Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення аліментів на особисте утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що з жовтня 2021 року позивачка з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації щлюбу. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Наразі позивачка і відповідач ведуть окремі бюджети. Останній матеріальної допомоги на утримання позивачки та утримання дитини не надає, ухиляється від участі у вихованні дитини. Матеріальне становище позивачки є важким і не може самостійно належно утримувати сина. На прав власності будь-якого рухомого або нерухомого майна дитина [PERSON] , [INFO] , не має. Разом з тим позивачка додає, що відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно працевлаштований на посаді майстра виробничого навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Яготинському центрі професійно-технічної освіти», а також на своєму утриманні інших осіб не має, зокрема малолітніх або неповнолітніх дітей. Таким чином, з огляду на потребу у надані матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини та особисте утримання, позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 11 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Яготинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27 липня 2022 року. Встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/014650647 від 04.12.2024. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка проживає разом з дитиною, відповідач ухиляється від утримання дитини, не надає належної матеріальної допомоги ні дитині, ні дружині, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 180 СК України, визначено обов`язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням статей 181, 182 СК України, встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. У разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримування, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Приймаючи до уваги те, що малолітня дитина проживає разом з позивачкою, домовленості між сторонами щодо її утримання не досягнуто, а відповідач у добровільному порядку належної допомоги на утримання дитини та на особисте утримання позивачці не надає, суд, беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів і враховуючи інтереси малолітньої дитини, на утримання якої присуджуються аліменти, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки саме такий розмір, з урахуванням всіх обставин справи, є достатнім та відповідає інтересам дитини та матері. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, тому згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved