Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Пилип Мілена Андріївна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] в смт.Вилок Берегівського району померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.03.2023 р. серії [NUMBER] . Батько позивачки [PERSON] ( [PERSON] ) помер ще [INFO] . На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] , з нею\~ постійно проживала і була зареєстрована: донька [PERSON] .\~ Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку в [ADDRESS] та земельних ділянок. Спадкодавиця [PERSON] мала спадкоємцем першої черги лише позивачку [PERSON] . Родинні зв`язки підтверджуються, копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 18.05.192021 року, рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі № 299/450/24 від 21.03.2024 року, про встановлення факту родинних відносин, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03.06.1995 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.05.2021 року. Після смерті матері, на майно, що їй належало, відкрилася спадщина. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Пилип М.А. 22.07.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Пилип М.А., видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок , що належав спадкодавцю. У видачі свідоцтва про право на спадщину на належні спадкодавиці земельні ділянки, нотаріусом відмовлено, по тій причині, що позивачкою не було представлено правовстановлюючого документу на зазначені земельні ділянки та було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися. На даний час, позивачка не може визнати право на спадщину шляхом звернення до нотаріуса, із-за відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки, тому змушена звернутися до суду. Позивач\~ у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа: приватний нотаріус Пилип М.А. в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Заяв чи клопотань не надходило. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.). В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] в смт.Вилок Берегівського району померла\~\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.03.2023 р. серії [NUMBER] (а.с.9). Батько позивачки [PERSON] ( [PERSON] ) помер ще [INFO] (а.с.17-20). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] , з нею\~ постійно проживала і була зареєстрована: донька [PERSON] (а.с.16).\~ Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку в [ADDRESS] та земельних ділянок. Спадкодавиця [PERSON] мала спадкоємцем першої черги лише позивачку [PERSON] . Родинні зв`язки підтверджуються, копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 18.05.192021 року (а.с.8), рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі № 299/450/24 від 21.03.2024 року (а.с. 51-55), про встановлення факту родинних відносин, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03.06.1995 року (а.с.11) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.05.2021 року (а.с.10). Після смерті матері, на майно, що їй належало, відкрилася спадщина. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Пилип М.А. 22.07.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Пилип М.А., видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав спадкодавцю (а.с.42). У видачі свідоцтва про право на спадщину на належні спадкодавиці земельні ділянки, нотаріусом відмовлено, по тій причині, що позивачкою не було представлено правовстановлюючого документу на зазначені земельні ділянки та було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду (а.с.47-48). Факт належності спадкодавцю земельних ділянок підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-3К №035615 виданого 15 травня 2002 року Вилоцькою селищною радою Виноградівського району Закарпатської області, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №109, копію якого подано ноатірусу. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися. Суд констатує, що позивач після смерті матері відповідно до ст.1269-1270\~ ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки у визначений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до майна померлого відсутні. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ст.116,131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з ст.1225 ЦК України,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ст.125 ЗК України,право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Належність померлій [PERSON] земельних ділянок підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-3К №035615 виданого 15 травня 2002 року Вилоцькою селищною радою Виноградівського району Закарпатської області, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №109, копію якого подано ноатірусу\~ (а.с.14-15). Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки позивачка, як спадкоємець за законом, у встановленому законом порядку\~ прийняла спадщину, то остання успадкувала майно, що ввійшло до складу спадщини в цілому. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки оформлення спадщини у нотаріальному порядку виявилося об`єктивно неможливим, а суд пересвідчився, що відсутні перешкоди для переходу права власності на предмет позову в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] в судовому порядку, то позивачка звернулася до суду на підставі ст.392 ЦК України не безпідставно. На підставі наведених вище міркувань позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved