Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

28 грудня 2023 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,08 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , а саме розроблення документації із землеустрою, здійснення державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, затвердження документації із землеустрою та державної реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 24 червня 1990 року Волосянківською сільською радою Сколівського району Львівської області, у відповідності до актового запису № 12 від 22 червня 1990 року. З довідки адміністратора відділу ЦНАП Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 18 жовтня 2023 року № 454 вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , на день своєї смерті постійно проживав в житловому будинку по [ADDRESS] , разом із своєю дружиною [PERSON] , дочкою [PERSON] , сином [PERSON] . [PERSON] заповіту не складав. Зазначив, що його покійний батько [PERSON] оформив право власності на частку житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , що стверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданим виконкомом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області від 13 лютого 1990 року. Зазначений житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,08 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . За життя його батько [PERSON] розпочав приватизацію даної земельної ділянки, що підтверджується будівельним паспортом земельної ділянки від 1978, в якому містяться рішення виконавчого комітету Сколівської районної Ради депутатів трудящих від 05 жовтня 1978 року № 289, акт виносу в натуру плану земельної ділянки, План земельної ділянки № [NUMBER] , затверджений Сколівським районним архітектором Поляруш О.М., та свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданим виконавчим комітетом Сколівської районної Ради депутатів трудящих від 1978 року. Однак він не завершив приватизацію цієї земельної ділянки, зокрема не виготовив Державний акт про право власності на дану земельну ділянку та не зареєстрував право власності на неї у встановленому законом порядку. Разом з тим, комісією Славської селищної ради Стрийського району Львівської області 27 жовтня 2023 року встановлено відсутність на цій земельній ділянці спадкового житлового будинку, про що свідчить акт комісії Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про проведення обстеження від 27 жовтня 2023 року. Забудова цієї земельної ділянки проводилась його покійним батьком [PERSON] у відповідності до Генерального плану с. Ялинкувате, погодженого управлінням в справах будівництва та архітектури Львівського облвиконкому від 27 листопада 1975 року, що підтверджується листом відділу архітектури та містобудування Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 18 жовтня 2023 року № 74 із доданим до нього Викопіюванням з Генерального плану с. Ялинкувате. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 13 листопада 2023 року № 29-13-0.2-5380/2-23, від 07 листопада 2023 року № 79, межі прибережних захисних смуг у складі водоохоронної зони річки Ялинкувата, що протікає в районі вулиці Лесі Українки в с. Ялинкувате, Стрийського району Львівської області, до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель водного фонду не внесені. Як вбачається із листа Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 27 листопада 2023 року № 02-18/1851, Славською селищною радою Стрийського району Львівської області рішення про віднесення земельної ділянки комунальної власності, що розташована вздовж [ADDRESS] , до категорії земель водного фонду в період 21 листопада 2017 року по даний час не приймалось. Рішення Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області із зазначених питань у розпорядженні Славської селищної ради відсутні. Отже, земельна ділянка його покійного батька [PERSON] , що розташована в с. Ялинкувате, Стрийського району Львівської області, сформована з врахуванням Генерального плану с. Ялинкувате від 27 листопада 1975 року, у якому відсутні межі прибережної смуги річки Ялинковата в межах села Ялинкувате, Стрийського району Львівської області, за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про віднесення земельної ділянки комунальної власності, що розташована вздовж річки Ялинковата в районі вулиці Лесі Українки в с. Ялинкувате, Стрийського району Львівської області, до категорії земель водного фонду. Внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить, серед іншого, право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,08 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Проте державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку, внаслідок чого він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 24 січня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області 04 грудня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 03 лютого 2025 року подав до суду клопотання (вх.№811) про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника. Позовні вимоги підтримує повністю, у зв`язку з чим просить їх задоволити. Представник позивача - адвокат Горох В.В. у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 04 березня 2024 року подала до суду заяву про визнання позову. Дану справу просить слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 26 квітня 2024 року подала до суду заяву про визнання позову. Дану справу просить слухати у її відсутності. Представник відповідача Славської селищної ради Стрийського району Львівської області у судове засідання не з`явився, однак 01 березня 2024 року подав до суду клопотання (вх.№1609) про розгляд справи у його відсутності. Треті особи у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне: [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 червня 1990 року Волосянківською сільською радою Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису № 12 від 22 червня 1990 року. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 11 травня 1966 року вбачається, що батько позивача [PERSON] був одружений із [PERSON] - мамою позивача. Факт родинних відносин з батьками позивача підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 05 травня 1977 року. Згідно довідки адміністратора відділу ЦНАП Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 18 жовтня 2023 року № 454 вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , на день своєї смерті постійно проживав в житловому будинку по [ADDRESS] , разом із своєю дружиною [PERSON] , дочкою [PERSON] , сином [PERSON] . [PERSON] заповіту не складав. [PERSON] оформив право власності на частку житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , що стверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданим виконкомом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області від 13 лютого 1990 року. Зазначений житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] розпочав приватизацію даної земельної ділянки, що підтверджується будівельним паспортом земельної ділянки від 1978 року, в якому містяться рішення виконавчого комітету Сколівської районної Ради депутатів трудящих від 05 жовтня 1978 року № 289, акт виносу в натуру плану земельної ділянки, План земельної ділянки № [NUMBER] , затверджений Сколівським районним архітектором Поляруш О.М., та свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданим виконавчим комітетом Сколівської районної Ради депутатів трудящих від 1978 року. Згідно акту комісії Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про проведення обстеження від 27 жовтня 2023 року встановлено відсутність на цій земельній ділянці спадкового житлового будинку. Слід відмітити, що забудова цієї земельної ділянки проводилась [PERSON] у відповідності до Генерального плану с. Ялинкувате, погодженого управлінням в справах будівництва та архітектури Львівського облвиконкому від 27 листопада 1975 року, що підтверджується листом відділу архітектури та містобудування Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 18 жовтня 2023 року № 74 із доданим до нього Викопіюванням з Генерального плану с. Ялинкувате, погодженого управлінням в справах будівництва та архітектури Львівського облвиконкому від 27 листопада 1975 року. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 13 листопада 2023 року № 29-13-0.2-5380/2-23, межі прибережних захисних смуг у складі водоохоронної зони річки Ялинковата, що протікає в районі вулиці Лесі Українки в с. Ялинкувате, Стрийського району Львівської області, до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель водного фонду не внесені. Як вбачається із листа Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 27 листопада 2023 року № 02-18/1851, Славською селищною радою Стрийського району Львівської області рішення про віднесення земельної ділянки комунальної власності, що розташована вздовж [ADDRESS] , до категорії земель водного фонду в період 21 листопада 2017 року по 27 листопада 2023 року не приймалось. Рішення Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області із зазначених питань у розпорядженні Славської селищної ради відсутні. Внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить, серед іншого, право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , подавши до Сколівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, за наслідками подання якої було заведено спадкову справу № 189/2003. Інші спадкоємці за законом першої черги [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття спадщини в користь позивача, що підтверджується їх відповідними заявами, які містяться в спадковій справі та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 4385025 від 18 жовтня 2023 року. Відтак, від спадкодавця [PERSON] до позивача перейшло право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,08 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Проте державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку, про що свідчить лист Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області від 16 листопада 2023 року № 614/01-16. Окрім того, листом Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 27 листопада 2023 року № 02-18/2030, позивачу відмовлено у наданні дозволу на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,08 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст. 524, ч.1. ст. 529 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом… Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/615-ц, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Частиною 2 ст. 20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо земельних ділянок, якими розпоряджаються органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу. У відповідності до абзацу 2 ч.3 ст. 60 Земельного кодексу України межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель. Згідно ч.6 ст. 88 Водного кодексу України у межах існуючих населених пунктів прибережна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з п.«г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» ч.3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно ст. 118 Земельного Кодексу України початком процедури приватизації земельної ділянки є звернення громадянина з заявою (клопотанням) до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2021 року у справі № 370/1854/20, також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, де визначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. ЗК України, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передання у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19 та від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20. Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємця у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. За наведених обставин судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, загальною площею 0,08га., що розташована в с. Ялинкувате, Стрийського району Львівської області, а тому позивач [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті свого батька, має право на завершення процедури приватизації земельної ділянки. Отже, суд дійшов висновку про захист права позивача у спосіб визнання за ним права на завершення приватизації, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved