Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання їхньої малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , разом з нею. 27 серпня 2024 року відповідач подав до суду зустрічний позов до позивачки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання їхньої спільної дитини - [PERSON] разом з ним. Ухвалою суду від 28 серпня 2024 року первісний та зустрічний позови було об`єднано в одне провадження. Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року первісний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини був залишений без розгляд на підставі пунктів 3 та 5 частини першої статті 257 ЦПК України, у зв`язку з поданням позивачкою заяви про залишення її позову без розгляду та у зв`язку з повторною неявкою позивачки у судове засідання. При цьому судом продовжено розгляд зустрічної позовної заяви відповідача [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з ним, яка мотивована тим, що з травня 2024 року його донька проживає разом з ним, при цьому позивачка з квітня 2024 року отримує аліменти на доньку, які витрачає невідомо куди, що свідчить про неблагонадійність та не доброчесність позивачки. Ним створені належні умови для проживання доньки, сам відповідач винаймає житло в м. Новгороді-Сіверському та хоча і є військовослужбовцем, має нормований робочий графік, що дозволяє йому приділяти достатньо уваги своїй дитині. Також він отримує постійний дохід, який дозволяє йому утримувати свою сім`ю, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, цікавиться життям доньки, організовує правильне проведення донькою вільного часу, моніторить її поведінку в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує її навчанням, слідкує за станом здоров`я доньки. При цьому з позивачкою вони розлучилися через її непристойну поведінку та зловживання нею спиртними напоями. З часу, коли донька почала жити в нього, позивачка участі у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні не приймає. Саме донька виявила бажання жити з ним. Відповідач зазначає, що під час проживання його доньки з позивачкою були випадки, коли остання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, кричала на дитину та мало не спалила житло. Відповідач у судовому засіданні свій зустрічний позов підтримав та просив задовольнити його повністю з підстав, викладених у його зустрічній позовній заяві, пояснив, що з весни 2024 року його спільна з позивачкою донька постійно проживає разом з ним. Спершу вони жили в будинку його матері в с. Мамекине, а потім переїхали до орендованої в м. Новгороді-Сіверському квартири, де й зараз проживають. При цьому донька сама вирішила жити разом з ним, а не з позивачкою. Влітку 2024 року їхній з позивачкою шлюб було розірвано і він створив нову сім`ю в якій крім його доньки виховується донька його нової дружини, яка є однолітком його доньки. При цьому позивачка жодної участі у вихованні доньки не приймає, з весни 2024 року вона отримує аліменти, які було стягнуто з нього на утримання їхньої дитини, однак дані кошти на доньку не витрачає. В його сім`ї донці створені належні умови, дитина навчається в школі та відвідує гуртки. Також заявив, що проти розгляду справи за його зустрічним позовом без участі позивачки та постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судовому засіданні зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, вказав, що з весни 2024 року відповідач та його донька проживають разом, при цьому позивачка залишила свою дитини і не бере участі в її вихованні, восени виїхала за кордон і жодного разу доньку не відвідувала. Водночас, вона отримує аліменти на доньку, які стягуються з відповідача, однак на дитину їх не витрачає. Також заявив, що проти розгляду зустрічного позову без участі позивачки та постановлення заочного рішення не заперечує. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування від 23 січня 2025 року та висловився за те, щоб саме з відповідачем було визначено місце проживання його доньки, при цьому з приводу висновку органу опіки та піклування, наданого 09 липня 2024 року вказав, що даний висновок не підтримує, оскільки він був складений без врахування всі матеріалів справи, поданих в подальшому учасниками справи. Малолітня [PERSON] у судовому засіданні заявила, що вона з травня 2024 року проживає разом зі своїм батьком і в подальшому хоче жити в його сім`ї та зазначила, що її позиція є добровільною. Заяви та клопотання учасників справи 11 липня 2024 року позивачка подала клопотання про долучення документів, яке судом було задоволено. 27 серпня 2024 року відповідач подав клопотання про допит свідків, яке судом було задоволено. 27 серпня 2024 року відповідач подав відзив на первісний позов. 03 вересня 2024 року позивачка подала заяву про надання їй для ознайомлення матеріалів, доданих до зустрічної позовної заяви, яке судом було задоволено. 06 вересня 2024 року позивачка подала заяву про приєднання документів до матеріалів справи, яку судом було задоволено. 13 вересня 2024 року позивачка подала до суду заяву про залишення її справи без розгляду та повернення сплаченого судового збору, яку ухвалою суду від 07 лютого 2025 року було задоволено в частині залишення позову без розгляду. 17 вересня, 02 та 22 жовтня, 02 грудня 2024 року, 07 та 08 січня 2025 року представник відповідача подав заяви про допит свідка та про долучення доказів, які судом було задоволено. 18 вересня та 03 грудня 2024 року позивачкою були подані клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з її тимчасовим виїздом за кордон, у задоволенні яких судом було відмовлено. 02 жовтня 2024 року представником відповідача було подано клопотання про витребування доказів щодо виїзду позивачки за кордон, яке судом було задоволено. 24 жовтня 2024 року позивачка подала клопотання про надання їй для ознайомлення матеріалів справи, яке судом було задоволено. 06 та 14 листопада 2024 року представник відповідача подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке судом було задоволено. 09 січня та 05 лютого 2025 року позивачкою були подані заяви про зупинення провадження у справі у зв`язку з її тимчасовим виїздом за кордон, у задоволенні яких судом було відмовлено. Оскільки позивачка була належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду шляхом надіслання повістки про виклик за адресою її проживання, вказаною у її заявах, у судове засідання повторно не з`явилася, клопотання про розгляд справи без її участі та відзиву на зустрічний позов не подала, правом взяти участь у розгляді справи через представника не скористалася, беручи до уваги позицію відповідача та його представника, суд ухвалив здійснити розгляд справи за зустрічним позовом без участі її участі з постановленням заочного рішення. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 08 липня 2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини було залишено без руху, позивачці визначено строк для усунення його недоліків. Ухвалою суду від 26 липня 2024 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання, визначено відповідачу строки для подання відзиву на позов та зустрічного позову, а також визначено третій особі строк для подання пояснень щодо позову. Ухвалою суду від 28 серпня 2024 року первісний позов та зустрічний позов відповідача про визначення місця проживання дитини об`єднано в одне провадження, у справі призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалами суду від 07 та 15 листопада 2024 року було призначено судові засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 10 січня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви позивачки про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 10 січня 2025 року задоволено клопотання представника третьої особи про зобов`язання органу опіки та піклування надати висновок з приводу розв`язання спору. Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні заяви позивачки про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року первісний позов позивачки залишено без розгляду, при цьому продовжено розгляд зустрічного позову відповідача. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 15 грудня 2012 року, який було розірвано рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2024 року, (а.с. 251). У шлюбі в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З пояснень відповідача та його спільної з позивачкою доньки вбачається, що остання з травня 2024 року постійно проживає разом зі своїм батьком, тобто відповідачем, з яким вони жили спершу в с. Мамекине Новгород-Сіверського району Чернігівської області, а на даний час проживають за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується актами обстеження умов проживання відповідача від 24 липня та 26 листопада 2024 року, 27 січня 2025 (99, 216, 233). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання про те, що вона є матір`ю відповідача. З весни 2024 року її син та його донька жили в її будинку в с. Мамекине, далі син винайняв житло в м. Новгороді-Сіверському, де й живе зараз зі своєю сім`єю, в якій виховується і його донька [PERSON] . Остання сама захотіла жити з батьком. При цьому матір дитини на даний час виїхала за кордон, звідки іноді телефонує своїй донці. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання про те, що відповідач є її чоловіком, з яким вони одружилися у 2024 році. В їхній сім`ї живе донька чоловіка від першого шлюбу [PERSON] . Остання товаришує з її донькою від попереднього шлюбу, яка також виховується в їхній сім`ї. Матір [PERSON] іноді телефонує донці, однак її не відвідує. [PERSON] сама захотіла жити зі своїм батьком і жодного неправомірного впливу з метою схилити її до такого рішення на неї ніхто не здійснював. За ввесь час матір [PERSON] приходила до неї лише один раз, у грудні 2024 року. При цьому грошей на утримання своєї доньки вона не надає, хоча щомісяця отримує на неї аліменти. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дав показання про те, що він добре знає позивачку та відповідача, оскільки є хрещеним батьком їхньої доньки, відповідача характеризує позитивно, останній постійно займається вихованням своєї доньки. На весні 2024 року, коли позивачка та відповідач почали жити окремо, їхня донька [PERSON] сама попросилася жити разом з батьком, спершу вони жили в с. Мамекине в матері відповідача, а зараз живуть в житлі у м. Новгороді-Сіверському, яке винаймає відповідач. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання про те, що вона добре знає родину позивачки та відповідача, оскільки проживала неподалік від них, позивачка та відповідач постійно їй допомагали по господарству. При цьому позивачка надавала допомогу за спиртні напої, які вживала у присутності своєї дитини. Потім позивачка та відповідач посварилися, оскільки одного разу позивачка пішла до своєї куми, від якої повернулася лише о 04 год. ранку, при цьому у куми вживала спиртні напої. На даний час їхня спільна дитина проживає разом з батьком, тобто відповідачем. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов відповідача, складеного 24 липня 2024 року, на час обстеження відповідач разом з донькою проживав в будинку своєї матері в [ADDRESS] (а.с. 64-74), де для дитини були створені належні умови (а.с. 99). 30 серпня 2024 року відповідач уклав договір оренди квартири [ADDRESS] (а.с. 150-151), в якій проживає разом зі своєю донькою, дружиною та донькою дружини від попереднього шлюбу, при цьому в квартирі створені належні умови для проживання та виховання дітей (а.с. 216, 233). Відповідач є військовослужбовцем, проходить службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 29 квітня 2010 року, за місцем свого проживання, згідно графіків нарядів, за місце несення служби та проживання він характеризується позитивно, отримує грошове забезпечення, розмір якого в середньому на місяць становить 22 031 грн. (а.с. 39, 100, 101, 106-108, 113). 21 вересня 2024 року відповідач одружився з [PERSON] , яка після одруження взяла прізвище свого чоловіка « [PERSON] » (а.с. 161). При цьому дружина відповідача має дитину від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , яка проживає в сім`ї своєї матері та відповідача разом з донькою відповідача [PERSON] (а.с. 163, 216, 233). Дружина відповідача працює в ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод», де отримує заробітну плату (а.с. 165-166). Згідно характеристик класного керівника Новгород-Сіверського ліцею №1 Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області Крупельницької Л. від 14 червня та 13 липня 2024 року [PERSON] навчалася у вказаному ліцеї з 1 по 4 класи, за місцем навчання характеризувалася позитивно, її матір та батько цікавилися життям дитини та забезпечували високий рівень її навчання (а.с. 12, 109). Відповідно до характеристики Новгород-Сіверського ліцею №1 Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 31 грудня 2025 року [PERSON] на даний час навчається у 5 класі вказаного ліцею. За місцем навчання характеризується позитивно, проживає з батьком, який приділяє належну увагу навчанню доньки. На початку грудня 2024 року матір [PERSON] телефонувала до ліцею та цікавилася навчанням доньки (а.с. 228). Згідно довідки та інформацій дитячого лікаря [PERSON] від 14 червня, 18 липня 2024 року та 01 січня 2025 року позивачка та відповідач приймають участь у лікуванні своєї дитини [PERSON] (а.с. 9, 111, 228). У судовому засіданні були досліджені відеозаписи, надані відповідачем як з відеокамер, встановлених у житлі, в якому проживала позивачка разом з донькою, так і зроблених відповідачем на яких зафіксовано, як до цього житла приїздив відповідач, оскільки донька повідомила йому, що її матір п`яна, при цьому дитина сама вдома, також зафіксовано, як позивачка свариться на доньку, а також як в квартирі виникла пожежа, про що дитина повідомила своїй матері, при цьому плакала. Також судом було досліджено аудіо запис розмови під час якої [PERSON] розповіла своєму батьку, що її матір вживала спиртні напої та з`ясовувала у неї чому вона повідомила батьку про те, що вона п`яна (носій інформації на ст. 128). Відповідач звертався до служби у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради 14 жовтня 2024 року з приводу перевірки цільового використання позивачкою аліментів, які вона отримує на їхню спільну дитину, однак, як звернення вбачається, з відповіді на його звернення, провести таку перевірку неможливо, оскільки позивачка проживає та працює за кордоном, при цьому остання в телефонній розмові з представником служби повідомила, що отримані в червні та серпні 2024 року аліменти зберігаються на банківському рахунку (а.с. 189). Згідно витребуваної судом з Державної прикордонної служби України інформації позивачка 23 вересня 2024 року виїхала за межі України через пропускний пункт «Шегині» (а.с. 198). Стосовно позивачки судом з`ясовано, що остання працювала на посаді кухонного робітника у Новгород-Сіверському державному ліцеї ім. К.Д. Ушинського, де характеризується позитивно (а.с. 8, 10). З довідки про доходи позивачки вбачається, що позивачка на посаді робітника кухні отримувала заробітну плату у розмірі біля 9 000 грн. на місяць (а.с. 133). Позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 134-135). Матір відповідача, якій згідно договору купівлі - продажу від 05 серпня 2011 року належить на праві власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 76-77, 80, 83), зверталася до поліції 10 липня та 16 серпня 2024 року із заявами про притягнення до відповідальності позивачки за псування майна в її житлі (а.с. 58, 116), до якого додала фотознімок з пошкодженням підлоги квартири (а.с. 56). Також судом встановлено, що відносно позивачки 13 червня 2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за фактом залишення нею своєї малолітньої доньки [PERSON] о 22 год. 54 хв. 21 травня 2024 року та о 22 год. 00 хв. 22 травня 2024 року без належного нагляду та незабезпечення виконання батьківських обов`язків, за ознаками частини першої статті 184 КУпАП, однак постановою судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Кочури О.О, від 22 серпня 2024 року справа за вказаним протоколом була закрита у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 234). 09 липня 2024 року за заявою позивачки органом опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області було зроблено висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №192 від 09 липня 2024 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з позивачкою (а.с. 25-28). При цьому, 10 січня 2025 року судом за клопотанням представника третьої особи орган опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області було зобов`язано підготувати та подати до суду письмовий висновок про визначення місця проживання дитини позивачки та відповідача з урахування зустрічного позову відповідача та матеріалів, які були подані сторонами у справі, що не враховувалися органом опіки та піклування під час складення висновку 09 липня 2024 року. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №22 від 23 січня 2025 року місце проживання малолітньої [PERSON] доцільно визначити з її батьком, тобто відповідачем (а.с. 249-250). Саме вказаний висновок, затверджений 23 січня 2025 року представник органу опіки та піклування підтримав і просив визначити з відповідачем місце проживання його доньки, при цьому з приводу висновку органу опіки та піклування, наданого 09 липня 2024 року вказав, що даний висновок він не підтримує, оскільки останній був складений без врахування всі матеріалів справи, поданих в подальшому її учасниками. Частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Аналогічне за своїм змістом положення щодо рівності прав батька та матері міститься у статті 141 Сімейного кодекс України (далі - СК України). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до положень статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенція про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Варто зазначити, що при визначенні місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, висновки якого мають враховуватися судом при застосуванні відповідної норми права згідно статті 263 ЦПК України, зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Як з`ясовано судом спільна дитина позивачки та відповідача - малолітня [PERSON] за власним бажанням з травня 2024 року постійно проживає разом з батьком, тобто відповідачем, при цьому спершу вони жили в с. Мамекине Новгород-Сіверського району Чернігівської області, а на даний час проживають в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області в квартирі, яку винаймає відповідач. Водночас, матір дитини проживає окремо. Дитині за час проживання з батьком були забезпечені належні умови для її проживання, виховання та розвитку, дитина навчається у школі, разом з нею в сім`ї її батька виховується донька його дружини від попереднього шлюбу, яка є однолітком [PERSON] , що свідчить про наявність у останньої сталих соціальних зв`язків саме за місцем нинішнього проживання. У судовому засіданні малолітня [PERSON] висловила бажання проживати у подальшому саме зі своїм батьком. Згідно висновку щодо вирішення спору, наданого суду органом опіки та піклування, який затверджено рішення виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №22 від 23 січня 2025 року, доцільним є визначення місця проживання малолітньої [PERSON] саме з батьком дитини, тобто відповідачем. При цьому суд бере до уваги саме даний висновок органу опіки піклування і не враховує висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №192 від 09 липня 2024 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з позивачкою, оскільки висновок від 23 січня 2025 року був підтриманий представником органу опіки та піклування у судовому засіданні, він зроблений з урахуванням всіх матеріалів справи, зокрема й тих, які були подані відповідачем після пред`явлення ним зустрічного позову. Суд також враховує, що відповідач є військовослужбовцем, має постійний стабільний дохід, достатній для утримання доньки, проходить службу за місцем свого проживання згідно чітко визначених графіків. Також позивач постійно піклується про свою доньку. При цьому судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком завдало б шкоди інтересам даної дитини. Водночас позивачка, проживаючи окремо від відповідача та їхньої спільної дитини, свою доньку за останні пів року відвідала лише один раз, 23 вересня 2024 року виїхала за межі України і з того часу лише раз поверталася та зустрічалася з донькою. Отримуючи аліменти на утримання своєї доньки, які стягуються з відповідача, позивачка дані кошти на утримання доньку не використовує, відомості про те, що вона надавала чи хоча б намагалася надати якусь матеріальну допомогу своїй донці за весь час проживання останньої з відповідачем, в матеріалах справи відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку, що найкращим інтересам малолітньої [PERSON] відповідатиме її проживання саме з батьком, тобто відповідачем у справі, відповідно зустрічний позов відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю. Судові витрати Відповідачем було сплачено судовий збір за подання зустрічного позову у розмірі 1 211 грн. 20 коп. (а.с. 46). Оскільки зустрічний позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача необхідно стягнути в якості компенсації судових витрат 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved