Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

26.11.2024 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.10.2011 року Гораймівською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис №9. Після розірвання шлюбу змінити [PERSON] прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.10.2011 року. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, з актовим записом №1213, та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, з актовим записом №2844. Вказує на те, що на початку сімейного життя шлюбні відносини позивача з відповідачем складалися добре, однак на даний момент подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між сторонами припинились. Сторони перестали розуміти та любити один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також у них з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, вихованні дітей та ведення спільного побуту. Всі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами не дали жодних результатів, тому позивач вважає, що наразі немає можливості збереження сім`ї. На даний час шлюб носить формальний характер та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження між сторонами сім`ї, позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Відтак, укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі (а.с. 15). В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 15-18). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду не надходило відзиву, а також не надходило жодних заяв та клопотань (а.с. 16, 20-23). Оскільки відповідач\~був належним\~чином повідомлений\~про розгляд,\~але не\~подав письмового\~відзиву.\~Враховуючи,\~що позивач\~не заперечує\~проти заочного\~розгляду справи,\~суд дійшов\~висновку про\~можливість ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 02.10.2011 року, який зареєстровано Гораймівською сільською радою Маневицького району Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 09 (а.с. 7). У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, з актовим записом №1213 (а.с.7 зворот), та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, з актовим записом №2844 (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стали відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Всі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами не дали жодних результатів. На даний час шлюб носить формальний характер та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження між сторонами сім`ї, позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Сторони зазначені обставини у справі не заперечували, фактично їх визнали, тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] », про що вона зазначила у своєму позові (а. с. 3 зворот). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу позивачеві відновити дівоче прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved