Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

У жовтні 2024 року представник [PERSON] - адвокатка Семусь Тетяна Андріївна, через систему «Електронний суд» звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2022 року, справа № 607/5400/22, та просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник [PERSON] - адвокатка Семусь Т. А. зазначила, що 17 серпня 2002 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачкою, який розірваний 27 квітня 2022 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/5400/22 від 18 липня 2022 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. 06 вересня 2022 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , в якому народилася донька [PERSON] , [INFO] . Крім того, згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 серпня 2023 року по справі № 607/11133/23, позивач усиновив дітей своєї дружини від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на утриманні позивача, крім сина від першого шлюбу, знаходяться ще троє дітей. Також на утриманні позивача знаходиться дружина, котра перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має самостійного заробітку. Враховуючи наведене вище, з моменту ухвалення 22 липня 2022 року судом рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] матеріальний стан позивача суттєво змінився. Позивач з 23 вересня 2016 року та по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] . Ухвалюючи рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, суд виходив з того, що на утриманні позивача перебуває одна дитина. У той час, як розмір аліментів, встановлений ст. 183 Сімейного кодексу України на трьох та більше дітей, становить 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, на утримання одного із чотирьох дітей суд повинен стягнути не 1/4, а пропорційно - 1/8 з заробітку (доходу) платника аліментів. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження 05 грудня 2024 року від представника [PERSON] - адвокатки Нужди С. Ф. надійшов відзив на позовну заяву (відповідачка з матеріалами справи ознайомилася та фотокопії відзняла 20 листопада 2024 року), в якій сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду по справі № 607/5400/22 від 18 липня 2022 року вирішено стягнути з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) позивача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] із вказаним розміром аліментів на утримання спільної із [PERSON] дитини не погоджується, вказуючи, що 06 вересня 2022 року він одружився повторно. Від вказаного шлюбу у нього та його дружини народилась дитина. У зв`язку із тим, що теперішня дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, остання самостійного заробітку немає. Окрім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 серпня 2023 року [PERSON] всиновив двоє дітей від попереднього шлюбу своєї дружини. У зв`язку із вище наведеними обставинами сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 липня 2022 року не може, просить його змінити. Однак факт перебування на утриманні позивача дітей від попереднього шлюбу своєї дружини та дитини, яка народжена у шлюбі вже зазначався [PERSON] під час перегляду заочного рішення у справі № 607/5400/22. Вказані обставини вже були предметом розгляду у справі про стягнення аліментів з позивача на утримання спільної із відповідачкою дитини, а відтак не можуть бути доказом, який би підтверджував значне погіршення його матеріального становища. Окрім того, жодним доказом у справі не підтверджено, яким самим чином значно погіршилось матеріальне становище [PERSON] , у зв`язку із обставинами викладеними у позовній заяві. Адвокатка Нужда С. Ф. вказує про те, що наразі [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . На момент винесення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 липня 2022 року позивач також був військовослужбовцем. Відтак, джерело доходу у [PERSON] фактично не змінилось, що також свідчить про неможливість значного погіршення матеріального становища. 10 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника [PERSON] - адвокатки Семусь Т. А. надійшла відповідь на відзив. На обґрунтування цієї заяви по суті зазначено про те, що з моменту ухвалення 22 липня 2022 року судом рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] матеріальний стан позивача суттєво змінився, оскільки на утримання чотирьох дітей потрібно в чотири рази більше коштів, ніж на утримання однієї дитини. Саме факт утримання позивачем двох дітей відповідачки від першого шлюбу і проживання з ними ставився під сумнів судом під час перегляду вказаного рішення в ухвалі від 24 квітня 2023 року. Стосовно купівлі дружиною позивача [PERSON] автомобіля 2008 року випуску, то слід зауважити, що до шлюбу із позивачем [PERSON] перебувала у іншому шлюбі та овдовіла. Все майно та кошти, які належали подружжю у першому шлюбі, залишились їй і вона мала можливість за належні їй до шлюбу з позивачем кошти придбати вживаний автомобіль, який їй вкрай необхідний, враховуючи, що вона проживає у м. Тернополі та піклується про всіх трьох дітей самостійно, оскільки позивач, служить у лавах ЗСУ. За таких умов [PERSON] не може обійтися без автомобіля, який, враховуючи рік випуску, є далеко не предметом розкоші, а виключно предметом першої необхідності. 24 серпня 2024 року [PERSON] переніс операційне втручання - лапароскопічну апендоктомію, санацію та дренування черевної порожнини, після якої за рішенням ВЛК перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою 30 днів. Вважає, що стороною відповідача не спростовані докази позивача, просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокатка Семусь Т. А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила їх задовольнити в повному обсязі. Пояснювала, що основним мотивом зміни розміру аліментів є те, що на утриманні позивача перебуває четверо неповнолітніх дітей, а тому частка його заробітку на їх утримання повинна ділитися пропорційно. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити, врахувати доводи відзиву. Представник відповідача [PERSON] - адвокатка Нужда С. Ф. у судовому засіданні також позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити. Додатково суду пояснивши, що усиновлення дітей дружини не може свідчити про погіршення матеріального становища позивача. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, представників сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2022 року суд ухвалив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 1905, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 22 червня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 26 квітня 2024 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , народилася [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 06 жовтня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , народився [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 06 жовтня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , народився [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 4411/01 начальника штабу, заступника командира військової частини [NUMBER] [PERSON] від 25 жовтня 2024 року, капітан [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 23 вересня 2016 року по теперішній час. Щодо медичних документів про стан здоров`я [PERSON] , то вбачається що він мав проблеми зі здоров`ям, які потребували оперативного втручання, та для відновлення здоров`я позивача надавалася відпустка тривалість 30 днів, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 14395 КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради від 29 серпня 2024 року, довідками цього ж лікувального закладу № 01-06/3053 від 29 серпня 2024 року, № 01-06/3047 від 29 серпня 2024 року (довідка 1010 військово-лікарської комісії). За змістом довідки про доходи [PERSON] , виданої командиром ВЧ [NUMBER] № 1070 від 03 грудня 2024 року, загальна сума доходу позивача за період із червня 2024 року по листопад 2024 року, без урахування аліментів, становить 263 608,85 грн. Згідно довідки заступника начальника військової частини [NUMBER] № 5067/а від 08 грудня 2024 року, яка видана [PERSON] , його дружина, старший солдат [PERSON] дійсно перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07 грудня 2022 року по теперішній час. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Виходячи зі змісту частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК України). Згідно із частинами 1-3 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом було встановлено, що сімейний стан відповідача змінився, у нього на утриманні крім сина [PERSON] також перебуває троє дітей: сини [PERSON] та [PERSON] , донька [PERSON] . Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що ці обставин встановлювались судом при перегляді заочного рішення про стягнення аліментів, оскільки сини дружини позивача у зв`язку з їх усиновленням [PERSON] набули статусу спільних дітей подружжя, що є беззаперечним фактом зміни сімейного стану платника аліментів. Зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22, від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23. Відтак, за встановлених обставин, придбання дружиною позивача транспортного засобу та стан здоров`я останньої не пливають на висновки суду щодо виниклого спору. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отож, суд враховує той факт, що після визначення рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2022 року аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, сімейний стан платника аліментів змінився. На утриманні [PERSON] перебувають діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що за змістом положень ст. 192 СК України, є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Відтак, у даній справі встановлено наявність підстав для зміни розміру аліментів - зміна сімейного стану. З урахуванням викладеного, розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2022 року по справі № 607/5400//22, підлягає зміні, а саме: з 1/4 на утримання неповнолітньої дитини на частку від доходу у розмірі 1/8 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що буде розумним та не суперечитиме нормам сімейного права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав всіх дітей позивача в частині їх матеріального утримання до досягнення повноліття. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виснував, що позов про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню. З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей, імперативну норму про можливість зміни розміру аліментів, суд доходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2022 року по справі № 607/5400//22, шляхом встановлення нового розміру аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 (одна восьма) частка всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved