Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

До Кіцманського районного суду Чернівецької області через свого представника - адвоката Ткач В.В. звернувся [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області (далі - відповідач) про встановлення факту постійного місця проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини понад п`яти років. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві представник позивача просила встановити факт постійного місця проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини спадкоємця [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , понад п`ять років. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що встановлення даного факту необхідно [PERSON] для оформлення спадщини, стверджує, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , окрім позивача, немає, нотаріус усно роз`яснила, що необхідно встановити факт постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем понад п`ять років в судовому порядку. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. У заяві, поданій до суду електронною поштою 06 січня 2025 року, відповідач позовні вимоги визнає, заперечень не має. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, явку свого представника до суду не забезпечив. При цьому, представник позивача - адвокат Ткач В.В. 14 січня 2025 року та 03 лютого 2025 року надіслала до суду електронною поштою заяви, в яких позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задоволити у повному обсязі та розглянути справу у відсутність позивача та його представника. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, у заяві, поданій до суду електронною поштою 06 січня 2025 року, відповідач просив слухати справу без участі представника сільської ради. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 12 січня 2022 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . 02.06.2022 приватним нотаріусом Олійник Ю.М. заведено спадкову справу № 108/2022 після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом № 69101532 від 02.06.2022. Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 12.07.2024 [PERSON] з 23.04.1995 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За змістом довідки від 12.09.2024 № 02-17/337, виданої виконкомом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області [PERSON] проживав разом з [PERSON] без реєстрації понад 5 років. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Розглянувши матеріали, долучені до позовної заяви, наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст.1270 ЦК). Строк, визначений ст.1270 ЦК України в такому випадку застосовується для відмови від спадщини, а не для її прийняття. В свою чергу, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Згідно з пп. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Однак, жодних доказів того, що позивач [PERSON] як спадкоємець звертався до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину до позовної заяви не долучено. Крім того, позовна заява не містить доказів того, що нотаріус відмовив позивачу у видачі йому такого свідоцтва, а за змістом позовної заяви нотаріус усно роз`яснила, що необхідно встановити факт постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем понад п`ять років в судовому порядку. З огляду на вказане, суд зазначає, що реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц. Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єтивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Суд також звертає увагу на те, що позивачем при зверненні з цим позовом до суду відповідачем указано територіальну громаду, представлену належною юридичною особою, відповідною сільською радою. При цьому, позивачем не було надано суду достатніх доказів, що підтверджують всі істотні обставини справи, зокрема не надано доказів наявності або відсутності інших спадкоємців [PERSON] , не подано копії спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця, що позбавляє суд можливості перевірити коло спадкоємців після його смерті, а відповідно перевірити правильність визначення позивачем складу учасників цієї справи. Водночас суд зауважує, що будь-яких клопотань про витребування копії спадкової справи у порядку та на підставах, визначених ст.ст. 83, 84 ЦПК України, ані позивачем, ані його представником подано не було, а відповідно до ч. 2 ст.13 ЦПК України збирання доказів не є обов`язком суду. Оскільки у даній справі позивачем не доведено належними доказами, що його право на спадкування порушено, не надано належних та достатніх доказів, що підтверджують всі істотні обставини справи, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed