Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Старко Н.Р., 01.07.2024 звернулась в суд із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,36 кв.м., житловою площею 41,46 кв.м. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який був її чоловіком. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого, входить 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] будучи членом Житлово-будівельного кооперативу №214, повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] , яка надану йому і членам його сім`ї в користування, а зважаючи на те, що пай, внесений подружжям в житлово-будівельному кооперативі у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, відтак після повної сплати пайового внеску - спірна квартира є їхнім спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах, тому спадкодавець [PERSON] набув право власності на 1/2 кооперативної квартири і таке майно увійшло до складу спадщини. Позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті її чоловіка [PERSON] , у зв`язку з чим у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] . Разом з тим, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину зазначеної квартири, оскільки за життя померлий не оформив право власності на частку вказаної кооперативної квартири, а тому правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно відсутні. Дані обставини змусили її звернутись до суду для ефективного захисту свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу. Також, при розгляді зазначеної справи, просить врахувати такі обставини. 31 січня 1991 року на підставі рішення від 04.01.1991 ЖБК №214 та рішення №24 від 24.01.1991 виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, було видано [PERSON] ордер №5435 на зазначену вище квартиру [ADDRESS] , членами сім`ї наймача у ордері вказано: дружину - [PERSON] та сина - [PERSON] . Згідно із довідкою №145 від 29.08.2016, виданою ЖБК №214 [PERSON] , є членом ЖБК №214 і йому належить в цьому кооперативі квартира [ADDRESS] . Член ЖБК №214 [PERSON] повністю вніс пайовий внесок за вказану квартиру, який становить 12 344 грн. Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 31.05.1995, [PERSON] , який народився [INFO] , перемінив прізвище на « [PERSON] », про що в Книзі реєстрації актів про зміну прізвища, імені, по батькові 31.05.1995 зроблено запис №25. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вона прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.03.2004 за реєстровим №1-638 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.03.2004 за реєстровим №1-646, виданими державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Лютою Л.А. Зазначене свідчить про те, що вона фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР. Враховуючи наведене вище, позивачка зазначає, що внаслідок відсутності документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно - 1/2 частки квартири [ADDRESS] , вона, як спадкоємиця першої черги, не будучи позбавлена права на спадщину, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, відтак порушується її право на належне оформлення спадкового майна за наявності необхідних умов для спадкування. Окрім цього, є невизначеною 1/2 частки квартири [ADDRESS] , на яку вона має право власності, як на частку у спільній сумісній власності майна, набутого у зареєстрованому шлюбі. Ухвалою від 03.07.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 02.10.2024 залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 30.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Старко Н.Р. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Львівської міської ради Процик І.І. в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу №214 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, 18.10.2024 звернулись в суд із заявами, у яких просили розглядати справу у їх відсутності, не заперечили щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Від завідувача Другої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Палажій Г.В. 22.07.2024 надійшла заява про розгляд зазначеної справи у відсутності представника. У вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Положеннями статей 15, 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Згідно із ст. 112 ЦК УРСР, який діяв на час спірних правовідносин, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Також, у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно із ст. 15 Закону УРСР від 7 лютого 1991 року «Про власність» (набрав чинності з 15 квітня 1991 року, втратив чинність згідно із Законом України від 27 квітня 2007 року №997-V) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] , як члену ЖБК №214, видано ордер №5435 на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.01.1991 №24, на право зайняття із сім`єю 3 чоловік житлового приміщення житловою площею 41,46 кв.м - квартири [ADDRESS] . Згідно із даними ордеру, [PERSON] було надано право на користування зазначеною квартирою на склад сім`ї: [PERSON] (осн.квартиронаймач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Згідно із довідкою ЖБК №214 від 29.08.2015 №145, [PERSON] є членом ЖБК №214 м.Львова і йому належить в цьому кооперативі квартира [ADDRESS] . Квартира містить 3 кімнати, кухню, ванну, туалет, коридор, житлова площа складає 41,46 кв.м, загальна площа - 72,36 кв.м. Член ЖБК №214 [PERSON] повністю вніс пайовий внесок за вказану квартиру, який становить 12 344 грн. Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 31.05.1995, [PERSON] , який народився [INFO] , перемінив прізвище на « [PERSON] », про що в Книзі реєстрації актів про зміну прізвища, імені, по батькові 31.05.1995 зроблено запис №25. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №5018. Встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим 04.09.2009 Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, [PERSON] змінила ім`я на - [PERSON] , актовий запис №26. На підставі заяви дружини спадкодавця [PERSON] . Другою львівською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 30 за 2003 рік, а також 05.03.2004 видано свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, два автомобілі, автопричеп та грошовий вклад. Разом з тим, як зазначає позивачка [PERSON] , правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] , відсутні, незважаючи на те, що її чоловіком повністю сплачено пайовий внесок. Згідно із інформацією, наданою суду Львівським державним нотаріальним архівом у довідці №43/01-30 від 02.01.2025, у спадковій справі №30/2003 після смерті [INFO] [PERSON] , заведеній Другою львівською державною нотаріальною конторою, знаходяться заяви: [PERSON] - про прийняття спадщини та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - про відмову від спадщини. Відповідно до довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №4826 від 25.11.2024, згідно архівних даних станом на 29.12.2012 реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] не проводилась. Із відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №171322 від 20.09.2024, вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровано п`ятеро осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на день смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 529 ЦК Української РСР 1963 року передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно із ч.2 ст.553 ЦК Української РСР 1963 року вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На підставі ст.22 КпШС України, положення якого діяли на час спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Статтею 28 КпШС України передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З огляду на наведені вище норми та встановлені обставини справи, спадкодавцю [PERSON] та позивачці [PERSON] належало по 1/2 частці паю у спірній квартирі [ADDRESS] , відтак такі набули право власності на зазначені частки квартири після повної сплати пайового внеску. Окрім цього, у зв`язку зі смертю [PERSON] , слід визнати за позивачкою [PERSON] право власності на його частку у квартирі у порядку спадкування, оскільки вона єдиний спадкоємець після його смерті, однак позбавлена можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання права власності позивачки [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , є винятковим способом захисту, який підлягає захисту, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вирішення судових витрат у справі, слід вказати таке. При поданні зазначеного позову до суду позивачкою [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 7 000 грн, що підтверджується квитанцією ID:9576-7554-2174-3422 від 28.06.2024, а також випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 28.06.2024. Оскільки в судовому засіданні представник позивачки - адвокат Старко Н.Р. просив не стягувати судовий збір із відповідача в користь позивачки, враховуючи принцип диспозитивності процесу, вказаний розмір судового збору слід залишити за позивачкою.

Outcome: approved