Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк»), в інтересах якого діє Шкапенко\~О.\~В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.02.2021\~року в розмірі 13 130,11 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 25.02.2021 року [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки. [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на її рахунок зі встановленням плати за користування кредитними коштами в розмірі 44.4 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також видано платіжну картку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит, проте [PERSON] в порушення умов кредитного договору своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань станом на 10.11.2024 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 13\~130,11 грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] на користь банку вищевказаний розмір заборгованості, а також 3028 грн сплаченого судового збору. Представник АТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився, разом з позовом заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним\~чином повідомленою\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,повторно не з`явилася в судове засідання, не повідомивши про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подала. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.02.2025\~року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено такі обставини. 25.02.2021 року між АТ «А-Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» (далі Умови та Правила), яка разом Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складає між ними договір про надання банківських послуг. Підписуючи вищевказану анкету-заяву [PERSON] підтвердила ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодження з його умовами, а також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті А-Банку. Окрім того, [PERSON] підтвердила, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту їй роз`яснені та зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування вона отримала. До вищевказаної анкети-заяви також долучено паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаний [PERSON] 25.02.2021 року за допомогою простого електронного підпису шляхом підтвердження ОТП 5520. Як вбачається зі змісту наданої банком довідки за картами, відповідачці було відкрито рахунок №\~ [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] (строк дії до жовтня 2027 року). Згідно з довідкою за лімітами відповідачці на підставі кредитного договору №\~б/н (внутрішньобанківський референс № SAMABWFC10073676313) від 25.02.2021 року в день укладення договору (25.02.2021 року) було встановлено кредитний ліміт в розмірі 7000,00\~грн, який 28.06.2023 року зменшено до 6996,18 грн, а 29.03.2024 року знову збільшено до 7000,00 грн. Як вбачається з виписки по картці [PERSON] (рахунок № [NUMBER] ) за період з 25.02.2021 року до 10.11.2024 року, відповідачка активно користувалася кредитними коштами, здійснювала зняття готівки, проводила операції розрахунку в торгово-сервісних мережах та частково погашала заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.02.2021 року загальний розмір заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 10.11.2024\~року становив 13\~130,11 грн, з яких: 6996,18 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 6133,93 грн загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 грн залишок заборгованості за пенею, штрафами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст.\~628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1\~ст. 207 ЦК України). У силу вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 25.02.2021 року сторонами укладено договір про надання банківських послуг, на підставі якого відповідачці відкрито картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту, який в підсумку збільшено до 7000,00 грн. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши\~\~ [PERSON] банківську послугу з кредитування шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок останньої. [PERSON] отримала та користувалася наданими позивачем коштами, а також частково погашала заборгованість за кредитом, проте взятих на себе зобов`язань відповідно до договору належним чином не виконала, чим допустила заборгованість. Проте суд\~звертає увагу\~на те,\~що окрім\~фактично отриманої\~відповідачкою суми\~кредитних коштів,\~позивач також\~просить стягнути\~з [PERSON] \~відсотки за\~користування кредитом. На обґрунтування вимог в цій частині представником позивача до матеріалів позовної заяви долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», Тарифи по картці «Зелена» як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору. Однак матеріали справи не містять доказів того, що саме із цим витягом з Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифами\~ознайомилася і погодилася відповідачка, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом та у зазначеному в цих документах розмірі. Посилання на такі умови кредитування також відсутні в анкеті-заяві від 25.02.2021\~року. Не може бути належним доказом узгодження між сторонами розміру процентів й роздруківка із офіційного сайту позивача про Умови та Тарифи, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. Отже, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» і Тарифи по картці «Зелена», які долучені до матеріалів справи та не містять підпису відповідачки, на переконання суду, не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 25.02.2021 року шляхом підписання анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Також не вважається частиною кредитного договору підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Він є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року в справі № 393/126/20. Поряд з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що у вищевказаній постанові в справі № 393/126/20 Верховний Суд відступив від висновку, викладеного в постанові від 02.12.2020 року в справі № 284/157/20-ц, на яку в позові посилається позивач. Так, Верховний Суд вказав, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Таким чином, посилання позивача на постанову Верховного Суду від 02.12.2020 року в справі № 284/157/20-ц є нерелевантним. Окрім того, суд вважає, що у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» з часу виникнення спірних правовідносин, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком вищевказані витяги не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] договору, оскільки достовірно не підтверджують зазначених обставин. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що відповідачкою не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань за вищевказаним договором, суд приходить висновку про стягнення з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованості за\~кредитним договором № б/н від 25.02.2021\~року в розмірі 6996,18\~грн, що становить загальний розмір заборгованості за тілом кредиту. У силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь АТ «А-Банк» слід стягнути 1613,42 грн сплаченого судового збору (6996,18\~грн х 3028 грн / 13\~130,11 грн). На підставі\~наведеного,\~

Outcome: partial