Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

В провадженні судді Октябрського районного суду м. Полтави Андрієнко Г.В. перебувала вищевказана цивільна справа. Згідно розпорядження про здійснення повторного автоматизованого розподілу справи, цивільна справа та була розподілена на суддю Материнко М.О. Ухвалою судді Материнко М.О. від 19.04.2024 прийнято до свого провадження дану цивільну справу, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, роз`яснено сторонам право на подання клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено строки подання заяв по суті справи, роз`яснено порядок їх подання та правові наслідки неподання. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.12.2023) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеній Михайлович, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеній Михайлович про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що дізналась про вчинення щодо неї чотирьох виконавчих написів, а саме: 1. виконавчого напису від 05.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за р. № 16615, згідно із яким пропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» кредитну заборгованість в загальній сумі 58\~990,15 гривень (виконавче провадження № 65442070 від 17.05.2021). 2. Виконавчого напису від 15.01.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за р. № 739, згідно із яким пропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» кредитну заборгованість в загальній сумі 29\~537,29 гривень (виконавче провадження № 63402170 від 23.10.2020). 3. Виконавчого напису від 20.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за р. № 5628, згідно із яким пропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» кредитну заборгованість в загальній сумі 26\~249,11 гривень (виконавче провадження № 65354632 від 17.05.2021). 4. Виконавчого напису від 08.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за р. № 42137, згідно із яким пропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» кредитну заборгованість в загальній сумі 8\~696,49 гривень (виконавче провадження № 63847292 від 08.12.2020). Позивач зазначає, що всі чотири виконавчі написи вчинено на кредитних договорах, що не посвідчені нотаріально; за відсутності вручення повідомлення-вимоги боржниці; за відсутності ознак безспірності кредитної заборгованості, у зв`язку з чим просить суд визнати всі 4 виконавчі написи такими, що не підлягають виконанню. В матеріалах справи міститься відзив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 15.03.2023, в якому Товариство заперечило проти доводів про пропуск строку позовної давності для вчинення виконавчого напису від 05.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за р. № 16615 та зазначило про те, що відсутні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, відповідач зазначив, що дотримався вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 та надав нотаріусу оригінал кредитного договору № 019-20516 від 13.03.2013, укладеного між АТ «Дельта-Банк» та [PERSON] , за яким вважає себе правонаступником банку та розрахунок суми заборгованості. Оскільки відзив подано з дотриманням процесуального строку, суд враховує його при розгляді даної справи. Інші учасники справи не скористались свої процесуальним правом на подання заяв по суті справи. Учасники справи мали достатньо часу у висловленні свого ставлення щодо позову, наданні доказів в обгрунтування заперечень проти позовних вимог, тому судом вжито достатніх заходів з метою забезпечення реалізації ними своїх процесуальних прав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до змісту виконавчого напису від 05.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за р. № 16615, запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» кредитну заборгованість в загальній сумі 58\~990,15 гривень. За даними АСВП на день ухвалення судом рішення цей виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № 65442070 від 17.05.2021. Відповідно до змісту виконавчого напису від 15.01.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за р. № 739, запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» кредитну заборгованість в загальній сумі 29\~537,29 гривень. За даними АСВП на день ухвалення судом рішення цей виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № 63402170 від 23.10.2020. Відповідно до змісту виконавчого напису від 20.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за р. № 5628, запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» кредитну заборгованість в загальній сумі 26\~249,11 гривень. За даними АСВП цей виконавчий напис перебував на примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № 65354632 від 17.05.2021. Відповідно до змісту виконавчого напису від 08.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за р. № 42137, згідно із яким пропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія АЛАНД» кредитну заборгованість в загальній сумі 8\~696,49 гривень. За даними АСВП на день ухвалення судом рішення цей виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № 63847292 від 08.12.2020. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами позивач на їх обгрунтування зазначала про те, що нотаріусами не перевірено чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки позивач не отримувала жодної вимоги від відповідачів, а самі виконавчі написи вчиненні на договорах неналежної форми. Нотаріуси повинні були перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку документів, та переконатися належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню, а цього зроблено не було. Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно дост.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що позивачем обґрунтовані підстави звернення до суду. Так, статтями\~87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012року№ 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року, регулюється вчинення виконавчого напису нотаріусом. Відповідно до ст. 87\~Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993\~року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додається, зокрема засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно із пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зі змісту пункту 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 вбачається, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Поряд з цим у висновку Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року, зазначено, що суд повинен встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до\~п.\~2.3.\~глави 16\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України\~вчинення виконавчого\~напису в\~разі порушення\~основного зобов`язання\~та (або)\~умов іпотечного\~договору здійснюється\~нотаріусом після\~спливу тридцяти\~днів з\~моменту надісланих\~іпотекодержателем повідомлень\~-\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень іпотекодавцю\~та боржнику,\~якщо він\~є відмінним\~від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. З наведеного суд приходить до висновку, що для вчинення виконавчого напису стягувач мав надати нотаріусу докази надсилання боржнику повідомлення-вимоги надіслану не раніше, чим за 30 днів до звернення за вчиненням виконавчого напису. Аналогічний припис щодо надсилання кредитодавцем означеної повідомлення-вимоги міститься і в ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у випадку дострокового стягнення кредитної заборгованості. Законодавчо визначена мета направлення такого повідомлення-вимоги полягає в інформуванні позичальника про наявність у нього порушення основного грошового зобов`язання та надання можливості узгодити спірні питання щодо розміру такої заборгованості або надання позичальнику можливості добровільного її погашення. Без надання нотаріусу доказів направлення зазначеного повідомлення-вимоги кожним із стягувачем неможливо встановити факт обізнаності позичальника (боржника) з сумою заборгованості та, як наслідок, зробити висновок про її безспірність. В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачами цих обов`язків, а також відсутні нотаріально засвідчені кредитні договори, з яких виниклі грошові (кредитні) зобов`язання [PERSON] та для стягнення яких були вчинені спірні виконавчі написи. Тому доводи позивача знайшли своє підтвердження. Крім того, оскільки відповідач ТОВ «ФК «ЄАПБ» наголошує про набуття ним права кредитної вимоги до позивача в порядку відступлення права вимоги, він мав надати нотаріусу і документи про перехід до нього права вимоги виконання кредитного зобов`язання. Доказів подання нотаріусу цим відповідачем документів, що підтверджують перехід до нього прав кредитної вимоги, матеріали справи не містять. Натомість, як слідує з відзиву ТОВ «ФК «ЄАПБ», ним надано нотаріусу тільки кредитний договір та розрахунок суми заборгованості. У зв`язку з цим, здійснивши оцінку всіх поданих учасниками справи доказів, суд приходить до висновку, що нотаріуси при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконалися належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за кожним з виконавчих написів, так і у самому розмірі такої заборгованості. Про наявність виконання нотаріусом таких обов`язків зазначено також у висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 947/10174/21. Відсутність доказів направлення та отримання [PERSON] повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, зокрема боржнику, свідчить про те, що позивач не мала можливості висловити свою незгоду з письмовою вимогою про суму боргу, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Наведене відповідає висновку, що міститься у пунктах 43, 45 постанови Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 758/14854/20. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що згадані вище приватні нотаріуси при вчиненні спірних виконавчих написів, повинні були отримати копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, нотаріально засвідчений кредитний договір впевнитись в безспірності заборгованості та в періоді її виникнення. Оскільки нотаріуси при вчиненні спірних написів, не здійснили всіх обов`язкових дій, тому, суд вважає позовні вимоги про визнання всіх чотирьох виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, обґрунтовані та доведені позивачем, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В пункті 3 прохальної частини уточненої позовної заяви містить заява представника [PERSON] про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 гривень та сплаченого нею при поданні позову судового збору. Враховуючи задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992,40 грн. по 248,10 гривень з кожного. В обгрунтування заяви про компенсацію на її користь судових витрат, що підлягають сплаті на користь адвоката Грайворонського І.В. в розмірі 6000,00 гривень, суду надано: копію договору про надання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) № 19-09/23 від 19.09.2023, копія додаткової угоди № 1 від договору про надання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) № 19-09/23 від 19.09.2023 від 25.12.2023 та копія Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 27.12.2023. Відповідно до п. 1.1., 6.2. договору про надання правничої допомоги, з урахуванням додаткової угоди № 1, Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта в судах загальної юрисдикції всіх інстанцій, а також перед підприємствами, установами, організаціями, органами державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронними органами та органами прокуратури, пов`язані із судовим розглядом судових справ за участю Клієнта, в яких він бере участь, розглядом справ про адміністративні правопорушення, в яких Клієнт бере участь у якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, а також в судах міжнародної юрисдикції (за окремим дорученням). Розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до цього Договору. Перегляд розміру гонорару здійснюється за заявою Сторони (п. 6.2. Договору). Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 гонорар адвоката за представництво та захист прав Клієнта у справі № 645/970/22, що перебуває в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави становить: 6\~000,00 гривень за представництво в суді першої інстанції, 3 000,00 грн. в суді апеляційної інстанції та 3 000,00 грн. у Верховному Суді. Відповідно до пунктів 2 та 3 Додаткової угоди № 1 гонорар, зазначений в п. 1 даної Додаткової угоди, є фіксованим та не залежить від обсягу виконаної адвокатом роботи та витраченого ним часу. Сторони вправі підписати Акт наданих послуг та підлягає сплаті Клієнтом протягом 60 календарних днів після ухвалення судового рішення на користь Клієнта. Актом виконаних робіт та наданих послуг від 27.12.2023 передбачено, що на підставі Договору про надання юридичних послуг (професійної правничої допомоги № № 19-09/23 від 19.09.2023, Адвокатом Грайворонським І.В. надана професійна правнича допомога [PERSON] в судовій справі № 645/970/22, що перебуває в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави за її позовом до ТОВ «Фінансова компанія з управління активами», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «ФК «АЛАНД» та АТ «ПУМБ», за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та Хари Н.С. про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, а саме: - ознайомився та вивчив матеріалами справи з метою підготовки правової позиції; - підготував, склав та відправив уточнену позовну заяву від 27.12.2023. Вартість виконаних робіт (наданих послуг) становить 6\~000,00 гривень та підлягає сплаті [PERSON] відповідно до умов Договору. Правом на надання заперечень з доводами щодо неспівмірності витрат на професійну допомогу та зменшення його розміру щодо суми витрат 6000,00 грн. відповідачі не скористались. У зв`язку з цим суд зазначає, що ризик невчинення процесуальних дій, в тому числі і при вирішення питання щодо судових витрат, дій несе виключно зацікавлена сторона, що узгоджується з принципами диспозитивності та змагальності судового процесу. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункти 42-44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц). Надаючи оцінку заяві про компенсацію витрат на правничу допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 131 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі з витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі\~недотримання вимог\~частини четвертої\~цієї статті\~суд може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення\~неспівмірності витрат\~покладається на\~сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~договір про\~надання правової\~допомоги -\~домовленість,\~за якою\~одна сторона\~(адвокат,\~адвокатське бюро,\~адвокатське об`єднання)\~зобов`язується\~здійснити захист,\~представництво або\~надати інші\~види правової\~допомоги другій\~стороні (клієнту)\~на умовах\~і в\~порядку,\~що визначені\~договором,\~а клієнт\~зобов`язується\~оплатити надання\~правової допомоги\~та фактичні\~витрати,\~необхідні для\~виконання договору. При цьому ст. 19 цього ж Закону\~визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до\~ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19 роз`яснено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Розмір адвокатського\~гонорару,\~порядок його\~обчислення та\~сплати має\~бути чітко\~прописаний в\~Договорі про\~надання правової\~допомоги. З огляду на це, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у вигляді фіксованої суми і не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Тому розмір гонорару є визначеним (аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19). У рішенні по справі «Бєлоусов проти України (заява № 4494/07) в п. 115 ЄСПЛ прийшов до висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені. Такі ж саме висновки містяться і в п. 97 рішення «Савін проти України», а також в пунктах 25-28 постанови Верховного Суду від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20, де зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. В постановах\~Верховного Суду\~від 12.02.2020\~у справі\~№ 648/1102/19\~та і\~у постанові\~Об`єднаної палати\~Верховного \~Суду у\~складі суддів\~Касаційного господарського\~суду від\~03.10.2019\~по справі\~№ 922/445/19\~колегія суддів\~дійшла висновку,\~що витрати\~за надану\~професійну правничу\~допомогу у\~разі підтвердження\~обсягу наданих\~послуг і\~виконаних робіт\~та їх\~вартості підлягають\~розподілу за\~результатами розгляду\~справи незалежно\~від того,\~чи їх\~уже фактично\~сплачено стороною/третьою\~особою чи\~тільки має\~бути сплачено\~(п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України). За умовами Договору про надання правничої допомоги передбачена післяплата гонорару адвоката протягом 60 днів з дня ухвалення рішення суду, що відповідає нормам ЦК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та узгоджується з наведеною вище правозастосовною практикою Верховного Суду. Таким чином, всі надані види правової допомоги мають фахову визначеність у застосуванні норм матеріального та процесуального права, що опосередковують спірні правовідносини, співвідносяться з предметом, складністю та значенням для позивача вирішення даного спору на її користь. Враховуючи критерії співмірності витрат з обсягом та складністю здійсненої адвокатом роботи, витраченим адвокатом часом, враховуючи необхідність наданої правничої допомоги та її значення для позивача, суд вважає можливим стягнути в рівних частках з відповідачів витрати позивачки на професійну правничу допомогу, надану їй адвокатом Грайворонським І.В. в суді першої інстанції, в розмірі 6\~000,00 гривень із розрахунку по 1\~500,00 гривень з кожного. На підставіст.ст.3,15,16ЦК України,ст.ст.87,88Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999року №1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5,

Outcome: approved