Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] , [PERSON] через представника адвоката Рижкову Вікторію Олегівну звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] із житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позов мотивовано тим, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] також є власником 1/4 частки вищезгаданого житлового будинку. Позивачі за усною домовленістю тимчасово вселили у вищезгаданий будинок відповідача без реєстрації місця проживання, без укладення будь-якого договору найму житла та без проведення оплати за його користування. За домовленістю відповідач повинен оплачувати комунальні послуги самостійно і на першу вимогу звільнити добровільно вказане житло. На даний час виникла необхідність вселити в даний житловий будинок доньку позивача [PERSON] з її малолітніми дітьми. На неодноразові усні звернення позивачів до відповідача щодо необхідності звільнення будинку не принесли результату і відповідач не бажає самостійно звільнити житло. Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку звільнити будинок, чим чинить перешкоди у користуванні позивачами своєю власністю, а тому позивачі звернулись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 29.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.27-28). Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2024 року по цивільній справі №383/828/24 позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення, задоволено повністю. Усунуто [PERSON] , [PERSON] перешкоди в користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] із житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення (а.с.57-61). Ухвалою суду від 25.10.2024 року прийняти заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2024 року по цивільній справі №383/828/24 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення(а.с.88). Ухвалою суду від 04.11.2024 року задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2024 року по цивільній справі №383/828/24 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення,скасовано заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2024 року по цивільній справі №383/828/24, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін(а.с.101-104). Ухвалою суду від 06.02.2025 року прийнято відмову позивача [PERSON] вчинену його представником адвокатом Рижковою Вікторією Олегівною від пред`явленого позову до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення.Провадження у справі № 383/828/24 в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення, закрито (а.с.162-163). Представник позивачів - адвокат Рижкова В.О. позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову з тих підстав, що заселилась в будинок за згодою [PERSON] та [PERSON] , з яким домовилась про придбання у належну їм 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами за шість тисяч доларів США з частковим відстроченням платежу, про що вони склали відповідну розписку. В будинку зробила ремонт та проживає по даний час, попередження про розірвання договору найму та виселення позивач до неї не пред`являв. Правом на подання відзиву не скористалась. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що в задоволенні позовуслід відмовити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом набули право приватної власності на 1/2 частку у спадщині, яка складається житлового будинку з належною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2021 року, зареєстроване в реєстрі за №21, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.11), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №63254949 від 21.01.2021 року (а.с.12), свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2021 року, зареєстроване в реєстрі за №20, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.14), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №63254927 від 21.01.2021 року (а.с.15). Так, за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 1/4 частки права спільної часткової приватної власності на вказаний житловий будинок з належною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №241364370 від 22.01.2021 року (а.с.13) та №241364090 від 22.01.2021 року (а.с.16). Згідно копії розписки від 26.05.2023 року наданої [PERSON] , «ми [PERSON] і[PERSON] пускаем в дом по [ADDRESS] , для ремонта і подальшій продажі цього будинка [PERSON] . Задаток 100$ доларов» «12.12.2023 стоимость дома 6000$ Від цієї суми задаток 20000 гривень» «12.06.2024 із цієї суми ще 2000 гр» (а.с.80). 11.12.2024 року [PERSON] подарував відповідачу [PERSON] 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 11.12.2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіроворадської області, який зареєстрованого в реєстрі за №2006 (а.с.148-151) та витягу з Державного реєстру речових прав №407916712 від 12.12.2024 року (а.с.152). Відповідно до ст.4 ЦПК України особа має право на захист свого цивільного права чи інтересу в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.62 ЖК України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також норми Цивільного кодексу України. Згідно із ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Стаття 47 Конституції України гарантує, що ніхто не може самовільно провести виселення з квартири громадянина, або бути позбавленим житла: для цього необхідні законодавчі підстави чи рішення суду. Згідно із ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Так, відповідно до ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Згідно ч.2 ст. 159 ЖК України жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. Згідно ч.3 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім`ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Позов [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення [PERSON] ґрунтується на відсутності правової підстави для проживання відповідача в зазначеному домоволодінні та виникнення необхідності вселити в даний житловий будинок доньку позивача [PERSON] з її малолітніми дітьми. Позивач не надав суду доказів виконання свого обов`язку щодо попередження [PERSON] як наймача за три місяці про наступне розірвання договору найму жилого приміщення. З копії розписки від 26.05.2023 року складеної [PERSON] та[PERSON] (а.с.80) судом встановлено, що останні уклали з [PERSON] в простій письмовій формі договір найму жилого приміщення на невизначений строк для ремонту та подальшого продажу їй будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Однак [PERSON] всупереч вимогам ч.3 ст.168 ЖК України не попередив за три місяці наймача [PERSON] про наступне розірвання договору найму жилого приміщення до пред`явлення даного позову до суду, тобто позивач передчасно звернувся з вказаним позовом про виселення відповідача, що є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. Права власника житлового будинку визначені ст.ст. 317, 383, 391 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Крім того, під час розгляду даної справи судом [PERSON] подарував відповідачу [PERSON] належну йому 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого остання набула 1/4 частку права спільної часткової власності на вказане житло та відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України як співвласник житлового будинку має право використовувати вказане помешкання для власного проживання, що також є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, що становлять підставу позову, не знайшли свого підтвердження та спростовані відповідачем, вимога про усунення перешкоди у реалізації права власності шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення є безпідставною, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed