Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

11 вересня 2024 через систему «Електрнний суд» від представника позивача - адвоката Мальченка Д.В.\~ надійшов зазначений вище позов. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.05.2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і [PERSON] , було укладено Кредитний договір №014/0506/88-078 за яким позивачці було надано кредит у розмірі 40000 грн. Для забезпечення виконання кредитного зобов`язання між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» [PERSON] та [PERSON] , було укладено іпотечний договір № 014/0506/88-078-Z-1 від 05.05.2006. Відповідно до Іпотечного договору на забезпечення виконання Основного зобов`язання, Іпотекодавці передають в іпотеку Іпотекодержателю: нежитлову будівлю (магазин) з прибудовами (літера А-1), металева, обкладена цеглою, яка знаходиться у [ADDRESS] , на неприватизованій земельній ділянці, яка перебуває у віданні Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області та нежитлову будівлю (магазин) «Продпромтовари» з прибудовою та погрібом (літера А-1), каркасно-щитову, обкладену цеглою, яка знаходиться у [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Бойко О.І. 05.05.2006 року. Також нотаріусом внесено відомості до державного реєстру іпотек та накладено заборону на відчудження вказаного нерухомого майна, про що проведена реєстрація в Єдиному реєстрі Заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Листом-повідомленням ПАТ «Сведбанк» № 1801- 05/345 від 25 травня 2011 р. адресованим приватному нотаріусу Бойко О.І. повідомляється, що згідно кредитного договору № 014/0506/88-078 від 05.05.2006 р. клієнт [PERSON] повністю погасила заборгованість, в зв`язку з чим, банк просить зняти заборону з вищезазначеного в Іпотечному договорі нерухомого майна. 05.09.2024 позивач звернулася до нотаріуса з проханням зняти заборону та внести відповідні відомості до реєстру, щодо виключення об`єктів з реєстру заборон та іпотеки, проте станом на момент подачі позову відповідь не надійшла, відповідні заборони не знято. Оскільки виконання умов Кредитного договору є підставою для зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, представник позивача просить визнати припиненою іпотеку внесену до Державного реєстру іпотек за № 3179637 від 05.05.2006 за іпотечним договором № 014/0506/88-078-Z-1 від 05 травня 2006 року, посвідчений Улянівською державною нотаріальною конторою, зняти заборону відчуження з нежитлової будівлі (магазин) з прибудовами (літера А-1), металева, обкладена цеглою, відсоток зносу 20, яка знаходиться у [ADDRESS] та нежитлової будівлі (магазин) «Продпромтовари» з прибудовою та погрібом (літера А-1), каркасно-щитову, обкладену цеглою, яка знаходиться у [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 12 вересня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.30). 20.09.2024 від відповідача АТ «РВС Банк» в системі «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти задоволення позову з наступних підстав. Так, 15.10.2007 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», яке виступало правонаступником всіх прав та зобов`язань АКБ «ТАС-Комерцбанк». 30.04.2009 року ВАТ «Сведбанк» змінило своє найменування на ПАТ «Сведбанк», 29.04.2013 року - на ПАТ «Омега Банк». АТ «РВС БАНК» є правонаступником ПАТ «РВС БАНК», яке в свою чергу є правонаступником майна, прав та обов`язків ПАТ «Перехідний банк «РВС БАНК», який є правонаступником в частині визначених відповідно до плану врегулювання активів (уключаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями Публічного акціонерного товариства «Омега Банк». 03.07.2015 року активи неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк» передано на користь перехідного банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк», включаючи забезпечення за ними, активів. Згідно п. 7 Акту № 1/07/2015-А-3 приймання-передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний банк «РВС БАНК» активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк» від 03.07.2015 року, Неплатоспроможний банк передає, а Перехідний банк, як правонаступник, приймає на себе зобов`язання Неплатоспроможного банку, перелік яких визначено, зокрема, у Реєстрі зобов`язань фізичних осіб (Додаток № 7 до цього Акту). Як вбачається з Додатку № 7 до Акту № 1/07/2015-А-3 від 03.07.2015 року, Неплатоспроможний банк не передав, а Перехідний банк у порядку правонаступництва не прийняв права кредитора за Кредитним договором № 014/0506/88-078 від 05.05.2006 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , та договорами укладеними на забезпечення виконання зобов`язання, зокрема, Іпотечним договором № 014/0506/88-078-Z-1 від 05.05.2006 року, посвідченим державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Бойко О.І. 05.05.2006 року за реєстровим № 469. АТ «РВС БАНК» набуло від ПАТ «Омега Банк» права лише за переданим йому майном (активами) та обов`язки лише за переданими зобов`язанням. Всі інші права та обов`язки залишились в ПАТ «Омега Банк». Згідно відомостей Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.11.2019 року здійснено державну реєстрацію припинення ПАТ «Омега Банк». Таким чином АТ «РВС Банк» не може бути належним відповідачем у даній справі і установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (а.с.34-43). 03.10.2024 представник позивача - адвокат Мальченко Д.В. в системі «Електронний суд» направив суду відповідь на відзив відповідача АТ "РВС БАНК" з наступними доводами. Так, звертаючись до суду з позовом та визначаючи коло відповідачів, сторона позивача виходила з того, що позовні вимоги стосуються прав та обов`язків Акціонерного товариства "РВС БАНК", як подальшого правонаступника Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» - сторони відповідного іпотечного договору, та можливих претензій вказаного Відповідача, щодо невиконання основного обов`язку. Наразі жодних претензій, щодо виконання основного договору та іпотечного банківські установи не висувають. Головною метою позову є припинення обтяжень на нерухоме майно, тому сторона позивача не заявляє про відшкодування судових витрат, а також у даній заяві, просить суд покласти витрати та судовий збір на позивача. Щодо позиції АТ «РВС БАНК» про підстави відмови у позові з мотивів того, що його неправомірно залучено у справу як співвідповідача, зазначає, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (а.с.44-47). Разом з відзивом на позовну заяву, представником позивача заявлено клопотання про витребовування доказів від Національного банку України (вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601) інформації чи передано на зберігання до Національного банку України, як архівну кредитну справу (кредитний договір) позичальниці [PERSON] за Кредитним договором № 014/0506/88-078 від 05.05.2006 року, укладеним з АКБ «ТАС-Комерцбанк», а також копію кредитної справи. Заяву судом розглянуто та задоволено, витребувано в НБУ відповідну інформацію (а.с.62). 21.10.2024\~від приватного\~нотаріуса Бойко\~О.І.\~надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти задоволення позову з підстав, що вона як нотаріус не може бути відповідачем у даній справі, оскільки вищезазначений позов стосується права, а нотаріус може бути відповідачем в позовному провадженні лише коли йдеться виключно про порушення правил вчинення відповідної нотаріальної дії (а.с. 54, 55). Також, 23.12.2024 у судовому засіданні представник позивача та третьої особи заявив клопотання про витребування із Сумського обласного Державного нотаріального архіву копію нотаріальної справи стосовно іпотечного договору № 014/0506/88-078-Z-1 від 05.05.2006 року, що був укладений між [PERSON] , [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» та посвідчений Улянівською державною нотаріальною конторою (а.с.83). Ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено,\~та зобов`язано Сумський нотаріальний державний архів надати копію нотаріальної справи стосовно іпотечного договору № 014/0506/88-078-Z-1 від 05.05.2006 року (а.с.81). 31.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від представника позивача наступного змісту. Так, у відзиві на позов відповідач - АТ «РВС БАНК» зазначив, що ефективним способом захисту є звернення до суду із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно із абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. Між тим представник вважає, що предмет та підстави позову відповідають способу захисту, щодо якого наявний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21 (провадження № 61-6732св23) - http s: //reye str.court .gov. ua/Review/119872579. Зокрема Верховний Суд зазначив, наступне: У разі «відсутності» особи, яка має відповідати за позовом (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), іпотекодавець може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування відповідних обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі за позовом про скасування заборони відчуження нерухомого майна. За обставинами справи позивач уклав із банком кредитний договір і договір іпотеки, предметом якого є квартира. У 2004 році він достроково погасив кредит, а в 2022 році виявив, що в Єдиному реєстрі для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про заборону відчуження нерухомого майна - квартири. Позивач вважав, що оскільки зобов`язання за кредитним договором припинено внаслідок належного виконання, то іпотека є припиненою, і просив суд скасувати заборону відчуження квартири. При цьому відповідачем він зазначив НБУ, оскільки банк припинив\~свою діяльність\~без правонаступників за рішенням НБУ. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, задовольнив позов. КЦС ВС змінив попередні рішення в частині стягнення з НБУ на користь позивача витрат на судовий збір, в іншій частині залишив їх без змін, зробивши такі правові висновки. НБУ не є стороною кредитного договору, у нього немає зобов`язань перед позивачем, тому в цій справі він не є належним відповідачем. Належним відповідачем за вимогою про скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна є саме банк, проте його діяльність припинена без правонаступника. Водночас наявність запису про реєстрацію обтяження порушує право власника предмета іпотеки. У ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який би визначав правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації без правонаступника). Подібною нормою є абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Тому коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону (див.: постанову КЦС ВС від 13 вересня 2023 рокуу справі № 295/7291/20). Суди не вказали про застосування відповідної норми, однак згідно з ч. 2 ст. 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Колегія суддів наголосила, що у справі за заявою про встановлення факту припинення іпотеки, поданою на загальних підставах у порядку позовного провадження, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто належний відповідач, на підставі аналогії закону також підлягає застосуванню ч. 7 ст. 294 ЦПК України, згідно з якою при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Ураховуючи, що в цій справі НБУ не є належним відповідачем, з яким спір про право позивача відсутній, оскаржені судові рішення підлягають скасуванню в частині стягнення з нього на користь позивача судових витрат. Таким чином враховуючи, що у даній справі відсутній банк правонаступник, то ефективним способом захисту є визнання іпотеки припиненою (визнання факту припинення іпотеки). У справі № 333/8899/21, в якій викладено правовий висновок суду, також заявник звертався з позовом у загальному порядку, а не з заявою про встановлення факту, тому відповідний порядок встановлення (визнання) іпотеки припиненою також застостосовується у позовному провадженні. Наголошує, що стороною позивача надано достатньо доказів із яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] виконали обов язок, щодо погашення кредитних зобов язань, зокрема, це відповідні листи та заяви банківських установ, квитанції тощо. Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Також просить врахувати, що ними дотримано процедуру звернення до нотаріуса (діяльність нотіральної контори, яка здійснила відповідне обтяження також припинено), щодо припинення відповідної іпотеки. Пунктом 9 статті 34 Закону України "Про нотаріат" передбачена, що нотаріуси накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, - рухомого майна. Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.5 гл.15 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Згідно вказаного порядку, в т.ч. внесених змін згідно наказу від 30 березня 2015 року № 454/5 заборона на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають держреєстрації, може знімати будь який нотаріус, а не тільки той, який його наклав. Якщо заборону знімає нотаріус, що не його накладав, він направляє по місцю зберігання справи, зведення, що містить, про накладення заборони, повідомлення про зняття заборони. Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання п. 6.1. гл. 15 р. II вказаного Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Тому звертає увагу на попередне звернення до нотаріуса про припинення обтяжень у вересні 2024 (долучені відповідні листи банку про відсутність іпотеки та заяви за формою) щодо зняття іпотеки, проте обтяження не було зняте, але в той же час нотаріусом не було направлено відмови. \~ \~ \~ \~Просить врахувати вказані пояснення при винесенні рішення, а також віднести судові витрати на рахунок позивача. 03.02.2025 у судовому засіданні представник позивача та третьої особи - адвокат Мальченко Д.В. позовні вимоги підтримав повністю, просив врахувати додаткові письмові пояснення. Представник відповідача АТ «РВС Банк» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, разом з відзивом на позовну заяву подав до суду клопотання про розгляд справи без участі, думку стосовно позовних вимог викладено в відзиві (а.с. 35). Відповідач - приватний нотаріус Бойко О.І. в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у відзиві на позов клопотала про розгляд справи без її участі (а.с.55). Третя особа до суду не з"явився, повідомлений належним чином про розгляд справи ( а.с. . \~ \~ \~ \~ Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що 05\~травня 2006\~року між\~Акціонерним комерційним\~банком «ТАС-Комерцбанк»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~014/0506/88-078\~від 05.05.2006\~року (далі\~-\~Кредитний договір),\~за умовами\~якого банк\~зобов`язався\~надати позичальнику\~грошові кошти\~у вигляді\~кредиту у\~розмірі 40000\~грн.\~На забезпечення\~виконання основного\~зобов`язання\~ [PERSON] \~та [PERSON] (далі - Іпотекодавці) було укладено Іпотечний договір № 014/0506/88-078-Z-1 від 05.05.2006 року (далі - Іпотечний договір), на підставі якого іпотекодавцями було передано в іпотеку належні їм на праві власності нежитлові приміщення за адресами: [ADDRESS] (згідно рішення сесії вулиця перейменована на [ADDRESS] (згідно наданого рішення сесії перейменовано на [ADDRESS] ) (а.с. 93-111). Позивачка [PERSON] виплатила кредит повністю, що підтверджується копіями квитанцій, наявних в матеріалах справи (а.с. 114-142 зв.б.). Крім цього, відсутність зобов`язання підтверджується листом-повідомленням публічного акціонерного товариства «Сведбанк» № 1801- 05/345 від 25 травня 2011 р. адресованим приватному нотаріусу Бойко О.І. в якому повідомляється, що згідно кредитного договору № 014/0506/88-078 від 05.05.2006 р. клієнт [PERSON] повністю погасила заборгованість, в зв`язку з чим, банк просить зняти заборону з вищезазначеного в Іпотечному договорі нерухомого майна (а.с.12 зв.б.) та листом АТ «РВС Банк», адресованим на ім`я позивачки від 30.03.2024, в якому вказано, що серед прав та обов`язків ПАТ «ОМЕГА БАНК» немає прав та обов`язків за договорами укладеними з нею (а.с.19). Таким чином, факт погашення заборгованості за кредитним договором повністю підтверджується матеріалами справи та ніким не оспорюється. 05.09.2024 Позивач звернулась листом з додатками до нотаріуса з проханням зняти заборону та внести відповідні відомості до реєстру, щодо виключення об`єктів з реєстру заборон та іпотеки (а.с.11 зв.б.-15), але нотаріусом заборону не було знято. Згідно із інформацією наданою АТ «РВС БАНК», підтвердженої Актом приймання - передачі, неплатоспроможний банк не передавав, а Переxідний банк не приймав у порядку правонаступництва права вимоги за Кредитним договором № 014/0506/88-078 від 05.05.2006 року, укладеним між позивачкою та АКБ «ТАС-Комерцбанк». АТ «РВС БАНК» набув від ПАТ «Омега Банк» всі права лише за переданим йому майном (активами) та обов`язків лише за переданими зобов`язаннями. Всі інші права та обов`язки залишились у ПАТ "Омега Банк". У зв`язку з вищезазначеним, у Банку відсутні відомості про стан заборгованості за Кредитним договором укладеним між [PERSON] та АКБ "ТАС-Комерцбанк"(а.с.39-43). Згідно інформації Національного банку України від 11.11.2024 року - кредитна справа (кредитний договір) на ім`я [PERSON] в описах архівних справ ПАТ «ОМЕГА БАНК» не зазначена та на архівне зберігання не передавалась (а.с.68). Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи зі змісту ст. 526 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Згідно із ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За положеннями ч. 1ст. 593 ЦК України, припинення права застави відбувається у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). Іпотека відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. За змістом ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суд зобов`язаний зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54, 68-70)). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Із зазначених норм права випливає, що іпотека припиняється, зокрема у разі припинення основного зобов`язання належним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.07.2016 року по справі № 6-118 цс16. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування нерухомого майна або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону відчуження нерухомого майна, зокрема за повідомленням іпотекодержателя. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», передбачається, що саме у зв`язку з припиненням відносин іпотеки за повідомленням уповноваженої особи нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна. Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, в тому числі, за рішенням суду. Частиною 1ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.317 і 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Подібний правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц та від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст. ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. У Постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16 Верховний Суд зазначає, що, оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договорами іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. За таких обставин вимоги про визнання договорів іпотеки припиненими, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому заборони відчуження нерухомого майна та вилучення записів про накладення цих заборон мають бути зняті. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки зобов`язання за кредитним договором №014/0506/88-078 від 05.05.2006 року виконано в повному обсязі, доказів протилежного суду не надано, а обтяження накладене на нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] обмежує здійснення власниками своїх повноважень на розпоряджання зазначеним майном, то в силу ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека, тобто правовідносини, що виникли на підставі іпотечного договору № 014/0506/88-078-Z-1\~від 05.05.2006 року є припиненими, а отже позовні вимоги в частині визнання припиненим іпотечного договору №014/0506//88-078-Z-1 від 05.05.2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , [PERSON] , підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині вилучення з Державного реєстру іпотек відповідних записів про іпотеку: з реєстраційними номерами обтяження 3179736 та 3179703, тип обтяження - іпотека, підстава обтяження - іпотечний договір, №014/0506/88-078-Z-1 від 05.05.2006, посвідчений державним нотаріусом Бойко О.І. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved