Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії, мотивуючи позовну заяву тим, що між ТОВ «Енера Вінниця» та [PERSON] було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, розташованим за адресою: [ADDRESS] за №1365 від 25.08.2021 року. Згідно умов договору постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати у споживача за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, на підставі сертифікованих даних комерційного обліку та Актів приймання-передавання товару (електричної енергії) з умови наявності у межах приватного домогосподарства споживання електричної енергії приватним домогосподарством. Проте, ТОВ «Енера Вінниця» не було здійснено повну оплату за отриману електроенергію за період з липня по жовтень 2024 року, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 84164,00 грн. Також позивач\~зазначає,\~що протягом\~дії договору\~відповідачем постійно\~порушувались строки\~оплати обсягу\~придбаної електричної\~енергії.\~Тому,\~у зв`язку\~з простроченням\~відповідачем виконання\~грошового зобов`язання,\~на підставі\~ст.\~625\~ЦПК України,\~відповідач повинен\~сплатити позивачу\~інфляційні втрати\~у розмірі 4574,89\~грн., 3%\~річних від\~простроченої суми\~за невиконання\~грошового зобов`язання\~у розмірі 1067,77\~грн.\~Позивачем вживались\~заходи досудового\~врегулювання спору,\~проте вони\~не дали\~результату.\~Враховуючи викладене\~вище, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з ТОВ «Енера Вінниця» на його користь заборгованість за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством [PERSON] від 25.08.2021 року за липень, серпень, вересень, жовтень 2024 року в загальній сумі 84164,00 грн., 3% річних в сумі 1067,77 грн., інфляційні втрати в розмірі 4574,89 грн. та судовий збір в розмірі 968,96 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Так, на виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, представником відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого частково визнає пред`явлені позовні вимоги. Товариство здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії починаючи з 01.01.2019 року. Відповідач приєднався до умов публічного договору приєднання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг опублікованого на офіційному веб-сайті товариства за особовим рахунком № [NUMBER] , здійснив фактичне споживання електричної енергії та оплату виставлених рахунків. Обєкт відповідача, на який здійснюється постачання електричної енергії розташований за адресою: [ADDRESS] . Дійсно 25.08.2021 року між товариством та позивачем підписано договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1365. За даним товариством заборгованість перед позивачем становить 84164,00 грн., яка складається з нарахувань: за липень 2024 року в сумі 31746,98 грн.; за серпень 2024 року в сумі 41799,40 грн.; за вересень 2024 року в сумі 31730,29 грн.; за жовтень 2024 року в сумі 25412,79 грн. При цьому, товариство здійснило часткову сплату зазначеної вище заборгованості в сумі 33720,51 грн. до відкриття судом провадження (до 20.01.2025 року): 10.09.2024 року 5111,26 грн.; 11.10.2024 року 6729,70 грн.; 05.11.2024 року 5108,58 грн.; 03.12.2024 року 4091,46 грн. Товариство здійснило сплату залишку зазначеної вище заборгованості після відкриття судом провадження (27.01.2025 року) в сумі 84164,02 грн. Таким чином, позовні вимоги щодо заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1365 визнаються товариством повністю і заборгованість в сумі 84164,00 грн. оплачена повністю. В зв`язку з цим, на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, в частині оплаченої товариством суми заборгованості, на думку представника відповідача, суд має закрити провадження у справі. У разі закриття справи за відсутності предмета спору судові витрати не стягуються. Щодо нарахування штрафних санкцій, то зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду за наявності для цього певних обставин. Так, товариство надає відповідні докази, які підтверджують об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунку та просить це врахувати при винесені рішення. З огляду на викладене, представник відповідачяа просив закрити провадження у справі в частині сплати заборгованості по договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом №1365 від 25.08.2021 року в сумі 84164,00 грн. Зменшити розмір неустойки: інфляційні в сумі 4574,89 грн., та 3% річні в сумі 1067,77 грн. з урахуванням наданих доказів, які підтверджують об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунку. Також просив судовий збір залишити за позивачем. Позивачем, на виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, надіслано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої вимоги відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, ним не визнаються повністю з таких підстав. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 КЦ України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Договором №1365 передбачено сплату неустойки у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Проте у позовній заяві вимоги щодо сплати неустойки (пені) згідно з умовами договору заявлено не було. Таким чином, прохання відповідача щодо зменшення неустойки є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, адже фактично відповідач просив суд зменшити незаявлені позивачем вимоги. На підставі викладеного позивач просив відмовити в задоволенні відзиву на позовну заяву у справі №127/1222/25 в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено,\~що 25.08.2021 року між ТОВ\~«Енера Вінниця»\~та [PERSON] було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1365, за умовами якого споживач (позивач) має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру обєктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподавства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим договоровом. Постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати у споживача за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, на підставі Звіту про покази засобів обліку та Актів приймання-передавання товару (електричної енергії) (п. 2.2. договору). Згідно з п. 4.1. договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. На дату введення в експлуатацію генеруючої установки 25.08.2021 року «зелений» тариф за цим договором становить 5,3491 грн.(п. 4.3 договору). На виконання\~укладеного договору\~між сторонани було підписані\~звіти про\~обсяги та\~напрямки перетоків\~електричної енергії за «зеленим»\~тарифом за\~період з\~квітня 2024\~року по жовтень 2024\~та акти купівлі-продажу\~електричної енергії за цей же період (а.с. 6-7), в яких визначено обсяг та вартість електроенергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, з яких утримано податок на доходи фізичних осіб та розмір сплаченого військового збору. Однак,\~відповідач у\~порушення умов\~Договору постійно\~затримував виконання\~своїх зобов`язань,\~сплачував не\~в повному\~обсязі (а.с.\~21-27),\~в зв`язку\~з чим\~у відповідача\~перед позивачем\~утворилась заборгованість.\~Таким чином,\~станом на жовтень 2024 року заборгованість\~ТОВ «Енера Вінниця»\~перед [PERSON] \~за договором про купівлю-продаж\~електричної енергії\~за «зеленим» тарифом\~приватним домогосподарством\~від 25.08.2021\~року №\~1365\~за вироблену\~та продану\~електроенергію складала\~84164,00\~грн.\~(а.с.\~13\~на звороті),\~що визнається\~відповідачем.\~Так,\~заборгованість за\~липень 2024\~року становить\~20445,03\~грн.,\~за серпень 2024\~року 26918,82\~грн.,\~за вересень\~2024\~року 20434,31 грн., за жовтень 2024 року 16365,84 грн. 11.12.2024 року позивачем було надіслано відповідачу претензію-вимогу про сплату вартості проданої електричної енергії за «зеленим» тарифом згідно з договором №1365 від 28.08.2021 року в сумі залишкової заборгованості станом на 11.12.2024 року 98200,14 грн. залишки по актам купівлі-продажу електричної енергії за счервень-жовтень поточного року (а.с. 12-13). На наступний день позивачем було отримано відповідь, згідно з якою перед товариством існує заборгованість в розмірі 124 млн. грн., тому воно не може виконувати належним чином свої зобов`язання по укладеним договорам купівлі-продажу електроенергії за «зеленим» тарифом, вироблену з альтернативних джерел. При цьому, товариство докладає всіх зусиль для проведення оплати приватним домогосподарством за електроенергію, вишукуючи додаткові джерела фінансування (а.с. 11). Разом з\~тим,\~з наданих\~відповідачем копій\~квитанцій (а.с.\~47)\~встановлено,\~що 27.01.2025\~року ТОВ «Енера Вінниця» здійснило погашення всієї суми заборгованості перед [PERSON] . На підставі цього представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив закрити провадження у справі за відсутності предмета спору. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21). З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання як такого, що не відповідає вимогам законодавства, зокрема провадження відкрито за всіма вимогами, а не по кожній окремо та закрити провадження по справі можна в разі, якщо всі вимоги вирішено. Щодо позовної вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то слід зазначити таке. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики від 14.11.2006 №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Останній характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базовим. Тобто відповідно до ст. 625\~ЦК України встановлений індекс інфляції враховується при обчисленні суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов`язань у грошовій одиниці України, тобто у гривні. Отже, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) вказано, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зазначено, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)». Судом встановлено, що неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав позивача. Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «ЕнераВінниця» 4574,89\~грн.\~-\~інфляційних втрат, 1067,77 грн. - 3% річних підлягають задоволенню. Наведений розрахунок відповідачем не спростовано. Разом з тим, щодо заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає, що із ст. 549, 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Відтак, правові підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат відсутні. За викладених обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача були порушенні, існувала заборгованість за договором, розмір якої встановлений судом, тому підлягає стягненню з відповідача 3% річних та інфляційні втрати. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє з тих, підстав, що відповідач надав докази (квитанції) про сплату позивачу 84164,00 грн. боргу за договором купівлі-продажу електроенергії, що стороною позивача не заперечується. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~необхідно стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача судовий\~збір в\~розмірі 60,08\~грн.\~пропорційно до\~розміру задоволених\~вимог (6,2%). На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial