Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») в інтересах якого діє представник Кудіна А.В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 36 454 грн. 49 коп. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 04 січня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм» (далі ТОВ ФК «Інвеструм) та [PERSON] уклали кредитний договір №02220-01/2022. За загальними умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення, наданого йому кредиту. 31 січня 2023 року між ТОВ ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №31012023, за умовами якого ТОВ ФК «Інвеструм» передано ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №02220-01/2022 від 04 січня 2022 року, укладеним із відповідачем. Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору, а саме в розмірі 16765 грн. (7000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 9765 грн. сума заборгованості за відсотками). Крім того, 20 січня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] уклали кредитний договір №2838270. За загальними умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] , отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення, наданого йому кредиту. 17 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №17052023, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №2838270 від 20 січня 2022 року, укладеним із відповідачем. Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору, а саме в розмірі 19689,49 грн. (4671,58 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 15017,91 грн. сума заборгованості за відсотками). Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, однак в позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 січня 2022 року ТОВ ФК «Інвеструм» та [PERSON] уклали кредитний договір №02220-01/2022, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер мобільного телефону, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін. Згідно з умовами вказаного договору [PERSON] надано кредит в розмірі 7000 грн. строком на 15 діб, тобто до 18 січня 2022 року. Сторони визначили, що плата за користування кредитом становить 182,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,5 % на добу за умовами повного повернення кредиту протягом 15 днів з моменту надання кредиту. За загальними умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 31 січня 2023 року між ТОВ ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №31012023, за умовами якого ТОВ ФК «Інвеструм» передано ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №02220-01/2022 від 04 січня 2022 року, укладеним із відповідачем. Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. У зв`язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором №02220-01/2022 від 04 січня 2022 року, утворилася заборгованість в розмірі 16 765 грн., з яких 7000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 9765 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 20 січня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] уклали кредитний договір №2838270, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер мобільного телефону, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін. Згідно з умовами вказаного договору [PERSON] надано кредит в розмірі 7000 грн. строком 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 12 днів, стандартна процентна становить 726,35% річних (або 1,99% в день). За загальними умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] , отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 17 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №17052023, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №2838270 від 20 січня 2022 року, укладеним із відповідачем. Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. У зв`язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором №2838270 від 20 січня 2022 року, утворилася заборгованість в розмірі 19 689, 49 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 4 671,58 грн., суми заборгованості за відсотками 15 017,91 грн. та яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що між ТОВ «ФК «ЄАПБ» і [PERSON] укладено договір про надання кредиту №02220-01/2022, а також між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2838270. 31 січня 2023 року та 17 травня 2023 року відповідно ТОВ «ФК`ЄАПБ» на підставі договорів факторингу отримало право вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №02220-01/2022 від 04 січня 2022 року за період з 31.01.2023 року по 31.05.2024 року [PERSON] не вносив платежі на повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі, внаслідок чого станом на 31 травня 2024 року заборгованість за наданим кредитом складає 16 765 грн, з яких 7000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 9765 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2838270 від 20 січня 2022 року за період з 17.05.2023 року по 31.05.2024 року [PERSON] не вносив платежі на повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі, внаслідок чого станом на 31 травня 2024 року заборгованість за наданим кредитом складає 19689,49 грн., з яких 4 671,58 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 15 017,91 грн. сума заборгованості за відсотками. При цьому, суд враховує, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] кредитних коштів не отримував, останній суду не надав. Також ним не оспорюється і визначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками, відповідач не спростовував надані позивачем докази, хоча повідомлявся судом за зареєстрованим місцем проживання, жодних заперечень проти доводів позивача не надходило. Судом також не встановлено неправильності наданого позивачем розрахунку заборгованості, а отже, наявні підстави для стягнення суми боргу з відповідача. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути наступну заборгованість: - за кредитним договором №02220-01/2022 від 04 січня 2022 року в розмірі 16765 грн. (7000 грн. тіло кредиту та 9765 грн. відсотків); - за кредитним договором №2838270 від 20 січня 2022 року в розмірі 19689,49 грн. (4671,58 грн. тіло кредиту та 15017,19 грн. відсотків). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено повністю, то з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути 3028 грн. судового збору за подання позову.

Outcome: approved