Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

08.11.2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Супрун Д.В., звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтований тим, що 20.02.2020 вона була прийнята на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ». 11.10.2024 позивач звернулася до керівництва підприємства із заявою про звільнення з 15.10.2024 за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. На день звільнення заборгованість із заробітної плати становить 63 252,99 грн. Наказом № 2052/ВК від 14.10.2024 її було звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки нею подано заяву про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП проведене з порушенням порядку, установленого законом. Також позивачу не було виплачено всіх коштів, які належать їй при звільненні. На день подачі цього позову, борг відповідача перед позивачем складає 63 252,99 грн. Посилаючись на вказані обставини, просить: - змінити формулювання причини звільнення та визнати [PERSON] , контролера матеріалів, металів, напівфабрикатів та виробів п`ятого розряду управління якості та контролю, звільненою 15 жовтня 2024 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України, з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ»; - стягнути на користь [PERSON] з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» нараховану, але не виплачену їй заробітну плату в сумі 63 252,99 грн; -стягнути на користь [PERSON] з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 24 134,46 грн, з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Ухвалою суду від 13.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання з викликом сторін. В поданому відзиві на позов представник відповідача зазначає, що не заперечує проти стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 63 252,99 грн. В той же час, представник відповідача висловив незгоду з розрахунком вихідної допомоги, наданим позивачем, та для повного і об`єктивного розгляду справи надав довідку про середньоденну заробітну плату колишнього працівника [PERSON] , відповідно до якої середньоденна заробітна плата позивача становить 372 грн 09 коп (без відрахування податків та обов`язкових платежів), середньомісячна кількість робочих днів\~9 (8 у серпні 2024 + 9 у вересні 2024)/2, таким чином вихідна допомога позивача становить 10 046 грн 43 коп *9 (середньомісячне число робочих днів) *372,09 грн (середньоденна заробітна плата) *3. Позивач у встановлений судом строк, відповіді на відзив на позовну заяву суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 20.02.2020 [PERSON] була прийнята на роботу до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.10-12). 11.10.2024 [PERSON] звернулася до керівництва Товариства із заявою, у якій просила звільнити її з 15.10.2024 за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати (а.с.13). Згідно з наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» від 14.10.2024 № 2052/ВК [PERSON] , контролера матеріалів, металів, напівфабрикатів та виробів п`ятого розряду управління якості та контролю, звільнено з 15.10.2024 за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с.14). Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. За змістом ст. 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №754/1936/16-ц, від 22.04.2020 у справі №199/8766/18, від 13.04.2022 у справі №344/1017/20, який у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при застосуванні норм права до спірних правовідносин. Звертаючись до відповідача із заявою про звільнення, позивач зазначила підставою звільнення факт порушення відповідачем законодавства про працю, а саме: систематичне порушення строків виплати заробітної плати. За вимогами ч.1ст.21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З долучених до позовної заяви розрахункових листків вбачається, що борг підприємства перед [PERSON] по цех 600 на кінець жовтня 2024 складає 63 252,99 грн (а.с.15-16). Порушення відповідачем законодавства про оплату праці носять триваючий характер; доказів на спростування вказаних фактів суду не надано. І саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивача розірвати з товариством трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Звільняючи [PERSON] саме з 15.10.2024, у визначений нею строк, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, відповідач фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме з 15.10.2024 роботодавець повинен був звільнити позивача на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а не самостійно змінювати підставу розірвання трудового договору. За таких обставин, оскільки відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача щодо порушення приписів чинного трудового законодавства, подана позивачем заява від 11.10.2024 містила чітку підставу для звільнення - ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а відповідач самостійно змінив правову підставу розірвання трудового договору, вказавши таку, як звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що порушує права позивача, з огляду на встановлені обставини та приведені правові норми і правові висновки, суд вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення позивача та вважати [PERSON] , контролера матеріалів, металів, напівфабрикатів та виробів п`ятого розряду управління якості та контролю, звільненою 15.10.2024 за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав зазначених у ч. 3 ст. 38 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом 1 п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного, заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. На виконання вимог ухвали суду від 13.11.2024, відповідачем надано довідку з зазначенням середнього заробітку [PERSON] , відповідно до якої середньоденна заробітна плата позивача становить 372 грн 09 коп, середньомісячна кількість робочих днів\~9 (8 у серпні 2024 + 9 у вересні 2024)/2, таким чином вихідна допомога позивача становить 10 046 грн 43 коп *9 (середньомісячне число робочих днів) *372,09 грн (середньоденна заробітна плата) *3, з наступним утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів, яку і належить стягнути з відповідача на користь позивача. АТ «СМНВО -ІНЖИНІРИНГ», не заперечує заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 63 252,99 грн. Оскільки у день звільнення позивачу в порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України не були виплачені всі належні суми, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в розмірі 63 252,99 грн. Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: partial