Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з такого на свою користь, завдану матеріальну шкоду в розмірі 16 217,6 грн.; моральну шкоду завдану дитині у розмірі 20 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що 23.07.2024 його малолітня дочка - [PERSON] , [INFO], вигулювала у дворі їхнього йоркширського тер`єра Арчі. В цей час їхній сусід - [PERSON] вигулював у дворі будинку свого великого собаку породи «Стаф» або «Пітбуль» вагою понад 30 кг. без повідка та намордника. Внаслідок нападу собаки, що належить відповідачу була травмована їхня собака, а його дитина отримала стрес. В подальшому собаку з травмами : «кусані рани в ділянці шиї, травма плечового сплетіння правої грудної кінцівки, екзофтальм, атаксія» ними доставлено на стаціонарне лікування в клініку «Олвет», де [INFO] . За викликом позивача 23.07.2024 було здійснено виїзд патрульної поліції ( відповідь додається). [PERSON] притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 154 КУпАП, а також проведено профілактичну бесіду. Собаку породи «Йоркширський тер`єр» Арчі, вони придбали для доньки - [PERSON] на її день народження за 8 000 грн., підтвердженням чого є відповідні документи на собаку. Вартість лікування собаки склала - 3 878, 50 грн. ( первинний прийом - 345 грн., рентгенографія першої проекції - 355 грн., рентгенографія другої проекції - 285 грн., інтенсивна терапія - 955 грн., інфузійна терапія -405 грн., загальний аналіз крові -230 грн., біохімічне дослідження - 725 грн., дослідження крові ( електролити) 165 грн., медикаментозна терапія - 413 грн.) Разом з тим, було оплачено перебування Арчі у відділенні інтенсивної терапії з моменту оформлення в стаціонар - 3500 грн., однак квитанцію їй вручено не було, кошти оплачено готівкою. Крім того, [PERSON] здійснив оплату у ветклініку «Олвет» після загибелі Арчі за медикаменти, які були використанні на лікування в сумі -839,10 грн. Всього було потрачено на лікування собаки - 8 217,6 грн. Таким чином було завдано - 16 217,6 грн. матеріальної шкоди. Неправомірними, суспільно-небезпечними діями [PERSON] позивачу було завдано непоправної моральної шкоди, спричиненої моральними стражданнями, які викликали негативні зміни у житті, внаслідок чого дитина проходила курс психотерапії. Негативні переживання та спогади призвели до погіршення психологічного здоров`я, тривожності, поганого сну дитини, реагування на різкі звуки, страх бачити великих собак, а також страх заходити у під`їзд будинку, у якому мешкає. 30.09.2024- відкрито провадження, справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні ( а.с. 26-27). 25.10.2024- від відповідача надійшов відзив. У позові просить відмовити. В обґрунтування такого зазначає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вигул собаки без намордника, а не як пише позивач без повідка та намордника. Його собака зареєстрована відповідно до чинного законодавства ( паспорт № [NUMBER] ), не агресивна та до цього випадку ніколи не наносила ніякої шкоди. Собака позивача при наближені до його собаки, почала поводитись агресивно. Дитина не справилась з нею та допустила зближення з його собакою, через що між ними сталася сутичка в ході якої тварини зазнали пошкоджень. Звертає увагу, що дитина віком до 14 років не може самостійно вигулювати собаку без супроводу дорослих, незалежно від розміру собаки та її породи ( ст. 9 Закону України « Про захист тварин від жорстокого поводження». Крім того, особа яка супроводжує дитину зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей та тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку домашньої тварини. Відтак, вважає, що батьки дитини допустили порушення вказаних норм, оскільки дитина ще не досягла 14 віку. Разом з тим, розмір матеріальної шкоди є необґрунтований, та не підкріплений документами в повному обсязі - чек на лікування 500 грн. і на 839,10 грн. не надано. Вартість собаки - 8 000 грн. документально не підтверджено ( а.с.35-37). 28.11.2024 - подано відповідь на відзив. Зокрема, зазначено, що моніторингом Інтернет ресурсів, було встановлено, що ціни на цуценят йоркширського тер`єра коливаються від 7 до 13 тис грн.. та вище ( а.с. 49-55). 05.12.2024- закрито підготовче провадження. Представник позивача та позивач у вступному слові позовні вимоги підтримали, з підстав та мотивів, що викладені у позові, відповіді на відзив. Позов просили задоволити. Відповідач заперечив, зокрема, з мотивів, що викладені у відзиві. Додав, що він намагався добровільно допомоги у лікуванні собаки позивача, однак Федюки т допомогу не прийняли, вимагали за лікування досить велику суму. Разом з тим, дитина в порушення норм законодавства дитина вигулювала собаку сама. Подія сталась ближче до території озера, на галявині, а не як позивач вказує - на сходовій клітці. Вартість собаки належним чино не підтверджена. Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Постановою №10/370 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 18.09.2024 накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 154 КУпАП. Такою постановою встановлено, що [PERSON] 23.07.2024 о 20 год. здійснив вигул собаки породи «Підбуль» без намордника, що призвело до травми іншої тварини за адресою : [ADDRESS] . 11.10.2024 штраф [PERSON] сплачено. Згідно із довідкою про результати розгляду звернення [PERSON] ІКС ІПНП №23533 від 24.07.2024 від 08.08.2024, що складена ст. дільничним офіцером поліції відділу превенції Івано-Франківського РУП І.Петрунів, мало місце звернення [PERSON] , яка просила вжити міри до сусіда [PERSON] , так як 23.07.2024 близько 20 год. перебуваючи біля будинку по [ADDRESS] , порушив правила вигулу собак, а саме він вигулював собаку пороби «Підбуль» без намордника, в результаті чого його собака завдала тілесні ушкодження собаці породи «Йоркширський тер`єр», яка належить заявниці, які в подальшому призвели до летального випадку. Опитаний [PERSON] повідомив, що така подія дійсно мала місце, однак стверджує, що вигулював свою собаку у наморднику, який ненароком сповз в той час коли собаки зчепились. Собака заявниці часто сама могла себе агресивно поводити відносно його собаки, а саме голосно гавкати, різко підбігати, а також така завжди вигулювалась без повідка. Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого клініки для тварин «ОлВет», пацієнт Арчі, порода Йоркширський тер`єр, стать : Male, вік : 2 роки 7 місяців; власник [PERSON] ; дата поступлення у клініку та звернення у стаціонар 23.07.2024; дата виписки - 24.07.2024 ( ex/letalis). Діагноз множинні кусанні рани м`яких тканин, підозра на травму плечового сплетіння, проведене лікування, стан при виписці : тварина поступила у клініку 23.07.2024 вечором, за словами власників, травми отримані внаслідок укусів великим собакою. При огляді стан дуже важкий, спостерігається атаксія, виявлено кусанні рани в ділянці шиї, підозра на травму плечового сплетіння правої грудної кінцівки, слизові оболонки бліді, присутній екзофтальм та ознаки підвищеного ВЧТ. Тварину оформили на стаціонар інтенсивної терапії, введено гемотран, мант, бутомідор. Накладено ситуаційну пов`язку. Стан Арчі дуже важкий, постійне лежаче положення, гіпоглікемія, реакція на подразники сповільнена, дихання поверхневе. Близько 21 год. стан тварини значно погіршується, відбувається зупинка дихання та серцебиття, реанімаційні заходи не успішні, тварина загинула (а.с.16). Відповідно до чеку №2758140021, ветеринарної клініки ФОП [PERSON] ( [ADDRESS] ), від 24.07.2024, здійснено оплату на загальну суму 3 878,50 грн. ( первинний прийом - 345 грн., рентгенографія першої проекції - 355 грн., рентгенографія другої проекції - 285 грн., інтенсивна терапія - 955 грн., інфузійна терапія -405 грн., загальний аналіз крові -230 грн., біохімічне дослідження - 725 грн., дослідження крові ( електролити) 165 грн., медикаментозна терапія - 413 грн.) ( а.с.17). Згідно з інформованою згодою [PERSON] , такий просив прийняти на стаціонарне лікування його собаку Арчі, породи - йорк у відділення інтенсивної терапії ветеринарної клініки «ОлВет» для проходження лікування ( а.с. 18). Разом з тим, у такій інформованій згоді зазначена орієнтовна вартість послуг клініки «ОлВет», а саме : первинний прийом, рентген, зак - 1 215 грн.; перебування у відділенні інтенсивної терапії з моменту оформлення у стаціонар до 11 год. наступного дня - до 3 500 грн.; перебування у відділенні інтенсивної терапії ( одна доба починаючи з 11 год.) кожна наступна доба - 3000 -4000 грн. ( а.с. 18). Згідно із карткою реєстрації виводку, осередку КСУ - Подільський, породи Йорк. Тер`єр, дата народження - [INFO] - Milko, має відповідний чіп ( а.с. 15). Згідно із метрикою цуценяти, що видана Подільським РО м. Києва, р. [NUMBER], YORKSHIRE TERRIER, кличка дата реєстрації - 18.03.2022, інформація про власника - [PERSON] ( [ADDRESS] ), кличка Milko ( а.с. 14). Допитай позивач в якості свідка, дав покази про те, що Арчі ( Milko ) вони придбали за 8 000 грн. та подарували своїй донці [PERSON] на день народження. Дитина сама дала назву собаці. Дитина 23.07.2024 вигулювала Арчі на повідку, мати в той час спостерігала за ними з вікна. Арчі був членом сім`ї, дитина з приводу події зазнала великого стресу. Відповідно до свідоцтва про народження від 08.04.2025, серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , її батьками вказані : [PERSON] та [PERSON] ( а.с.10). Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати власність, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. За змістом положень ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах 1,2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19). Згідно із ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом. Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Супроводжувати домашню тварину може особа, яка досягла 14-річного віку. Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України; наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Переліком небезпечних порід собак, що затверджений постановою КМУ від 10.11.2021 №1164, до такого належить «Піт-бультер`єр американський». Отже, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 1193 ЦК України). Згідно з ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого, а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 2 ст. 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що донька позивача, не могла в силу віку та закону самостійно супроводжувати собаку, що дійсно узгоджується із ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження». При цьому, сторона позивача, стверджує, що мати дитини спостерігала за такою із вікна, такі доводи не є належними. Разом з тим, як вже встановлено постановою адміністративної комісії [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП, за те, що такий вигулював свою собаку породи «Пітбуль» без намордника, що призвело до травми іншої тварини. Також судом враховано, що шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки, доказів про те, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, відповідачем суду не надано, тому останній відповідає за завдану шкоду за відсутності вини. Відтак, суд дійшов до висновку, що тілесні ушкодження, яких зазнала собака позивача від укусу собаки відповідача, а як наслідок загибель, були отримані внаслідок неправомірних дій відповідача, що виразилась у незабезпеченні останнім належних умов утримання свого собаки, що в результаті призвело до заподіяння шкоди позивачу. Відтак, наявний причинний зв`язок між діями відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, та заподіяною шкодою, відтак суд дійшов висновку про покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню шкоди. Що стосується суми завданих збитків, зокрема, вартості собаки Арчі, породи Йоркширський тер`єр - 8 000 грн. жодними належними та достатніми доказами не наведено. Надані оголошення з Інтернет ресурсу, де відображені різні ціни та стосуються саме щенят, суд не може брати до уваги, зокрема враховуючи, що собаці Арчі на день загибелі було - 2 роки 7 місяців. Що стосується витрат на обстеження та лікування, то такі доведені лише на суму 3 788, 50 грн. ( а.с. 17). Покликання в позовній заяві на оплату стаціонару в сумі 3 500 грн. та 839,10 грн., жодним чином не підтверджені. Втрата квитанцій чи не видача клінікою не позбавляла можливості звернутися з відповідним адвокатським запитом для здобуття інформації про понесені витрати, а у випадку не надання відповіді - до суду з відповідним клопотанням про витребування. Більше того, викладена інформація у згоді на лікування, як вже вище зазначено, містить лише орієнтовну вартість ( а.с. 18). Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок Душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, є лише одним із можливих проявів моральної шкоди. Разом з цим, моральна шкода також може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з настанням інших негативних наслідків. Відповідно до довідки центру психологічної допомоги дітям ТОВ «Серденько» від 22.08.2024, яка видана за результатами проведених 2-х зустрічей з дитиною [PERSON] , [INFO] , у серпні 2024 року, які проводились без присутності матері. Первинний запит : погіршення психоемоційного стану дитини, що пов`язаний з загибеллю собаки Арчі. Скарги на тривожність, поганий сон, реагування на зіркі звуки, страх бачити великих собак, а також страх заходити у поїзд, що пов`язаний з проживанням великої собаки на шостому поверсі. Рекомендовано створення безпечної ситуації перебування дитини. Зменшення впливу стресових факторів, підтримка та турбота від найближчого оточення. А також подальша робота із психологом та психотерапевтом ( а.с.19). Також, суд не може залишити поза увагою, що собака Арчі, став для [PERSON] фактично членом сім`ї, був подарований для доньки [PERSON] , відтак, дитина зазнала тяжких моральних страждань, пережила глибокий стрес. Ситуація, яка пов`язана із загибеллю собаки, що була домашнім улюбленцем родини позивачів, є очевидною та природною у вказаній ситуації та безумовно свідчить про заподіяння моральної шкоди доньці. Враховуючи викладені у висновку експерта обставини : прихильність до тварини, глибину страждань через її втрату, емоційний стан [PERSON] суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 7 ( сім) тисяч буде відповідати засадам розумності й справедливості та не призведе до збагачення за рахунок відповідача, не поставить відповідача у вкрай тяжке майнове становище. Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом ( ч. 1 ст. 59 ЦПК України). Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають до часткового задоволення- в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 3 878 (три тисячі вісімсот сімдесят вісім) гривень 50 копійок, заподіяної матеріальної шкоди та 7 ( сім тисяч ) гривень моральної шкоди. В іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення через безпідставність. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, пропорційно задоволених позовним вимогам, тобто у сумі 2422 грн. 40 коп. На підставі та

Outcome: approved