення [PERSON] опіки над його неповнолітнім сином [PERSON] . Батько дитини [PERSON] - [PERSON] також проживає окремо від доньки, до неї не приїжджає та нею взагалі не цікавиться, не допомагає матеріально утримувати дитину, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Вихованням та матеріальним забезпеченням дітей [PERSON] та [PERSON] займається їх бабуся - [PERSON] , з якою вони разом проживають. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Розпорядженням голови Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 01.06.2016 №127 «Про надання малолітній [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштування їх під опіку (піклування)» малолітній [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовано їх під опіку (піклування) бабусі - [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] (а.с.37). Корінець сповіщення №642/2819 та сповіщення №642/2819 від 26 серпня 2022 року військової частини [NUMBER] підтверджують, що саме заявнику - бабусі [PERSON] було сповіщено про те, що 21.07.2020 [PERSON] , [INFO] , був призваний на військову службу [INFO] , а 23.10.2020 підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу та проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді стрільця-помічника гранатометника. 24.04.2022 в реанімаційному відділенні №2 Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені І.І.Мечнікова, від поранень отриманих 20.04.2022 під час виконання бойового завдання в районі виконання завдань за призначенням в ході ведення бойових дій в районі н.п. Попасна Луганської області, вірний військовій присязі, у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, помер стрілець-помічник гранатометника 2 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону, військовослужбовець військової служби за контрактом, солдат [PERSON] , [INFO] , який приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України (а.с.39 зворот). Копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.09.2022 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) також підтверджує, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 22 років, про що 8 червня 2022 року складено відповідний актовий запис №517. Місце смерті - м. Дніпро Дніпропетровської області ( а.с. 34). З копії довідки для членів сімей осіб, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і приймали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, забезпечення її проведення і загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, яка видана військовою частиною [NUMBER] від 23.11.2022 №69, вбачається, що [PERSON] захищав незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України в період з 05.02.2022 по 20.04.2022 та загинув [INFO] в результаті проникаючого осколкового поранення голови, вибухової травми, ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків, передбачених законом, та воєнних операцій під час бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районі н.п. Попасна Луганської області. (а.с. 44). Суд відмічає, що вказана довідка видана теж [PERSON] , тобто заявнику, як бабусі [PERSON] , і саме як члену його сім`ї. Витяг із послужного списку [PERSON] , свідчить про те, що він при був званий 21.07.2020 [INFO] . 18.09.2022 виключений зі списків частини та ЗСУ у зв`язку зі смертю. Близькі родичі: « [PERSON] (батьки позбавлені батьківських прав) [PERSON] , 1950 року народження» (а.с. 45 зворот). Копія заяви [PERSON] на ім`я керівника [INFO] від 16.10.2023 свідчить, що [PERSON] зверталася з проханням виплати їй одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) її онука, опікуном якого вона була, - [PERSON] , військовослужбовця військової частини [NUMBER] на посаді стрільця-помічника гранатометника десантно-штурмового взводу, десантно-штурмової роти, десантно-штурмового батальйону, бригади ДШБ № [NUMBER] [ADDRESS] , який народився [INFO] , а загинув [INFO] в результаті проникаючого осколкового поранення голови, вибухової травми, ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків, передбачених законом, та воєнних операцій під час бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районі н.п. Попасна Луганської області ( а.с.40-41). З копії витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначеннями і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.01.2024 №2/в вбачається, що розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. У обґрунтування відмови, комісія зазначила наступне: «Відтак, у поданих на розгляд комісії документах відсутні підтверджуючі дані про належність бабусі (опікуна) та сестри загиблого військовослужбовця до визначеного Законом кола осіб, які мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, та відсутні документи які підтверджують їх непрацездатність (встановлення інвалідності) чи факт перебування їх на утриманні загиблого військовослужбовця. Також за поданими документами неможливо встановити, що вони проживали разом, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов 'язки. Ураховуючи зазначене відмовити [PERSON] та [PERSON] у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"» ( а.с.42). Згідно довідки центру надання адміністративних послуг Овруцької міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб №4/64 від 16.09.2020, виданої [PERSON] , до складу сім`ї/зареєстрованих входять [PERSON] (бабуся), [PERSON] (заявник), [PERSON] (сестра), [PERSON] (мати), [PERSON] (дядько) (а.с.43). Довідка центру надання адміністративних послуг Овруцької міської ради про склад зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб №5891 від 26.10.2022, видана [PERSON] , свідчить про те, що до складу сім`ї/зареєстрованих входять [PERSON] , [PERSON] (онук, помер [INFO] ), [PERSON] (онучка, знята з реєстрації), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син) ( а.с.43 зворот). З довідки центру надання адміністративних послуг Овруцької міської ради №3715 від 05.10.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживав в [ADDRESS] по день смерті [INFO] . На день його загибелі у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (а.с.48 зворотня сторона). Згідно акту, складеного депутатом Овруцької міської ради Макарчуком Ярославом Івановичем та свідками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 15.11.2022, останні підтверджують, що дійсно [PERSON] [INFO] , паспорт ПГУ [NUMBER] , орган, що видав 1827, дата видачі 18.07.2019, фактично проживав разом з бабусею [PERSON] та сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та надавав їм матеріальну підтримку та допомогу по день його смерті [INFO] , та перебували на його утриманні» (а.с.49). Письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також свідчать, що останні є сусідами [PERSON] і підтверджують, що онуки заявника - [PERSON] з народження проживають в її квартирі [ADDRESS] . Між ними був дуже тісний зв`язок, вони в усьому один одного підтримували. [PERSON] матеріально підтримував бабусю та сестру, пересилаючи їм грошові перекази, про що вона, заявник, особисто розповідала. Вона відправляла йому посилки. В їх під`їзді всі знають, що бабуся добре піклувалася за своїх онуків, була їм і за батька, і за матір завжди і до даного часу. Вони жили однією дружньою родиною (а.с. 49 зворот - 54). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили свої письмові пояснення та показали, що дійсно вони знайомі із [PERSON] багато років. [PERSON] живуть із заявником в квартирах на одному поверсі, тобто є близькими сусідами. [PERSON] живуть із заявником по одній вулиці. Знайомі близько 40 років. Вони добре знають, що бабуся - [PERSON] забирала [PERSON] та [PERSON] з пологового будинку і з нею вони все життя і проживають. Вона за них завжди добре піклувалася, а останнім часом [PERSON] постійно пересилав їй грошові перекази, про що вона їм розповідала. Їх мати теж періодично проживає в квартирі, але за дітей ніколи не піклувалася. Веде аморальний спосіб життя. [PERSON] (син заявника) є інвалідом. [PERSON] , відповідно до довідки про доходи Головного управління ПФУ в Житомирській області №3779 3573 9306 6714, перебуває на обліку в Овруцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області і отримує пенсію за віком. Відомості про пенсію: з січня 2021 року в розмірі 3926 грн. 38 коп., з березня 2021 року в розмірі 4324 грн. 49 грн., з квітня 2021 року в розмірі 4520 грн. 08 коп., з липня 2021 року в розмірі 4 671 грн. 05 коп., з серпня 2021 року в розмірі 4676 грн. 08 коп., з грудня 2021 року в розмірі 4692 грн. 08 коп., з березня 2022 року в розмірі 9818 грн. 88 коп., сума пенсії за вказаний період складає 73007 грн. 98 коп. ( а.с.39). Згідно довідки про доходи в/ч [NUMBER] від 06.09.2023 №642/5178 [PERSON] працював у Збройних Силах України (військова частина [NUMBER] ), загальна сума його доходу за період з жовтня 2020 року по квітень 2022 року становила 545747 грн. 66 коп.. Суттєве підвищення грошового забезпечення відмічається з серпня 2021 року, загальна сума - 34048 грн. 33 коп.., з березня 2022 року - 61673 грн. 14 коп.(а.с.38). Виписка по картковому рахунку [PERSON] з 01.01.2021 по 08.09.2022, паспорт [NUMBER] , рахунок № [NUMBER] , підтверджує, що військовослужбовець [PERSON] систематично надсилав заявниці - [PERSON] грошові кошти, а саме: 26.05.2021 зараховано переказ в сумі 500 грн; 27.05.2021 зараховано переказ в сумі 499 грн; 10.06.2021 зараховано переказ в сумі 2 000 грн; 13.07.2021 зараховано переказ в сумі 3 000 грн; 22.07.2021 зараховано переказ в сумі 2 500 грн; 31.08.2021 зараховано переказ в сумі 3 500 грн; 13.09.2021 зараховано переказ в сумі 6 000 грн; 22.09.2021 зараховано переказ в сумі 13 000 грн; 23.09.2021 зараховано переказ в сумі 2 500 грн; 11.11.2021 зараховано переказ в сумі 2 000 грн; 24.11.2021 зараховано переказ в сумі 6 900 грн; 03.12.2021 зараховано переказ в сумі 1 000 грн; зараховано переказ в сумі 2 000 грн; зараховано переказ в сумі 2 000 грн; 09.03.2022 зараховано переказ в сумі 15 000 грн; 25.03.2022 зараховано переказ в сумі 23 100 грн; 05.04.2022 зараховано переказ в сумі 15 000 грн; 12.04.2022 зараховано переказ в сумі 13 000 грн; 18.04.2022 зараховано переказ в сумі 15 000 грн; 18.04.2022 зараховано переказ в сумі 25 000 грн (а.с.45-48). Порівнюючи розмір пенсії заявника та грошового забезпечення її онука, грошове забезпечення онука було для заявника, починаючи з липня 2021 року основним і постійним джерелом засобів до існування. Відтак, за встановлених обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, зауважуючи, що у суду відсутні будь-які підстави не довіряти поясненням заявника та її представника, показанням свідків, а також дослідженим письмовим доказам, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими доказами і в своїй сукупності з достовірністю підтверджують проживання однією сім`єю [PERSON] з онуком - [PERSON] (спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов"язки) до часу смерті останнього, а також факт перебування її - [PERSON] на його - [PERSON] утриманні з липня 2021 року, суд приходить до висновку, що юридичні факти, а саме, факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , а також факт перебування її - [PERSON] на його - [PERSON] утриманні з липня 2021 року, є доведеними. Встановлення вказаних фактів необхідно заявнику для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168. Посилання представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України, що встановлення судом факту перебування [PERSON] на утриманні у свого онука на момент його смерті [INFO] , не призведе до виникнення у неї права на отримання вказаної допомоги, оскільки остання не належить до жодної із категорій утриманців загиблого [PERSON] в розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки, з огляду на положення правових норм постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (ч.2), Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (ст.16-1), Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, яка діяла на час смерті [PERSON] - [INFO] ), що викладені судом вище, обставини перебування заявника на утриманні визначаються відповідно до положень ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Члени сім`ї, які вважаються утриманцями), а не ст. 30 вказаного Закону, яка визначає саме членів сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Для встановлення ж факту перебування особи на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, що необхідно для отримання заявником разової грошової допомоги, має значення встановлення обставин перебування такої особи на повному утриманні померлого військовослужбовця або одержання від нього допомоги, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Крім того, суд відмічає, що згідно вищевказаних правових норм, заявник має право отримати одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою № 168, навіть не перебуваючи на утриманні загиблого онука, оскільки достовірно встановлено, що вона була членом його сім`ї, а в статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, яка діяла на час смерті [PERSON] ) законодавець закріпив, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Тобто, члени сім"ї визначені на рівні з батьками та утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця. Відповідно не має правового значення і питання наявності інших осіб, які за законом зобов`язані утримувати заявника, як бабусю загиблого. Однак, судом встановлено відсутність вказаних осіб. Адже, рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 31.03.2016 у справі №286/4083/15-ц, яким було позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та щодо неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] - дочка заявника характеризується з негативної сторони, не працює, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності та відповідно не є особою, яка може утримувати матір. Підтвердили вказану обставину і свідки в судовому засіданні. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №421481 [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю другої групи, загального захворювання. Він отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 21.02.2024. Поряд з тим, зважаючи на протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначеннями і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.01.2024 №2/в та наведені підстави для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги заявнику, з врахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про необхідність встановлення і факту перебування на утриманні Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися, норми права, що їх регулюють та досліджені докази в їх сукупності, значення фактів, які просить встановити заявник, обставини, в яких вона опинилася, втративши онука, якому в житті замінила батьків, і який загинув в молодому віці, захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, виконавши свій громадянський обов`язок щодо захисту Батьківщини, а також виходячи із відповідності установлених судом вищевказаних обставин одному з основних завдань цивільного судочинства, регламентованому статтею 2 ЦПК України - справедливому розгляду і вирішенню цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви.

Outcome: partial