Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся у Сокирянський районний суд із вказаним вище позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позов вказував, що 05.03.2008 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №01, Від шлюбу є спільні діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що не підтримують між собою шлюбні відносини, з відповідачкою не спілкується, проживають окремо, не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків. Спільне життя у них не склалося через різні погляди на подальше подружнє життя, розподіл сімейних обов`язків та вирішення питань життя сім`ї. відповідачка фактично з кінця 2022 року переїхала проживати окремо, постійно у від`їздах в пошуку заробітків та влаштування особистого життя, відстань між ними привела до серйозних розбіжностей у їхньому погляді на подальше спільне життя. Відсутність єдності у вирішенні питань сімейного життя, розподілу обов`язків та ролей у сім`ї суттєво вплинуло на стосунки та створили напруженість та неможливість бути разом надалі. У зв`язку із тим, що у них різні погляди та уявлення про подальший розвиток стосунків або спільного життя загалом, для нього це створило перешкоди для спільного проживання та планування. Незгода щодо основних питань таких, як місце проживання, виховання дітей, бути незалежною будувати кар`єру, влаштовувати своє особисте життя відповідачем призвело до постійних конфліктів та відчуття розчарування. Усі спроби зберегти сім`ю, налагодити спілкування з дружиною та повернути її в сім`ю були марними. Остання ігнорувала будь-які повідомлення та дзвінки від позивача, родини та друзів. Шлюб між ними існує лише формально, оскільки через різні погляди на життя з відповідачкою, його спроби налагодити контакт переростають у конфлікти, сім`я розпалася остаточно та подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому необхідно його розірвати. Позивач втратив до відповідачки почуття любові, а подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. У зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачкою відсутній спір щодо того, з ким буде проживати малолітній син, позивач має право на звернення до суду із даною позовною заявою, водночас зазначає, що донька визначила сама, що буде проживати із батьком, оскільки майже повнолітня. Позивач відповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, створює належні умови для проживання та розвитку дитини, забезпечує його усім необхідним, приділяє час та увагу для його повноцінного розвитку, сприяє його інтелектуальному розвитку та зростанню, слідкує за навчанням. В той же час забезпечує проходження ним медичних оглядів, купує всі необхідні ліки та медикаменти, піклується про здорове харчування. З огляду на те, що син знаходиться на його одноособовому утриманні та вихованні, виникає необхідність щодо встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини. Встановлення факту має для позивача важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокий батько» і дасть можливість оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, які виховуються лише одним з батьків, змінити місце проживання дитини без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із ними, реалізувати право одинокого батька на першочергове отримання житла. Також відповідачка є працездатною, здоровою особою, матеріальне становище останньої, вік дитини, яка потребує необхідного забезпечення, вважає, що розумним буде стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина, факти виховання дитини батьком свідчить про його повну відповідальність, включаючи і самостійне утримання дитини батьком Із врахуванням викладеного просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість 03.02.2025 року направив клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку із службовою зайнятістю та неможливістю прибути у судове засідання, вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, однак надіслала до суду заяву, визнала позовні вимоги, проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання їхнього сина з батьком не заперечує, просила справу розглядати без її участі, Представник Служби у справах дітей Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, в судове засідання також не з`явивсь, однак надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу на розсуд суду за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Так, з наведених у позовній заяві обставин, які згідно ч.1 ст.82\~ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] виданого 31.05.2022 року, орган, що видав:7321 та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені як [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із копії витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2025/000612269 від 16.01.2025 року позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 16.07.2008 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові відповідачки зазначені як [PERSON] , [INFO] . Згідно копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] 1976 р.н. - позивач, [PERSON] , 1942 р.н. батько, [PERSON] , 2002 р.н. донька, [PERSON] , 2008 р.н. донька, [PERSON] , 2014 р.н. - син. Також встановлено, що 05.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.09.2014 року Виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №23 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.08.2008 року Виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №13. Копією витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2025/000612699 від 16.01.2025 року підтверджується, що малолітній син [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] 1980 р.н. З копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №50/19-21/6 від 15.01.2025 року, складеного комісією у складі: старости Грубнянського старостинського округу, діловода та землевпорядника, вбачається, що при обстеженні матеріально-побутових умов сім`ї громадянина [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] згідно погосподарської книги на житловій площі будинку зареєстровані зареєстровані: [PERSON] 1976 р.н., [PERSON] , 1942 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2014 р.н. На час перевірки дійсно проживають: [PERSON] 1976 р.н., [PERSON] , 1942 р.н., [PERSON] , 2014 р.н. [PERSON] самостійно виховує малолітнього сина та забезпечує всім необхідним. Як вбачається з довідки-характеристики, наданої старостою Грубнянського старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області» №52/19-21/6 від 15.01.2025 року, [PERSON] проживає разом із своїм сином, який знаходиться на утриманні батька. [PERSON] не притягувався до кримінальної відповідальності, не вживає спиртні напої, за час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної сторони, в побуті та місцях громадського користування веде себе відмінно, в громадському житті села завжди активно приймає участь, зі сторони сусідів та жителів села, характеризується, як порядна та доброзичлива людина. Із характеристики, наданої класним керівником, підписаної директором ліцею, [PERSON] навчається у ліцеї з першого класу, має хороший фізичний та розумовий розвиток, навчальну програму засвоює на високому рівні, бере активну участь у класних і позашкільних заходах, до доручень ставиться відповідально, завжди доглянутий, має охайний зовнішній вигляд. [PERSON] виховується батьком, який бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори. Батько зацікавлений про всебічний розвиток дитини та організовує правильне проведення вільного часу, неодноразово з сином організовує відвідування культурних заходів. Копією висновку фельдшерсько-акушерського пункту с.Грубна Дністровського району Чернівецької області №7 від 15.01.2025 року встановлено, що [PERSON] за результатами останнього медичного огляду здоровий, щеплення пройдені згідно календаря імунопрофілактики, за медичною допомогою дитина звертається в присутності батька Статтею 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивачки. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-XII (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім того, суд враховує, що постанові від 17.10.2018 року №402/428/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161\~СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Судом встановлено, що позивач та відповідачка з кінця 2022 року не проживають разом однією сім`єю, не підтримують між собою шлюбні відносини, відповідачка переїхала проживати окремо, постійно у від`їздах в пошуку заробітків та влаштування особистого життя, участі у вихованні та утриманні дитини практично не бере, позивач проживає разом з сином, самостійно його виховує та утримує. Вказані обставини визнаються сторонами та ніким не оспорюються. Таким чином суд вважає, що відповідачкою [PERSON] свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітнього сина - [PERSON] , із врахуванням наданої відповідачем заяви про визнання позову, слід задовольнити, адже це якнайкраще відповідатиме інтересам дітей. Стаття 180 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, вік її дитини, яка потребує необхідного забезпечення, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, а також з реальної можливості відповідачки сплачувати щомісячно аліменти, не порушуючи прав останньої суд вважає, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved