Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

27 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 18 765 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом; 13 765 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилалося на те, що 30 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» і [PERSON] укладено Кредитний договір № 102250249. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. Кредитного договору. Підписанням Кредитного\~договору Відповідач\~підтвердив,\~що він\~ознайомився з\~наявними схемами\~кредитування,\~отримав проект\~цього кредитного\~Договору разом\~з додатками\~(в\~електронному вигляді\~в особистому\~кабінеті),\~ознайомився з\~усіма його\~умовами.\~Приймаючи умови\~Кредитного Договору.\~Відповідач також\~підтверджує,\~що умови\~Договору йому\~зрозумілі та\~він підтверджує,\~що договір\~адаптовано до\~його потреб\~та фінансового\~стану,\~а інформація\~надана йому\~Кредитодавцем з\~дотриманням вимог\~законодавства та\~забезпечує правильне\~розуміння Позичальником\~суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 16 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за договорами кредиту, у тому числі, за Кредитним договором № 102250249 від 30 листопада 2021 року, укладеним із відповідачем [PERSON] в сумі 18\~765 грн, з яких: 5000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 13 765 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 16.07.2024 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Посилаючись на порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд стягнути з відповідача на свою користь: 18 765 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом; 13 765 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, а також судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп. Оскільки позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не відповідала вимогам п. 5) ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 січня 2025 року, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано п`ятиденний строк для усунення недоліків, який рахувався з дня отримання позивачем копії вказаної ухвали. 13 січня 2025 року, на виконання ухвали суду від 03 січня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, представник позивача в системі «Електронний суд» сформував до Миколаївського районного суду Миколаївської області заяву про усунення недоліків, до якої долучив докази, які повинен був надати відповідно до ухвали суду. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» не з`явився, при цьому з тексту позовної заява, вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 11 лютого 2024 року подав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, в частині нарахування відсотків на суму боргу не визнав, просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 30 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» і [PERSON] укладено Кредитний договір № 102250249 (далі - Кредитний договір). Так, за умовами договору пункту 1.1 кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3. Договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000.00 грн. у валюті: Українські гривні (пункт 1.2 Договору). Сторони домовились, що кредит надається строком на 30 днів з 30.11.2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 30.12.2021 року (пункти 1.3, 1.4 Договору). Пунктом 1.5 Договору передбачено, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), складають 15,00 грн в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у пунктах 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 5015,00 гривень. Проценти за користування кредитом: 15,00грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 Договору). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (пункт 1.7). (а. с. 5-9). 16 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за договорами кредиту, у тому числі, за Кредитним договором № 102250249 від 30 листопада 2021 року, укладеним із відповідачем [PERSON] . \~На виконання умов цього договору факторингу його сторонами складено Акт приймання-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, у якому вказано, що Клієнт передав, а Фактор прийняв інформацію згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді згідно Додатку № 4 до Договору (а. с. 11-13). Відповідно до\~копії Додатку\~№ 1\~до Договору\~факторингу №\~16072024\~від 16\~липня 2024 року,\~наданої позивачем\~13\~січня 2025\~року на\~ухвалу суду\~від 03\~січня 2025\~року слідує,\~що 16\~липня 2024 року, згідно з Договором факторингу № 16072024, Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошові вимоги, у тому числі, за Кредитним договором № 102250249 від 30 листопада 2021 року, укладеним з [PERSON] (а. с. 47-48). Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання за вказаним Кредитним договором № 102250249 від 30 листопада 2021 року виконало у повному обсязі та надало [PERSON] кредит, що підтверджується, доданою позивачем до позовної заяви копією платіжного доручення 35918778 від 30 листопада 2021 року (а. с.46). Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Неналежним виконанням зобов`язань за Договором відповідач порушує умови Договору, права позивача, та вимоги ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Так, згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з копією розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 102250249 від 30 листопада 2021 року, доданої позивачем до позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 16 липня 2024 року складає 18 765 грн 00 коп., з яких: 5000 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом; 13 765 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками (а. с. 49 зі зворотною стороною). При цьому, вказану вище суму заборгованості відповідач у добровільному порядку станом на день розгляду справи не сплатив. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. Судом було встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Так, судом встановлено, що між сторонами укладено Договір, який було підписано електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаному договорі відповідачу надано кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідач доказів оплати боргу до суду не надав, контррозрахунок суми заборгованості не подав. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача за Договором у розмірі 18\~765, 00 грн, з яких: 5\~000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13\~765, 00 грн боргу за відсотками. Разом з тим, посилання відповідача на необґрунтованість вимог в частині стягнення відсотків суд не приймає до уваги, з наступних підстав. Так, відповідно до п. 1.6 Договору № 102250249 від 30.11.2021, з яким під час підписання погодився відповідач, базовою процентною ставкою за користування кредитом є 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що в разі прострочення Позичальником зобов`язань, Кредитодавець має право нарахувати проценти за базовою ставкою, передбаченою п. 1.6 Договору. З розрахунку за кредитним договором вбачається, що нарахування процентів згідно Договору здійснювалось з 31.12.2021 по 24.02.2022 в сумі 250 грн щоденно, що становить 5.00 відсотків від залишку неповерненого кредиту. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У матеріалах справи міститься Платіжна інструкція кредитного переказу коштів № 91439 від 10 грудня 2024 року, відповідно до якого, 10 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп. Отже, згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп., сплачений позивачем при поданні позовної заяви.

Outcome: approved