Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Салманова Ф.А. звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , у період 1985 до 2024 року, тобто, по день смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Заявник, вказує, що вони з [PERSON] з 1977 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , як дружина та чоловік. 19.01.1985 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Однак, [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім`єю, тобто по день смерті [PERSON] , вони проживали спільно, однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, у них був єдиний бюджет, вони разом вели спільне господарство, проводили поточні ремонти у житлі, в якому проживали, мали спільні витрати, мали взаємні права та обов`язки. [INFO] народився син, [PERSON] . Починаючи з 2020 року чоловік [PERSON] часто хворів, у тому числі він переніс «ковід». [PERSON] доглядала за [PERSON] , купувала ліки, продукти. Заявник зазначає, що [INFO] [PERSON] помер, а встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявника з померлим, станом по момент його смерті, необхідно їй для закріплення її прав, як особи, яка проживала з ним однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, як члена його сім`ї. Після смерті [PERSON] за заявою до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса відкрито спадкову справу № 337/2024 на кваритру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Листов відповіддю № 5739/02-14 від державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса- Карпової Наталії Миколаївни, 31.10.2024 року заяниця повідомлена, що надані документи не підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом. Також заявниця вказує, що за час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ними було набуто майно, квартира, та земельні ділянки, яке є спільно нажитим майном, але через те, що шлюб офіційно не був зареєстрований, то на неї автоматично не розповсюджується право спільної сумісної власності на вказане майно, зазначає, що спір про право між заявником та заінтересованими особами відсутній. Заявник та її представник, адвокат Салманова Ф.А., в судове засідання з`явились, подали суду заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, справу розглянути за відсутності сторони заявника. Заінтересована особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, відповідно до яких підтвердили викладені у заяві про встановлення факту обставини, підтвердили, що спір про право між ними за заявником відсутній, просив заяву [PERSON] про встановлення факту задовольнити в повному обсязі, справу розглянути за його відутності. В судове засідання з`явилася свідок [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 29.04.2024 року складено відповідний актовий запис №3553, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 29.04.2024 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому земельні ділянки за кадастровим номером 5124582200:01:002:0509 площею 5,4501га та кадастроим номером 5124582200:01:002:0536 площею 0,7722 га. Відповідно до Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 03.10.2015 року у заявника, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , народилась спільна дитина, [PERSON] , про що 14.07.1994 року складено відповідний актовий запис №409, Відділом реєстрації актів громадянського стану у Малиновському районі м. Одеси видано Свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Згідно до Акту від 05.11.2024 року за підписами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , засвідченим головою правління ОСББ «Ковчег 22»», засвідчено та підтверджено, що: зхнають [PERSON] та померлого [PERSON] з вересня 1997 року, коли вони мешкали в с. Прилиманське, Овідіопольського району Одеської оаблсті. Далі з 1989 року вони стали мешкати разом за адресою: [ADDRESS] .До 1985 року вони знаходились у зареєстрованому шлюбу, потім розлучились. Однак продовжували мешкати однією сім`єю як чоловік та жінка по день смерті [PERSON] . Вони фактично вели спільне господарство, сумісно купували продукти харчування, одяг та сплачували комунальні платежі.В червні 1994 року в них народився син- [PERSON] . Коли [PERSON] захворів у 2020 році ковідом він знаходився у лікарні, його дружина [PERSON] доглядали його, купувала йому ліки. Коли [INFO] помер [PERSON] [PERSON] ховала його та сплачувала всі виплати на поховання. Довідкою від 05.11.2024 № 27/11-24 виданою Головою правління ОСББ «Ковчег 22 А М. Маєвський, підтверджується те, що [PERSON] , та [PERSON] проживали однією сім`єю з веденням спільного господарства за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2017 року і до смерті Померлого [PERSON] [INFO] . У період з 22.03.2021-року по день смерті - [INFO] , [PERSON] мав зареєстроване місце проживання та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] .Разом з ним проживали син- [PERSON] , та [PERSON] . У матеріалах справи наявні спільні фотознімки заявника, [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] знає ще з 1986 року, проживали разом у с. Прилиманське. А у місті проживали разом з 1989 року. Заявниця разом з [PERSON] і сином [PERSON] проживала в [ADDRESS] . Оскільки знаходиться на пенсії- ходила у гості до [PERSON] , на дні народження, також іноді спілкуються. Вказувала що чоловік [PERSON] дуже хворів, майже не ходив, син та [PERSON] піклувались ним.На фотокартках свідок впізнала [PERSON] , [PERSON] , та їх сина [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила суду що [PERSON] тетяну знає близкь 40 років, разом працювали. За адресою [ADDRESS] ,Кв. 57 [PERSON] проживає понад 30 років.Разом з нею проживав чоловік, їх син. Чоловік [PERSON] зворів та [INFO] помер. Похоронами [PERSON] займалась саме тетяна за свій кошт, також організовувала поминальний обід та всі інші супутні речі; про наявність родичів у померлого їй нічого не відомо за час знайомства він про них нічого не розповідала. Судом також досліджено матеріали спадкової справи № 337/2024, які надійшли до суду від державного нотаріуса Хаджибейської державної нотаріальної контори у місті Одесі Н.Карпової. Відповідно до досліджених матеріалів спадкової справи заявниця звернулась до нотаріуса із заявою про про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Спадкова справа також містить заяву про відмову від спадщини [PERSON] № 884 від 13.06.2024 року. Листом державного нотаріуса Н. Карпової від 31.10.2024 року №5739/02-14 заявниці роз`яснено про необхідність звернутись до суду із заявою про встановленням факту проживання однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. Спадкова справа не містить в собі відомостей щодо звернення інших спадкоємців про прийняття спадщини, на час отримання спадкової справи з моменту смерті [PERSON] пройшло понад шість місяців. Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно заявниці для закріплення її прав як члена сім`ї померлого [PERSON] , для закріплення її прав, як особи, яка проживала з ним однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Також за час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ними було набуто майно, земельні ділянки, яке є спільно нажитим майном, але через те, що шлюб офіційно не був зареєстрований, то на заявницю автоматично не розповсюджується право спільної сумісної власності на вказане майно. При цьому як підтверджено матеріалами справи та особисто заінтересованими особами по справі, спір про право між заявником та заінтересованими особами відсутній, встановлення факту необхідно для закріплення прав [PERSON] як члена сім`ї [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України ). В пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Про ознаки проживання однією сім`єю в даному рішенні від 03.06.1999 року №5-рп/99 Конституційний Суд зазначив, що обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (п. 6 рішення). Ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Згідно із роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. За приписами ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ч. 2 ст. 74 СК України, на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц провадження № 61-38901св18, обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20 (провадження № 61-7340св22) зроблено висновок, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Згідно до висновків Верховного Суд у постанові від 15.08.2019р. по справі №588/350/15, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенню. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, побут, проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та фактично виконували обов`язки подружжя по момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У заяві заявником зазначено, що хоча фактично вони з [PERSON] проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 1985 року по [INFO] , по момент смерті [PERSON] , поряд з цим, вказувала що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлений лише за період після набрання чинності Сімейним кодексом України, оскільки чинний на момент виникнення правовідносин Кодекс про шлюб та сім`ю України не врегульовував такого поняття як проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , у заявлений в заяві період 1985-28.04.2024 року, тобто, по день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , знайшов своє підтвердження під час розгляду справи судом, та доведений належними та достовірними доказами. Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved