Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , [INFO] , досягнувши повноліття, позивач продовжує навчання в Навчально-науковому інституті права імені князя Володимира Великого на денній формі навчання, тому потребує коштів на утримання, які відповідач має можливість сплачувати у вигляді аліментів. Із посиланнями на приписи ст. ст. 191, 199, 200 СК України, просив суд стягнути на його користь із відповідача аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно на період навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-х років. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С. 25.09.2024 по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику у судове засідання учасників справи. 10.10.2024 через систему Електронний суд до суду надійшов відзиві від відповідача, в особі представника адвоката Михальчук О.В., відповідно до якого відповідач не погоджується із позовними вимогами позивача про стягнення аліментів на час навчання, зазначаючи, що окрім позивача [PERSON] відповідач має ще двох неповнолітніх дітей та приймає участь в їх повному утриманні - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , а також непрацездатну матір пенсійного віку [PERSON] , 1963 р.н., якій надає допомогу у розмірі 4 000 грн. щомісячно, про що до відзиву додано копії платіжних доручень. Відповідач внаслідок проходження військової служби у складі ЗС України отримав захворювання, тривалий час перебував на лікуванні, та був визнаний непридатним до військової служби. Відповідач в результаті страхового випадку 09.01.2023 втратив працездатність за ступенем 25% по причині захворювання, пов`язаному із проходженням військової служби. Таким чином, у відповідача відсутня фінансова можливість продовжувати по досягненню повноліття позивачем продовжувати надавати останньому фінансове забезпечення. З огляду на викладене, сторона відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову повністю. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.04.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси. [PERSON] навчається на першому курсі Навчально-наукового інституту права імені князя Володимира Великого на денній формі навчання, термін навчання 04.09.2023 - 31.08.2027, що підтверджується довідкою № 1229 від 30.05.2024, виданою деканом [PERSON] . Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників про джерела/суми нарахованого доходу станом на 31.05.2024 позивач за період часу з 4 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року доходу не отримував, та не працевлаштований, про що вказує довідка про відсутність індивідуальних відомостей про особу, виданою засобами автоматичної системи Пенсійного фонду України 28.05.2024. Позивач не перебуває на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради, соціальної допомоги не отримує, що підтверджується довідкою, виданою 31.05.2024 за № 1259/10-01.2-02 заступником начальника управління організаційного забезпечення-начальника відділу прийому громадян та роботи громадської приймальні департаменту. Починаючи із 07.06.2018 відповідно до постанови державного виконавця Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області припинено утримання аліментів із заробітної плати [PERSON] по причині подання стягувачем [PERSON] письмової заяви про повернення виконавчого документу, що підтверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.06.2018, винесеною у рамках виконавчого провадження № 14272008 про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] . Із поданих до суду стороною відповідача доказів вбачається, що відповідач [PERSON] має матір [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою за віком, та на рахунок якої відповідач перераховував грошові кошти за період 2023-2024 р. платежами по: 11 550 грн., 4020 грн., 1698 грн., 3015 грн., 3819, 20 грн., 10 000 грн., із призначенням платежу - переказ власних коштів, що підтверджується поданими до суду свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про одруження, пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] відповідно. Зі змісту копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3214, виданою ДУ «ТМО МВС України по м. Києву», неврологічне відділення № 1, слідує, що [PERSON] , командир відділення в/ч [NUMBER] у період часу з 14.10.2022 по 04.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія в стадії загострення у вигляді стійкого помірно вираженого больового та м`язово-тонічного синдрому з помірним порушенням функції, сенсорних та нейротрофічних розладів на тлі дегенеративно-дистрофічних змін хребта, гіпертонічна хвороба 2 ступеня, розрив заднього рогу медіального меніску, лівого колінного суглобу, стан після артроскопічної парціальної резекції пошкоджених ділянок менісків (22.09.2022), контрактура лівого гомілкогоступневого суглобу з обмеженням рухів, больовий синдром, набряковий синдром, виписаний із рекомендаціями обмеженого фізичного навантаження. Відповідно до свідоцтва про хворобу № 44/зв медичної військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» від 09.01.2023 р. слідує, що молодший сержант [PERSON] , 1987 р.н., який перебував на службі в НГУ з 2009 р. по дату складання свідоцтва, має захворювання, пов`язане із проходженням військової служби, а саме: після травматичний деформуючий остеоартроз 3 ст. лівого гомілково-ступеневого суглобу (2011 рік), рецидивуючий синовії, зі значним порушенням функції. Наслідки артроскопічної резекції медіального меніска лівого колінного суглобу 22.09.2022 у вигляді рубця без порушення функції, вертеброгенна радикулопатія L5-S1 зліва, стійкий помірно виражений больовий та м`язово-тонічний синдроми, сенсорні розлади на тлі дегенеративно-дистрофічних змін хребта із незначним порушенням функції. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик 2. СН1 початкові прояви ХПМК. Вузловий зоб 1 ст., еутиреоз. Стеатогепатоз. Хронічний панкреатит у фазі ремісії. Ожиріння 2 ст. Змішаний астигматизм обох очей. Згідно з постановою ВЛК щодо ступеня придатності до військової служби, викладеної у свідоцтві про хворобу, слідує, що [PERSON] визнаний непридатним до військової служби із виключенням із військового обліку. Відповідно до копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 050828 від 22.03.2023 р. слідує, що [PERSON] має ступінь втрати професійної працездатності 25% по захворюванню, пов`язаному із проходженням військової служби. Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У вказаній справі, судом встановлено, що позивач [PERSON] , який є сином відповідача, на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працевлаштований та джерел доходів не має. Навчання на денній формі позбавляє позивача можливості працевлаштуватись та одержувати певний дохід, у зв`язку із чим він потребує матеріальної допомоги. Водночас, позивачем суду не доведено наявності у відповідача можливості надавати таку допомогу позивачеві на час продовження позивачем навчання до досягнення 23 років. А саме, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей та має на утриманні матір пенсійного віку, за станом здоров`я відповідач має ряд хронічних захворювань, пов`язаних із проходженням військової служби, внаслідок яких втратив 25% працездатності. Доказів стосовно наявності у відповідача фінансової/матеріальної можливості нести витрати на утримання позивача на час навчання позивачем суду не подано, відповідних клопотань стосовно витребування інформації чи доказів до суду не подано. За змістом ст. 81 ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок доказування та подання до суду доказів, на підтвердження обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено наявності сукупності обставин, визначених ст. 199 СК України, які є підставою для стягнення аліментів на час навчання, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed