Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

У лютому 2024 року представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором № 200155823 від 27.11.2014 року в розмірі 98\~351,15 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.11.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] , укладено Договір № 200155823 щодо кредитування. Відповідно до умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 22776,56 грн. на споживчі потреби, строк повернення до 27.11.2017 року. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлвівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 року про відступлення права вимоги за Кредитними договорами. Право вимоги до відповідача передано згідно реєстру боржників № 1. Згідно з реєстром прав вимоги до Договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 року, сума заборгованості відповідача станом на дату відступлення прав вимоги становить 63835,08 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 21343,56 грн. та заборгованості за доходами 42491,52 грн. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 березня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надіслала до суду заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] , укладено Договір № 200155823 щодо кредитування, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачу грошові кошти у розмірі 22776,56 грн., з встановленим строком повернення до 27.11.2017 року. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлвівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 року про відступлення права вимоги за Кредитними договорами. Право вимоги до відповідача передано згідно реєстру боржників № 1. Як вбачається з витягу з Додатку до Договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 року, позивач отримав право вимоги до відповідача щодо стягнення з останнього заборгованості за Кредитним договором у розмірі 63835,08 грн. Позивачем направлялась відповідачу претензія від 19.12.2022 року про погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виконання зобов`язання в належний термін - це один з елементів належного виконання зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва , виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), виконання обов`язку боржника третьою особою, а також в інших випадках, встановлених законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач своєчасно не виконував свої зобов`язання за Кредитним договором, що відображено у відповідному розрахунку заборгованості, а позивач за Договором факторингу набув права вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором. Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за Кредитним договором у загальному розмірі 98\~351,15 грн., яка складається з 63\~835,08 грн. - заборгованості кредитним договором, 5749,76 грн. - сума збитків з урахуванням 3% річних, 28\~766,31 сума збитків інфляційних витрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, інших розрахунків суду не надано. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач порушив умови Кредитного договору, право вимоги за яким у подальшому перейшло до позивача, а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 98\~351,15 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved