Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 28.08.2019 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу народилась донька [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матір`ю. Як зазначає позивач подружні відносини з відповідачем фактично розірвані, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальних характер, через різні погляди на життя. З урахування наведеного позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити прізвище без змін. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.05.2024 року позовну заяву залишено без руху та надено позивачеві строк на усунення недоліків. Ухвалою судді від 09.06.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка\~\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, однак у прохальній частині позовної заяви просить суд позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча у матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі , позивні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи, 28.08.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ) видане 28.08.2019 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 183. Від спільного шлюбу у Позивача та Відповідача народилась донька: [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане 09.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області. Шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка [PERSON] бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач у свою чергу не заперечує проти розірвання шлюбу. Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що позивач втратила почуття поваги, любові та довіри до відповідача і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам позивача. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на позовну вимогу про залишення позивачеві прізвища набутого в шлюбі, суд вважає за можливе залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджений судовий збір, сплачений останньою при поданні позову до суду в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved