Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши у позовній заяві, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 13. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні. Спільне життя із відповідачем не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2022 року, спільне господарство не ведуть, відносин не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. На примирення з відповідачем не згідна. Просить в судовому порядку розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, строк на примирення просить не надавати, проти винесення судом заочного рішення не заперечує, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позову, просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 13. Шлюбні відносини між сторонами припинені, майновий спір відсутній. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про наявність законних підстав для задоволення позову враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги задоволено, відповідачем у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, то 50% від суми судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 605,60 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решту суми судового збору в сумі 605,60 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved