Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 02 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до Томашпільської селищної ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якому просить визначити додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка проживала в с.Гнатків Томашпільського (зараз Тульчинського) району Вінницької області та померла [INFO] . Позов обґрунтовано наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається із земельної ділянки. Крім позивача спадкоємцем після смерті матері є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач після смерті матері звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки було пропущено шестимісячний термін подачі заяви. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 09 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 07 січня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 07 січня 2025 року підготовче засідання відкладено на 21 січня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 січня 2025 року підготовче засідання відкладено на 13 лютого 2025 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак представник позивача , адвокат Семко В.М. подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача, Томашпільської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності. Судом встановлено, що [INFO] в с.Гнатків Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] . До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу заявника серії [NUMBER] . Як видно з довідки Гнатківського старостинського округу Томашпільської селищної ради № 279 від 27.05.2024, після смерті [PERSON] померлої [INFO] , яка була зареєстрована по [ADDRESS] залишилося спадкове майно. Після смерті [PERSON] , спадкоємцем згідно закону є її дочка [PERSON] . Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 003752, на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 24.01.2003 №31 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,5760 га, розташована на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер: 0523981600040000136. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] адресованій Томашпільській державній нотаріальній конторі, засвідченій секретарем Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON] відмовилась від належної їй частки в спадковому майні померлої [INFO] матері [PERSON] на користь спадкодавця [PERSON] . Заява не містить відмітки про отримання нотаріальною конторою. Згідно заяви [PERSON] адресованій Томашпільській державній нотаріальній конторі, засвідченій секретарем Гнатківської сільської ради, [PERSON] не претендує на спадщину померлої [INFO] матері [PERSON] та згоден, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я [PERSON] . Заява не містить відмітки про отримання нотаріальною конторою. Згідно заяви [PERSON] адресованій Томашпільській державній нотаріальній конторі, засвідченій секретарем Гнатківської сільської ради, [PERSON] не претендує на спадщину померлої [INFO] матері [PERSON] та згоден, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я [PERSON] . Заява не містить відмітки про отримання нотаріальною конторою. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Згідно відповіді державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори № 390/01-16 від 30.05.2024 року, на заяву [PERSON] , останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки нею пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як видно із відповіді державного нотаріального архіву Вінницької області від 26.12.2024 на ухвалу суду, спадкова справа після смерті [PERSON] не виявлена. Висновки суду за результатом розгляду справи. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачами визнано позовні вимоги [PERSON] , визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини сторонами не оспорюються, суд вважає поновити [PERSON] такий строк на прийняття спадщини, відтак позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved