Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про визнання батьківства, стягнення аліментів та внесення змін до актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що з відповідачем проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з 2011 року по жовтень 2022 року. В період фактичних шлюбних відносин у них народився син, [PERSON] , [INFO] . До і після народження дитини вона з відповідачем проживали разом за однією адресою, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки. Відповідач є його батьком, однак він не звертався в органи реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію батьківства. Вказує, що зазначені обставини можуть бути підтверджені в судовому засіданні показами свідків та письмовими доказами. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України, оскільки вона на день народження дитини не перебувала у шлюбі. Дитина має по-батькові відповідача " [PERSON] ", що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості. Після народження дитини відповідач піклується про нього, бере участь у його вихованні, вважає себе батьком дитини. Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання сина, що стало причиною подачі даного позову. Ст. 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; Інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання відсутні. Відповідач офіційно працевлаштований, є військовослужбовцем ЗС України, фізично здоровий, має постійний дохід, тому може сплачувати аліменти. Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, вказуючи, що для належного розгляду справи необхідно провести генетичну експертизу, яку наразі зробити неможливо, так як відповідач перебуває в лавах ЗСУ. Відзив на позов не надав. Третя особа надіслала суду заяву з проханням слухати справу у відсутність їх представника, просили прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він народився [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області, актовий запис № 717, де зазначено матір`ю дитини - [PERSON] , а батьком дитини - [PERSON] . Судом встановлено, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області був складений актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , за № 717, із зазначенням відомостей про батька, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Ухвалою суду від 17.05.2023 р., у справі було призначено судову молекулярно - генетичну експертизу, яка не була проведена, у зв`язку з неприбуттям позивача, відповідача та дитини до Одеського обласного бюро судово - медичної експертизи для одночасного відбору біологічних зразків. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved