Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якому просила суд : встановити неправильність запису в актовому записі № 621 про народження [PERSON] , [INFO] , складеному 18 жовтня 1958 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (бюро ЗАЦС м. Павлограда Донецької області) щодо дати народження дитини [PERSON] [INFO] , замість правильної дати народження - [INFO] . Зобов`язати Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести змін до актового запису № 621 про народження [PERSON] , складеного 18 жовтня 1958 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (бюро ЗАЦС м. Павлограда Донецької області), змінивши запис дати народження дитини з « [INFO] » на « [INFO] ». В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що згідно свідоцтва про народження вона - [PERSON] , народилася [INFO] про що в книзі записів актів цивільного стану 18 жовтня 1958 року зроблено актовий запис за № 621. Свідоцтво про народження (серія) [NUMBER] видане 18 жовтня 1985 року Бюро ЗАГС міста Павлограда Дніпропетровської області. У зв`язку із виниклою необхідністю, вона звернулася до відділу надання адміністративних послуг з метою отримання біометричного паспорту громадянина України у формі ID картки. Однак у видачі біометричного паспорту їй було відмовлено підстав наявності розбіжностей в написанні дати народження в актовому запис про її народження та у свідоцтві про народження, паспорті громадянина України. Так як всі документи позивачки містять дату народження [INFO] , у тому числі паспорт громадянина України в якому вказана дата народження [INFO] та це є датою її фактичного народження, виникла необхідність у приведення відомостей про її народження у відповідність. З цією метою вона звернулася до Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції але їй було відмовлено у внесенні змін та рекомендовано звернутися до Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10 січня 2024 року повідомлено, що відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5 (зі змінами) було відмовлено у внесенні змін до актового запису № 621 та повідомлено, що неможливо виправити дату народження дитини з « [INFO] » на « [INFO] » у зв`язку з відсутністю підстав. Крім вказаних підстав для внесення змін до актового запису, є й інші підстави а саме невідповідність інших документів які містять відомості про її народження відомостям які містяться у актовому запису про її народження. Тобто, при внесенні відомостей до актового запису про її народження, було помилково вказана дата народження дитини [INFO] замість [INFO] . Тобто вказані дані стосовно неї у актовому запису які стосуються народження дитини а потім, як слід, у паспорті, та інших правовстановлюючих дати народження документах не збігаються з даними. З метою усунення помилки у актовому запису, внесеному, на той час актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулася з заявою але, на час звернення до суду, відповіді не отримала заяви та документів. Тому вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник відповідача Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання, про розгляд справи за її відсутності, повністю покладаються на рішення суду. Представник Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м. Харкові Східного, міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, у судовому засіданні встановлено що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Павлограда, Дніпропетровської області є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту Серія [NUMBER] виданого 12 червня 1997 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. (а. с. 12-14) Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 18 жовтня 1958 року [PERSON] народилася [INFO] . (а. с. 16) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, після реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». (а. с.17-18) 11 листопада 1985 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, про що було зроблено відповідний актовий запис Відділом ЗАГС Ахтирського міськвиконкому Сумської області за № 158, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 11 листопада 1985 року. (а. с. 19) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 14 грудня 1985 року [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] ». (а. с. 20) Позивачка зазначає, що з метою отримання біометричного паспорту громадянина України у формі ID картки вона звернулася до відділу надання адміністративних послуг, де їй було відмовлено у зв`язку із наявністю розбіжностей у даті народження. Замість фактичної її дати народження « [INFO] » року зазначено « [INFO] ». Висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10 січня 2024 року (вих. № 32.27/34/16/24/СЛІ) позивачу було роз`яснено, що відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5 (зі змінами) було відмовлено у внесенні змін до актового запису № 621 про народження [PERSON] та повідомлено, що неможливо задовольнити прохання гр. [PERSON] про внесення змін до актового запису про народження № 621, складеного 08 жовтня 1958 року. Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, а саме: виправити дату народження дитини з « [INFO] » на « [INFO] » у зв`язку з відсутністю підстав. (а. с. 21-22) Згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року зі змінами, цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (ч. 1 ст. 6 Закону). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження в судовому порядку (ч. ч. 1. 4 ст. 22 Закону). Відповідно до п.п. 1.1, 1.7, 1.15, 2.13.1, 2.16.7, 2.18 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 №96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстр актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (22) відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказують причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулювання може бути оскаржена в судовому порядку. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесе конкретних змін в актові записи цивільного стану. Із досліджених вище доказів судом встановлено неправильність запису в актовому записі № 621 про народження [PERSON] , [INFO] , складеному 18 жовтня 1958 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (бюро ЗАЦС м. Павлограда Донецької області) щодо дати народження дитини [PERSON] , [INFO] , замість правильної дати народження - [INFO] . Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved