Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Керівник Солом`янська окружна прокуратура міста Києва (м. Київ, вул. Академіка Шалімова, 3А) діючи в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації права. Вимоги позову обгрунтовано наступним. Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» виявлено факт порушень інтересів держави при реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 29.5 кв.м по [ADDRESS] . Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. 13.02.2020 прийнято рішення № 51113865 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 29,5 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2029826380000). Підставою для прийняття вказаного рішення та проведення державної реєстрації права власності стали довідка від 04.02.2020 № 107 та технічний паспорт від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 106), видані ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості» на замовлення [PERSON] . Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно речові права на земельну ділянку по [ADDRESS] за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані. Відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 14.03.2024 встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] за даними Міського земельного кадастру не обліковується та не реєструвалася, рішення про передачу (надання) у власність (користування) Київська міська рада не приймала. Установлено, що державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна (літ. «А») площею 29.5 кв. м по [ADDRESS] , що проведена на підставі рішення державного реєстратора від 13.02.2020 № 51113865, здійснена у порушення вимог законодавства та підлягає скасуванню у судовому порядку з огляду на наступне. Так, згідно матеріалів реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна № 2029826380000 вбачається, що державна реєстрація права власності проведена державним реєстратором на підставі лише довідки від 04.02.2020 № 107 та технічного паспорту від 04.20.2020 (інвентаризаційна справа № 106), виданих ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості», які були долучені до вказаної реєстраційної справи. Водночас, будь-які відомості, а саме: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, в матеріалах вищевказаної реєстраційної справи відсутні. Разом з тим, слід зазначити, що згідно інформації Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 11.05.2023, документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва за адресою: [ADDRESS] не видавалися та не реєструвалися. Згідно з інформацією Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.07.2024, встановлено, що розпорядження щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості по [ADDRESS] не видавалось. Крім того, згідно інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», яке до 01.01.2013 здійснювало державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна на території міста Києва, від 13.06.2023 встановлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, нежитлова будівля (літ. «А») по [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Крім того, у технічному паспорті та довідці, які стали підставою для прийняття державним реєстратором рішення та подальшої реєстрації права власності на нерухоме майно зазначено, що нежитлова будівля побудована у 1991 році. Разом з тим, п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ним особи. Водночас, згідно паспортних даних, дата народження громадянки [PERSON] [INFO] . Таким чином, враховуючи дату побудови вказаного нерухомого майна, що зазначена в документах та дату народження [PERSON] , можна прийти до висновку, що остання не могла бути особою, яка здійснила будівництво даного об`єкту, оскільки станом на 1991 рік їй було лише 7 років. Вказане дає підстави вважати, що громадянка [PERSON] не могла бути власником нерухомого майна в розумінні положень Закону. Крім того, під час проведення допиту свідка [PERSON] в рамках кримінального провадження № 42022102090000300 від 28.12.2022, встановлено, що [PERSON] за послугами до приватного нотаріуса Чорнєй В.В. щодо проведення реєстраційних дій не зверталась, також заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не подавала та не підписувала. Таким чином, за обставин ненадання [PERSON] документів, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості, реєстрацію права власності на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 29,5 кв. м по [ADDRESS] , що проведено лише на підставі технічного паспорту від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 106) та довідки від 04.02.2020 № 107, здійснено у порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та за відсутності обов`язкових документів, визначених п. 41 Порядку № 1127. Крім того, слід зазначити, що технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта, та який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо). При цьому, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а відтак не може слугувати самостійною підставою для здійснення державної реєстрації. Довідка, у свою чергу, складена на підставі проведеної технічної інвентаризації, також не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який надає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості. Разом з тим, відповідно до інформації ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості» від 29.03.2024, наданого на запит Солом`янської окружної прокуратури міста Києва, товариством технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не проводилась, довідка від 04.02.2020 № 106 та технічний паспорт від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 107) не видавалися. Таким чином, державна реєстрація права власності за [PERSON] на майно в обхід закону та надання державним органам документів, які не виготовлялися та не видавалися товариством та які не відповідають вимогам законодавства з метою введення держави в оману задля реєстрації права власності на нерухоме майно, не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію» є підставою для скасування рішення державного реєстратора № 51113865 від 13.02.2020 про державну реєстрацію права на це майно. Отже, за відсутності законних підстав для здійснення державної реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна літ. «А» площею 29,5 кв. м по [ADDRESS] , сама по собі державна реєстрація не свідчить про виникнення прав власника на вказане нерухоме майно. Оскільки, вказана земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва виключно Київська міська рада має право розпоряджатися нею. Разом з тим, як зазначалося вище, Київська міська рада, як власник земельної ділянки по [ADDRESS] в установленому порядку будь яким фізичним чи юридичним особам, зокрема [PERSON] , у власність чи користування, в тому числі для будівництва земельну ділянку не передавала, правовстановлюючі документи на неї не отримувались. З огляду на це, державна реєстрація спірної нерухомості площею 29,5 кв.м на земельній ділянці по [ADDRESS] , власником якої є Київська міська рада, істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстрокове. Київська міська рада у цьому разі не може розпоряджатися земельною ділянкою в інтересах територіальної громади міста Києва та не зможе здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі. Тому державна реєстрація нерухомого майна на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі. Отже, встановивши, що Київська міська рада не надавала будь - яким фізичним чи юридичним особам земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва чи експлуатації нежитлової будівлі, державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно не відповідає вимогам закону, а рішення державного реєстратора підлягає скасуванню, адже права власника земельної ділянки підлягають захисту. У даному випадку для забезпечення територіальній громаді міста Києва реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо комунальної земельної ділянки по [ADDRESS] , належним способом захисту порушених прав є скасування рішення державного реєстратора від 13.02.2020 № 51113865 з одночасним припиненням права власності відповідача на вказане майно. У даному випадку для забезпечення територіальній громаді міста Києва реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо комунальної земельної ділянки по [ADDRESS] , належним способом захисту порушених прав є скасування рішення державного реєстратора від 13.02.2020 № 51113865 з одночасним припиненням права власності відповідача на вказане майно. Крім того, оглядом земельної ділянки по [ADDRESS] , проведеним 22.03.2024 в рамках кримінального провадження № 42022102090000300 від 28.12.2022, встановлено, що на вказаній земельній ділянці об`єкт нерухомості, а саме нежитлова будівля літ «А» площею 29,5 кв. м відсутня. Отже, враховуючи відсутність на земельній ділянці по [ADDRESS] об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі (літ. «А») загальною площею 29,5 кв. м та враховуючи неправомірність реєстрації права власності на вказане майно, для забезпечення територіальній громаді міста Києва реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо комунальної земельної ділянки, належним способом захисту порушених прав є скасування рішення державного реєстратора № 51113865 від 13.02.2020 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за [PERSON] , на вищезазначений об`єкт нерухомого майна з одночасним припиненням прав відповідача на нього. Як вбачається з матеріалів справи ні Солом`янська окружна прокуратура міста Києва, ні Київська міська рада не були учасниками правовідносин щодо реєстрації права власності спірного об`єкту нерухомості, у зв`язку з чим, не могли дізнатися про здійснення 13.02.2020 року незаконних реєстраційних дій. Крім того, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на вказане нерухоме майно не було оприлюднене та не містить ознак публічної загальнодоступної інформації, зважаючи на те, що в розумінні ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України це рішення є суто правовим актом індивідуальної дії, спрямованим на регулювання прав і обов`язків конкретної фізичної особи. Також, слід зазначити, що чинним законодавством на Київську міську раду не покладено обов`язку щодо періодичного ознайомлення та проведення моніторингу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації майна. Водночас, Солом`янській окружній прокуратурі міста Києва про порушення вимог законодавства під час реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна літ «А» площею 29,5 кв.м по [ADDRESS] стало відомо під час здійснення процесуального керівництва за досудовим розслідуванням кримінального провадження № 42022102090000300 від 28.12.2022. Про виявлені порушення прокуратурою листом № 44-8236вих-24 від 26.07.2024 повідомлено Київську міську раду. Таким чином, Київській міській раді, про факти порушення вимог законодавства при проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно літ «А» площею 29,5 кв.м на земельній ділянці комунальної власності по [ADDRESS] , уповноваженому органу стало відомо лише з листа Солом`янської окружної прокуратури міста Києва, тому строк позовної давності, який починає свій відлік саме з вказаної дати, не пропущений. Слід також зазначити, що набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Чинення перешкод власнику земельної ділянки у користуванні та розпорядженні нею шляхом самочинного будівництва на ній об`єкту нерухомого майна, реєстрації права власності на нього свідчить про порушення прав держави на користування та розпорядження цією земельною ділянкою, що триває. При цьому власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права на земельну ділянку, у тому числі оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку. З урахуванням наведеного можна дійти висновку, що оскарження будь-яких рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інших правочинів на підставі яких відбулось порушення прав законного власника майна, можливе протягом усього часу тривання відповідного порушення прав законного власника майна, оскільки їх чинність порушує інтерес у юридичній визначеності. У цій справі рішення про реєстрацію права власності на об`єкти самочинного будівництва фактично є інструментом, за допомогою якого відповідач продовжує перешкоджати територіальній громаді реалізовувати всі правомочності власника земельної ділянки. Таким чином, враховуючи вказане, у даному випадку за загальним правилом про позовну давність, позовна давність для звернення до суду з позовом щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.02.2020 та здійсненої на його підставі державної реєстрації права власності має бути продовжена на строк дії воєнного стану. Тобто економічні інтереси держави полягають і в законному та ефективному використанні об`єктів, що є комунальною власністю - для задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування. У даному випадку Київська міська рада позбавлена можливості самостійно розпоряджатися земельною ділянкою комунальної власності по [ADDRESS] , внаслідок незаконної державної реєстрації права власності на майно за вказаною адресою, тому необхідність захисту порушеного права є очевидною. Порушення інтересів держави полягає в тому, що всупереч встановленому законодавством порядку, право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за фізичною особою на праві власності на підставі документів, які не є правовстановлюючими, та не виготовлялись та не видавались відповідним товариством, а сама реєстрація права власності спрямована на подальше незаконне заволодіння комунальним майном, а саме земельною ділянкою в Деснянському районі міста Києва. Державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна посягає на суспільні, економічні та соціальні інтереси держави, а також спрямована на використання земель територіальної громади міста всупереч вимогам чинного законодавства, що порушує права та охоронювані інтереси держави в особі Київської міської ради - органу уповноваженого розпоряджатися землями міста Києва. Внаслідок незаконної реєстрації об`єкта Київська міська рада втратила можливість самостійно на власний розсуд раціонально використовувати та розпоряджатися із вигідним для себе ефектом та результатом земельною ділянкою у столиці. На території міста Києва правомочності власника нерухомого майна від імені територіальної громади здійснює Київська міська рада. Порушення прав територіальної громади беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів, оскільки таке порушення суперечить конституційному обов`язку держави щодо забезпечення прав людини та гарантування належного функціонування місцевого самоврядування, ослаблює економічні основи місцевого самоврядування, що потребує реагування у межах наданої Конституцією України компетенції. Прокурор, виявивши такі порушення інтересів держави, зобов`язаний вжити заходи, спрямовані на їх захист. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес». Водночас, Київська міська рада неналежним чином здійснює повноваження, покладені на неї чинним законодавством. На Київську міську раду, як власника, покладено обов`язок самостійно та через свій виконавчий орган контролювати збереження земельних ділянок територіальної громади міста Києва, відстежувати стан їх використання та перевіряти чи не має місце порушення прав та інтересів територіальної громади на це майно. Київська міська рада як власник зобов`язана вживати заходи щодо сумлінного та добросовісного управління довіреним їй комунальним майном, забезпечувати його ефективне використання, контролювати стан збереження, а у випадку порушення іншими особами права власності територіальної громади - невідкладно реагувати. Разом з тим, Київська міська рада та Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), що є структурним підрозділом Київської міської ради, достовірно знаючи з листів прокуратури (від 08.03.2024 № 44- 2812вих-24 та від 26.07.2024 № 44-8236вих-24) про порушення вимог законодавство при реєстрації права власності на нерухоме майно на комунальній земельній ділянці по [ADDRESS] , обмежились лише тим, що повідомили про відсутність інформації, водночас вказаними органами не було досліджено правомірність та законність набуття права власності на вказане нерухоме майно та залишено поза увагою той факт, що не скасована реєстрація права власності на об`єкт нерухомості призведе у подальшому до звернення громадянки [PERSON] щодо відведення земельної ділянки. Солом`янська окружна прокуратура м. Києва зверталась до Київської міської ради із листом від 26.07.2024 № 44-8236вих-24 щодо необхідності вжиття заходів реагування з метою усунення вказаних порушень інтересів. При цьому, у даному листі Київську міську раду поінформовано про факт порушення законодавства при реєстрації за фізичною особою [PERSON] права власності на об`єкт нерухомості за вище вказаною адресою. При цьому, Київська міська рада пере направила вказаний лист до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва, який залишився без відповідного реагування. Отже, незважаючи на факт проведення незаконної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, Київською міською радою жодних заходів, у тому числі позовного характеру не вжито, що свідчить про невиконання останньою як уповноваженим органом покладених на неї функцій по захисту інтересів держави. Нездійснення Київською міською радою захисту порушених інтересів держави у даному спорі є очевидним. Вказана бездіяльність Київської міської ради є підставою для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». З огляду на вищевикладене, враховуючи порушення інтересів держави та бездіяльність органу, який наділений повноваженнями по захисту державних інтересів, даний позов подається до суду прокурором відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та в порядку ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, адже оформлення права власності на нежитлову будівлю літ «А» по [ADDRESS] порушує права територіальної громади міста Києва, як власника земельної ділянки та унеможливлює використання землі за призначенням, що є підставою для звернення з цим позовом відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». На виконання вимог п. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» позивача повідомлено листом від 27.09.2024 № 44-10677вих-24 про пред`явлення Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва цього позову. Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом права власності, цей спір не є публічно-правовим, а тому має вирішуватись за правилами цивільного судочинства. Спори про визнання незаконними та скасування рішень нотаріусів, які діяли на виконання делегованих повноважень державного реєстратора, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно розглядаються за правилами цивільного судочинства, якщо такі спори стосуються захисту цивільного права, зокрема випливають із договірних відносин, і якщо немає підстав для їх розгляду за правилами адміністративного судочинства. З огляду на вище викладене Солом`янська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради просить усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ 22883141) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою по [ADDRESS] , шляхом скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.02.2020 індексний номер 51113865 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на нерухоме майно - нежитлова будівля (літ. «А») загальною площею 29,5 кв.м по [ADDRESS] , із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна 2029826380000. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження в справі за позовом Солом`янська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації права. Призначено підготовче засідання. 24.10.2024 року представником Київської міської ради - Буханським О.В. через систему «Електронний суд» подано додаткові поясненя у справі, відповідно до яких підтримують позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. 13.02.2020 прийнято рішення № 51113865 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 29,5 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2029826380000). Підставою для прийняття вказаного рішення та проведення державної реєстрації права власності стали довідка від 04.02.2020 № 107 та технічний паспорт від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 106), видані ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості» на замовлення [PERSON] . Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно речові права на земельну ділянку по [ADDRESS] за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані. Відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 14.03.2024 встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] за даними Міського земельного кадастру не обліковується та не реєструвалася, рішення про передачу (надання) у власність (користування) Київська міська рада не приймала. Вважаємо, що державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна (літ. «А») площею 29.5 кв. м по [ADDRESS] , що проведена державними реєстраторами від 13.02.2020 № 51113865, здійснена у порушення норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - закон). Протиправними діями державних реєстраторів беззаперечно порушено права Київської міської ради володіти, розпоряджатися та користуватися землями комунальної власності, що підтверджується наступним. Реєстрація права власності на нежитлову будівлю площею 29,5 кв. м. за адресом: [ADDRESS] стала можливою лише внаслідок проведення неправомірних реєстраційних дій, за результатом яких територіальна громада міста Києва позбавлена права власності на частину земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] . За приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. В свою чергу, Київською міською радою не приймалось рішення про відведення земельної ділянки на праві власності чи користування земельною ділянкою по [ADDRESS] [PERSON] . Отже, внаслідок протиправних дій державних реєстраторів територіальна громада міста Києва була позбавлена права власності на земельну ділянку за адресом: [ADDRESS] , на якій незаконно розміщена та зареєстрована нежитлова будівля. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 13.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. було проведено реєстраційну дію «реєстрація права власності» на підставі довідки від 04.02.2020 № 107 та технічний паспорт від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 106), видані ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості» на замовлення [PERSON] . На підставі вищевикладеного, у зв`язку із поданням державному реєстратору неповного пакету документів для державної реєстрації, у останнього були відсутні підстави для здійснення реєстраційних дій, а вимог Закону щодо зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав державним реєстратором [PERSON] виконано не було. Також, державним реєстратором проігноровано та не було виконано вимоги п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону. Отже, в результаті незаконних дій державного реєстратора - Чорней В.В., 13.02.2020 було протиправно проведено реєстраційну дію по державній реєстрації права власності. З матеріалів позовної заяви вбачається, що у ході вивчення питання законності набуття права власності на спірний об`єкт нерухомого майна встановлено, що нежитлова будівля загальною площею 29,5 кв. м. розташована на земельній ділянці на [ADDRESS] , яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Водночас, вказана земельна ділянка [PERSON] або іншим фізичним та юридичним особам для будівництва не надавалась, у зв`язку з чим нежитлова будівля за вказаним адресом є об`єктом самочинного будівництва. Отже, реєстрація права власності на самочинно збудоване майно за особою, яка його здійснила, не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного. Враховуючи аргументи, викладені Прокурором у позовній заяві, [PERSON] набули права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю загальною площею 29,5 кв. м. у визначеному законом порядку у зв`язку з відсутністю дозвільних документів на будівництво та відведення земельної ділянки для цієї мети. Київська міська рада, як власник земельної ділянки на [ADDRESS] , в установленому порядку фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, в тому числі для будівництва, земельну ділянку не передавала, правовстановлюючі документи на неї не отримувались. Враховуючи вищезазначене, оскільки оскаржувані правочини були спрямовані виключно на створення поза конкурентних умов та підстав, направлених на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, порушують права та охоронювані законом інтереси держави в особі Київської міської ради, як органу, уповноваженого розпоряджатися землями територіальної громади міста Києва, наявні усі достатні правові підстави для визнання таких правочинів недійсними у судовому порядку. Спірна земельна ділянка підлягає поверненню власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради шляхом приведення її у придатний для використання стан та звільнення від нежитлової будівлі. Розглядати справу без участі представника Київської міської ради. Задовольнити позовні вимоги Керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради в повному обсязі. До підготовчого розгляду справи відповідач не з`явився, до суду через «Електронний суд» подано заяву про проведення розгляду справи за її відсутності з урахуванням тих матеріалів які знаходяться в матеріалах даної справи. Представник прокуратури вимоги позову підтримав в повному обсязі. Представник Київської мвської ради до підготовчого розгляду справи не з`явився, розгляд справи просили проводити за їх відсутності, вимоги позову підтримали в повному обсязі Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Солом`янська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації права. Призначено справу до судового розгляду по суті. Представник прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволені. Відповідач в судове засідання не з`явився. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи з внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, а межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів, в розумінні вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України, можуть бути визнання права та визнання правочину недійсним. В судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. 13.02.2020 прийнято рішення № 51113865 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 29,5 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2029826380000). Підставою для прийняття вказаного рішення та проведення державної реєстрації права власності стали довідка від 04.02.2020 № 107 та технічний паспорт від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 106), видані ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості» на замовлення [PERSON] . Відповідно до пункту 1 частини першої ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, згідно з пунктом 42 Порядку для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992, подаються: Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Відповідно до пункту 43 Порядку для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: Документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; Виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищною, міської ради або відповідною архівною установою. Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно речові права на земельну ділянку по [ADDRESS] право власності не зареєстровано. Згідно інформації Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 11.05.2023, документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва за адресою: [ADDRESS] не видавалися та не реєструвалися. Згідно інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», яке до 01.01.2013 здійснювало державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна на території міста Києва, від 13.06.2023 встановлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, нежитлова будівля (літ. «А») по [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 14.03.2024 встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] за даними Міського земельного кадастру не обліковується та не реєструвалася, рішення про передачу (надання) у власність (користування) Київська міська рада не приймала. Відповідно до інформації ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості» від 29.03.2024 вбачається, що товариством технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не проводилась, довідка від 04.02.2020 № 106 та технічний паспорт від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 107) не видавалися. Згідно з інформацією Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.07.2024, встановлено, що розпорядження щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості по [ADDRESS] не видавалось. Відповідно до протоколу оглядом земельної ділянки по [ADDRESS] , проведеним 22.03.2024 в рамках кримінального провадження № 42022102090000300 від 28.12.2022, встановлено, що на вказаній земельній ділянці об`єкт нерухомості, а саме нежитлова будівля літ «А» площею 29,5 кв. м відсутня. Відповідно до протоколу (додаткового) допиту свідка [PERSON] від 06.08.2024 року в рамках кримінального провадження № 42022102090000300 від 28.12.2022, встановлено, що [PERSON] за послугами до приватного нотаріуса Чорнєй В.В. щодо проведення реєстраційних дій не зверталась, також заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не подавала та не підписувала. Отже, обов`язковою умовою для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , є наявність зареєстрованого за особою, яка подає відповідні документи, речового права (власності чи користування) на земельну ділянку на якій розташована відповідна будівля. Проте, в порушення вказаних вимог Порядку, при прийнятті спірного рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (літ. «А») площею 29.5 кв. м по [ADDRESS] , що проведена державними реєстраторами від 13.02.2020 № 51113865, здійснена у порушення норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, незалежно від того, якими нормами керувався реєстратор, ним допущено грубе порушення норм законодавства в сфері державної реєстрації. Законом України від 05.12.2019 « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону викладено в новій редакції. Відповідно до пунктів 1,2,3 частини третьої статті 26 Закону ( в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Відповідно до пункту 1 частини першої ст..2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, згідно з пунктом 42 Порядку для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992, подаються: Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Відповідно до пункту 43 Порядку для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: Документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; Виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищною, міської ради або відповідною архівною установою. Так, відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Також, метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження самовільного захвату, конфіскації, експропріації власності та інших порушень права безперешкодного користування своїм майном. Згідно загального правила, особа може бути позбавлена права власності лише в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи права власності має бути дотримана справедлива рівновага інтересів суспільства і прав власника, про що постійно зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Перший протокол Конвенції ратифікований Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР і з огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 № 1906-ІV «Про міжнародні договори України» застосовується національними судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» застосовується українськими судами як джерело права. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Колишній король Греції проти Греції» від 23.11.2000 та ін.) напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям. Крім того, вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п.54 рішення). Правова позиція щодо необхідності визначення справедливої рівноваги між інтересами суспільства і конкретної особи викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-92цс13. Відповідно до ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав па нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав па нерухоме майно. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру прав відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та видає інформацію з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником. Разом з цим, державна реєстрація - це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права власності, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/15993/16. Крім того, відповідно до абзацу 5 п. 10 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. З огляду на викладене, є потреба у скасуванні рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.02.2020 індексний номер 51113865 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на нерухоме майно - нежитлова будівля (літ. «А») загальною площею кв.м по [ADDRESS] , із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна 2029826380000. Вищезазначене узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в ухвалах суду від 21.12.2016 у справі №761/10146/15-ц та від 30.01.2017 у справі №761/10147/15-ц. Згідно з ч. 2 ст. 26 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За змістом ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 60 вказаного Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, земля, правомочності власника щодо якої від імені та виключно в інтересах територіальної громади виконує відповідна рада. Також, аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що захист суспільства за своєю суттю є основним конституційним принципом. Отже, порушення прав Українського народу (територіальної громади), який є невід`ємною частиною держави, беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів, оскільки таке порушення суперечить конституційному обов`язку держави щодо забезпечення прав людини. На території міста Києва правомочності власника землі від імені територіальної громади здійснює Київська міська рада. Відповідно до ст. 18-2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 189 ЗК України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами. Так, Київська міська рада усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги письмові заяви учасників справи по суті позову, ураховуючи вищенаведені положення норм діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved