Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у якому посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно яке складається з 3/4 частин житлового будинку [ADDRESS] , які належали йому як власнику на підставі Рішення Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/37/24 від 01.02.2024, та земельної ділянки площею 4,1749 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки 5122310100:01:001:0709), яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 020854 від 28.06.2003. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів все належне майно позивачу. Позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняв, проте оригінали правовстановлюючого документа на спадкове майно відсутні. У зв`язку з цим звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати за ним право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . [PERSON] належало на праві власності майно, а саме 3/4 частин житлового будинку [ADDRESS] , які належали йому як власнику на підставі Рішення Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/37/24 від 01.02.2024 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2024, а також земельна ділянка площею 4,1749 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки 5122310100:01:001:0709), яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 020854 від 28.06.2003 та Витягу з ДЗК від 21.03.2016. За життя [PERSON] склав заповіт від 07.07.2010, зареєстрованого в реєстрі за №1992, яким заповів все своє майно позивачу, що також підтверджується. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, про що свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. Позивач є спадкоємцем за заповітом, який спадщину прийняв, оскільки проживав за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою про склад сімї, проте, зважаючи на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, звернувся за захистом своїх прав до суду. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняв, є спадкоємцем за заповітом, вищевказане спадкове майно дійсно належало спадкодавцеві. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved