Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

01 листопада 2024 року представник позивача звернулася через систему «Електронний суд» з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати п. 3.3.6 Договору №6Е0071FВ80 про надання освітніх послуг, укладений 07.04.2021 року між [PERSON] та Приватним закладом «Одеська початкова школа «Стар Тайм» недійсним; стягнути з Приватного закладу «Одеська початкова школа «Стар Тайм» на користь [PERSON] кошти за ненадані освітні послуги у розмірі 82500 грн.; стягнути з Приватного закладу «Одеська початкова школа «Стар Тайм» на користь [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування\~позову зазначала,\~що 07.04.2021 року між [PERSON] \~та приватним\~закладом «Одеська\~початкова школа\~«СТАР ТАЙМ»\~було укладено\~договір №\~6Е0071РВ80\~про надання\~освітніх послуг,\~відповідно до\~пункту 1.1.\~якого Замовник\~доручає,\~а Виконавець\~надає послуги\~у сфері\~повної загальної\~середньої освіти\~за рівнем\~початкової освіти\~по вихованню\~та навчанню\~дитини,\~в інтересах\~якої укладений\~даний договір\~в Приватному\~закладі «Початкова\~школа «СТАР\~ТАЙМ»,\~а Замовник\~зобов`язується\~сплатити вартість\~цих послуг. Вартість послуг\~за Договором\~визначена сторонами\~у п.\~5.1.\~та складає\~13\~750\~грн.\~на місяць.\~07.04.2021\~року [PERSON] \~сплатила на\~користь Приватного\~закладу «Одеська\~початкова школа\~«СТАР ТАЙМ»\~грошові кошти\~за договором\~про надання\~освітніх послуг\~від 07.04.2021\~року у розмірі\~123\~750\~гривень,\~що відповідає\~розміру вартості\~послуг за\~весь навчальний\~рік.\~Навчання доньки\~ [PERSON] \~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~розпочалось з\~01.09.2021\~та продовжувалось\~до початку\~листопада 2021\~року.\~На початку\~листопада 2021\~року приватний\~заклад «Одеська\~початкова школа\~«СТАР ТАЙМ»\~відмовив в\~подальшому навчанні\~ [PERSON] \~без офіційного\~повідомлення про\~причини припинення\~надання послуг.\~29.11.2021\~року [PERSON] письмово зверталась до Виконавця із заявою щодо повернення коштів згідно Договору від 07.04.2021 року та 17.12.2021 року нею також було заповнено та відправлено на адресу Виконавця електронну форму на повернення коштів у сумі 82 500 грн., що свідчить про вжиття останньою заходів досудового врегулювання спору та відповідає умовам п. 4.1 Договору. Позивач стверджує,\~що у\~встановленому законом\~порядку та\~строки відповіді\~на зазначені\~звернення отримано\~не було. Крім того, представником позивача аналогічно неодноразово спрямовувались відповідачу претензії щодо повернення грошових коштів. Однак, жодної відповіді надано не було. На даний час зазначені грошові кошти залишаються не повернутими, що призводить до порушення прав позивача. Ухвалою судді від 05.11.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09.12.2024 року на 12.00 год. У зв`язку з неявкою представника відповідача, судове засідання призначене на 09.12.2024 року на 12.00 год. було відкладено до 15.01.2025 року 14.00 год. У зв`язку з неявкою представника позивача, судове засідання призначене на 15.01.2025 року 14.00 год. було відкладено до 17.02.2025 року 14.00 год. 17.02.2025 року через систему "Електронний суд" від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином; представника позивача звернулася з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Приватного закладу «Одеська початкова школа «Стар Тайм» у судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Відзив на позов не надав. Уся судова кореспонденція, скерована на ім`я Приватного закладу «Одеська початкова школа «Стар Тайм» повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Частиною 8\~ст. 128 ЦПК України\~передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.04.2021 року між [PERSON] \~та приватним\~закладом «Одеська\~початкова школа\~«СТАР ТАЙМ»\~було укладено\~договір №\~6Е0071РВ80\~про надання\~освітніх послуг,\~відповідно до\~пункту 1.1.\~якого Замовник\~доручає,\~а Виконавець\~надає послуги\~у сфері\~повної загальної\~середньої освіти\~за рівнем\~початкової освіти\~по вихованню\~та навчанню\~дитини,\~в інтересах\~якої укладений\~даний договір\~в Приватному\~закладі «Початкова\~школа «СТАР\~ТАЙМ»,\~а Замовник\~зобов`язується\~сплатити вартість\~цих послуг. Вартість послуг за Договором визначена сторонами у п. 5.1. та складає 13 750 грн. на місяць. 07.04.2021\~року [PERSON] \~сплатила на\~користь Приватного\~закладу «Одеська\~початкова школа\~«СТАР ТАЙМ»\~грошові кошти\~за договором\~про надання\~освітніх послуг\~від 07.04.2021\~року у розмірі 123\~750 гривень, що відповідає розміру вартості послуг за весь навчальний рік. Навчання доньки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , розпочалось з 01.09.2021 та продовжувалось до початку листопада 2021 року. На початку листопада 2021 року приватний заклад «Одеська початкова школа «СТАР ТАЙМ» відмовив в подальшому навчанні [PERSON] без офіційного повідомлення про причини припинення надання послуг. 29.11.2021\~року [PERSON] письмово зверталась до Виконавця із заявою щодо повернення коштів згідно Договору від 07.04.2021 року та 17.12.2021 року нею також було заповнено та відправлено на адресу Виконавця електронну форму на повернення коштів у сумі 82500 грн., що свідчить про вжиття останньою заходів досудового врегулювання спору та відповідає умовам п. 4.1 Договору. Позивач стверджує,\~що у\~встановленому законом\~порядку та\~строки відповіді\~на зазначені\~звернення отримано\~не було. Крім того, представником позивача аналогічно неодноразово спрямовувались відповідачу претензії щодо повернення грошових коштів. Однак, жодної відповіді надано не було. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з нормою\~статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до\~статті 907 ЦК України\~договір про надання послуг може бути розірваний, в тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених\~ЦК, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Судом встановлено, що 29.11.2021 року [PERSON] письмово зверталась до Виконавця із заявою щодо повернення коштів згідно Договору від 07.04.2021 та 17.12.2021 року нею також було заповнено та відправлено на адресу Виконавця електронну форму на повернення коштів у сумі 82 500 грн., що свідчить про вжиття останньою заходів досудового врегулювання спору та відповідає умовам п. 4.1 Договору. Відповідно до\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Таким чином, суд дійшов висновку, що з моменту припинення надання відповідачем освітніх послуг - листопад 2021 року, зобов`язання сторін є припиненими. Згідно п. 3.3.6 Договору Виконавець має право на власний розсуд відмовити Замовникові в укладені договору або ініціювати припинення надання послуг. У такому разі Виконавець повідомляє Замовника про припинення надання послуг та у разі розірвання договору, Виконавець здійснює повернення коштів у розмірі 70% від вартості не наданих послуг. Відповідно до частин першої, другої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті\~3, частина третя статті\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Принцип добросовісності є одним із засобів обмеження принципу свободи договору сторін, способом утримання сторін від зловживання своїми правами при виконанні договору. Зміст цього принципу полягає в тому, що умови правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту. У Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року за № 5-рп/2004 у справі №1-33/2004 зазначено, що справедливість одна із основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2, 3 частини 3ст. 18\~Закону України «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини 3статті 18\~Закону України «Про захист прав споживачів»); встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини 3статті 18\~Закону України «Про захист прав споживачів»). Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 12.02.2018 року у справі № 707/2953/15-ц. Згідно з частиною першою\~статті 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України\~закріплює обов`язковість договору. З укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18). За правилом сontra proferentem слова договору мають тлумачитись проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову у договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не лише у тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені, але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, але були включені до договору під переважним впливом однієї зі сторін. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). З огляду на вищевикладені обставини та наведене правове обґрунтування, оскільки розірвання договору відбулося на вимогу Виконавця без обґрунтування будь-яких причин чи підстав, умова договору, п. 3.3.6 Договору, згідно якого у разі розірвання Договору Виконавець здійснює повернення коштів у розмірі 70% від вартості не наданих послуг є несправедливою, адже створює обмеження права споживача на повернення сплачених коштів у разі невиконання Виконавцем своїх послуг. Оскільки \~ \~ \~ \~пунктом \~ \~ \~ \~2\~ч.\~3\~ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» встановлено, що несправедливі умови договору є недійсними, то в силу ч. 2 ст. 215 ЦК України умова договору, а саме: пункт 3.3.6 Договору є нікчемною, а тому сума коштів, яка підлягає поверненню позивачу становить 82 500 гривень. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повернув позивачу кошти в сумі 82\~500 гривень сплачені за послуги, що фактично не надавались. Наведені обставини відповідачем не спростовані. Доказів повернення позивачу коштів за Договором, зобов`язання за яким припинено, до суду не надано. Згідно частини 1\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз\~статті 1212 ЦК України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Згідно пункту 3 частини 3\~статті 1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадання достатньої правової підстави, за якою проведено виконання зобов`язання. За частиною 2\~статті 1212 ЦК України\~положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи, що зобов`язання сторін за договором про надання освітніх послуг від 07.04.2021 року є припиненими, тобто правова підстава зобов`язання відпала, наявні підстави для повернення коштів в сумі 82 500 гривень, сплачені позивачем у рахунок оплати послуг, які відповідачем фактично не можуть бути надані. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених\~ЦПК України\~випадках. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн., оскільки позивач за позовом про захист прав споживача звільнена від сплати судового збору. \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved