Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2008 року. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року шлюб з відповідачем розірваний. В період шлюбу вони з відповідачем за спільні кошти придбали: земельну ділянку, площею 0,072 га, кадастровий номер 3221087000:04:002:0848, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER] , 2007 року виписку, VIN код [NUMBER] . Оскільки розділити спільно нажите майно в добровільному порядку вони з відповідачем не можуть, просила визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] вказане вище майно; у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею ( [PERSON] ) право власності на частину вказаної земельної ділянки та стягнути з відповідача на її (позивача) користь 32\~500 гривень грошової компенсації ідеальної частки вказаного автомобіля, припинивши її право спільної власності на цей автомобіль. Ухвалою суду від 02 серпня 2024 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Стащук В.А. позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у встановлені судом строки відзив на позов не подав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне його повідомлення про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 18 травня 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 15). Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 16-17). 04 жовтня 2017 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В., придбав земельну ділянку, площею 0,072 га, кадастровий номер 3221087000:04:002:0848, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 18-19). Відповідно до повідомлення регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) станом на 25 квітня 2024 року транспортний засіб «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, 07.07.2017 в ТСЦ МВС № 3247 зареєстровано на [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ № 3247/2017/531235 від 07.07.2017 (а.с. 35) З копії інформаційно-консультаційної довідки оціночної компанії Товариство з обмеженою відповідальністю «Галтекс Плюс» № GP240424-003 від 24 квітня 2024 року вбачається, що станом на 24 квітня 2024 року ринкова вартість об`єкта дослідження на території України, а саме колісного транспортного засобу: марка/модель - Daewoo Nexia, тип легковий седан, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , синього кольору, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см3 складає: 65\~000 грн (а.с. 20-34). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу,\~може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі\~№ 372/504/17. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо позову, суд вважає, що вказане майно, набуте сторонами за час їх шлюбу і належить їм (сторонам) на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Так як підстав для відступлення від рівності часток не вбачається, то суд вважає, що частки сторін в їх спільному майні є рівними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності, присуджується одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, ч. 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне поділити спільне сумісне майно бувшого подружжя [PERSON] і [PERSON] та визнати за останніми право власності по частині за кожним на земельну ділянку, площею 0,072 га, кадастровий номер 3221087000:04:002:0848, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 32\~500 грн грошової компенсації частки позивачки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб «Daewoo Nexia», державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] , припинивши її право спільної власності на вказаний автомобіль. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови у позові на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питанян про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційний до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присутдені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved