Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Столяр О.М. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1992 року. Шлюб між ними розірвано згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23.07.2014 року. Сторони фактично припинили шлюбні відносини ще 2003 році, з 2010 року відповідач проживає в росії. Позивач народила доньку від іншого чоловіка, однак згідно чинного законодавства батьком дитини записаний відповідач, оскільки на момент народження дитини, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідач ніколи не навідувався до доньки, не забезпечував матеріально, не цікавився здоров`ям, навчанням дитини, тому просить позбавити останнього батьківських праві відносно доньки, покласти на відповідача судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, забезпечила явку представника, адвокатки Столяр О.М., яка позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити, справу слухати без фіксування технічних засобів фіксування такого, про що подала письмове клопотання. Відповідач за викликом суду, не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи, відзив на позовну заяву не надав. Поштові конверти, адресовані відповідачу за вказаною позивачкою в позовній заяві адресою та адресою місця реєстрації останнього, повернулися на адресу суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою. Представник третьої особи Виконавчого комітету Буської міської ради як Органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився. Подав суду лист № 55 від 13.01.2025 року, повідомив, що [PERSON] на засідання комісії не з`явився, не повідомив причини відсутності. Згідно акту обстеження, складеного Ожидівським старостинським округом 05.09.2024 року, [PERSON] по [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає. Просять справу розглядати у відсутності їх представника, щодо вирішення спору покладаються на думку суду. Представники третьої особиОргану опіки та піклування при Львівській міській раді міста Львова та Сихівської районної адміністрації, як органу опіки та піклування Львівської міської ради за викликом суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, клопотань, пояснень, свої висновки щодо позову, не подали. Враховуючи, що відповідач жодного разу не з`явився за викликом суду, зважаючи на те, що розгляд справи був призначений завчасно, відповідач проінформований судом про день та час розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи, за відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Суд, вислухавши думку представника позивачки, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що з 01 жовтня 1992 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. (цивільна справа, провадження № 2/463/1514/14) У рішення зазначено, що сімейні відносини сторін не склалися, з 2003 року проживають окремо. Позивачка [INFO] народила доньку [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Як показала в судовому засіданні представник позивачки, шлюбні відносини сторін припинені ще у 2003 році, відповідач з 2010 року проживає в росії, точної адреси позивач не знає. Будь яких подружніх відносин сторони не підтримують. Позивачка народила доньку він іншого чоловіка, однак на момент народження останньої перебувала у шлюбі з відповідачем, тому такий записаний батьком. Зараз позивач проживає з біологічним батьком доньки, який піклується про неї. Відповідач ніколи не навідувався до дитини, не забезпечував матеріально, не цікавився здоров`ям, навчанням. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] , посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Моргун О.С. за реєстровим № 3794, такий є сином сторін. Показав, що з дитинства проживав разом з мамою, оскільки батько їздив на заробітки до москви, батька бачив два рази на рік, на Паску та Різдво. Коли з мамою поїхали до батька, дізналися, що у нього там інша сім`я, де у нього народилася донька. Довгий час проживали з мамою у двох, потім в мами з`явився інший чоловік [PERSON] , від якого вона народила сестру [PERSON] . З показів [PERSON] , посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Моргун О.С. за реєстровим № 3793, вбачається, що [PERSON] товаришує з позивачкою 20 років, працює в садочку, який відвідували діти позивачки. Коли познайомилися, [PERSON] проживала з сином [PERSON] , чоловік працював і проживав в москві, мав іншу дружину та доньку. Коли [PERSON] дізналася про це, припинила з чоловіком будь яке спілкування. Доньку народила від іншого чоловіка, з яким проживає до тепер. [PERSON] ніколи не з`являвся в життя [PERSON] , не брав участі у її вихованні. Аналогічні письмові пояснення подала і [PERSON] , додала, що [PERSON] знає 15 років, [PERSON] ніколи не бачила, добре знає теперішнього чоловіка позивачки, від якого остання народила доньку [PERSON] . Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно статей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Також, суд бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом безспірно встановлено, та підтверджено показами представника позивачки, що відповідач [PERSON] ніколи не цікавився донькою, не займався її вихованням, не цікавився навчанням. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved