Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

20.12.2024\~року Акціонерне\~товариство «Перший\~український міжнародний\~банк» звернулось\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором від 17.08.2018\~за №\~1001105011801\~у сумі\~171442,85\~гривень.\~Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що між\~АТ «ПЕРШИЙ\~УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ\~БАНК» та\~ [PERSON] 17.08.2018\~на підставі\~кредитного договору\~№ 1001105011801\~видано відповідачу\~кредит у\~сумі 96396\~грн. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001105011801 від 17.08.2018, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2024 року складає 171442,85 грн., з яких: 72518,58 грн. заборгованість за кредитом; 42144,06 грн. заборгованість процентами; 56780,21 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. 23 грудня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Укрпоштою надіслано відповідачу ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позову з додатком. Згідно відзиву\~представника відповідача\~від 20.01.2025, останній просить відмовити у\~задоволенні позову\~АТ «Перший\~українській міжнародний\~банк» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~у повному\~обсязі,\~у зв?язку\~зі спливом\~строку позовної\~давності.\~Зазначив,\~що 17.08.2018\~між [PERSON] \~та АТ\~«Перший українській\~міжнародний банк»\~було укладено\~Кредитний договір\~№1001105011801,\~за умовами\~якого відповідачка\~ отримала\~кошти у\~кредит в\~розмірі 96\~396\~грн.\~ Згідно\~з умовами\~вищевказаного кредитного\~договору,\~кредитно-фінансовою\~установою було\~надано кредит\~строком на\~24\~місяці,\~тобто до\~17.08.2020\~року.\~ Згідно\~з графіком\~погашення кредиту,\~який є\~частиною кредитного\~договору,\~остання виплата\~за кредитом\~мала бути\~здійсненна позичальником\~17.08.2020\~року,\~та саме\~тоді нею\~було внесено\~останню суму\~коштів,\~в рамках\~погашення кредиту,\~в розмірі\~1100\~грн.\~ Саме\~з цієї\~дати,\~тобто з\~17.08.2020,\~Позивачу стало\~відомо,\~що його\~право на\~повернення отриманих\~нею від\~банківської установи\~кредитних коштів\~було порушено\~та він\~міг звернутися\~до суду\~за захистом\~свого порушеного\~права. За зобов`язаннями\~з визначеним\~строком виконання\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~строку виконання.\~Суд не\~має права\~застосовувати позовну\~давність інакше,\~як за\~заявою сторін,\~і без\~такої заяви\~може задовольнити\~позов за\~спливом строку\~позовної давності\~(частина\~третя статті\~267\~ЦК України). Виходячи з\~вимог ст.261\~ЦК України\~позовна давність\~застосовується лише\~за наявності\~порушення права\~особи.\~Тобто,\~перш ніж\~застосувати позовну\~давність,\~суд має\~з`ясувати та\~зазначити в\~судовому рішенні,\~чи порушене\~право або\~охоронюваний інтерес\~позивача,\~за захистом\~якого той\~звернувся до\~суду.\~Якщо таке\~право чи\~інтерес не\~порушені,\~суд відмовляє\~в позові\~з підстави\~його необґрунтованості.\~І лише\~якщо буде\~встановлено,\~що право\~або охоронюваний\~законом інтерес\~особи дійсно\~порушені,\~але позовна\~давність спливла\~і про\~це зроблено\~заяву іншою\~стороною у\~справі,\~суд відмовляє\~в позові\~у зв?язку\~зі спливом\~позовної давності\~за відсутності\~поважних причин\~її пропуску,\~наведених позивачем. Відповідно до\~статті 256\~ЦК України\~позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. Тобто законодавець\~заклав презумпцію\~обізнаності кредитора\~про його\~порушення прав,\~таким чином\~обов?язок доказування\~необізнаності покладено\~на кредитора. За зобов?язаннями\~з визначеним\~строком виконання\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~строку виконання. Суд не\~має права\~застосовувати позовну\~давність інакше,\~як за\~заявою сторін,\~і без\~такої заяви\~може задовольнити\~позов за\~спливом строку\~позовної давності\~(частина\~третя статті\~267\~ЦК України). Так,\~у своїй\~постанові від\~21\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~509/3589/16-ц\~Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~зазначив,\~що «відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~267\~ЦК України\~суд застосовує\~позовну давність\~лише за\~заявою сторони\~у спорі,\~зробленою до\~ухвалення судом\~рішення. Тлумачення цієї\~норми,\~положення якої\~сформульоване зі\~словом «лише»\~(аналог\~«тільки»,\~«виключно»),\~та відсутність\~будь-якого\~іншого нормативно-правового\~акта,\~який би\~встановлював інше\~правило застосування\~позовної давності,\~дає підстави\~для твердження,\~що із\~цього положення\~виплаває безумовний\~висновок,\~відповідно до\~якого за\~відсутності заяви\~сторони у\~спорі позовна\~давність судом\~не застосовується. Отже,\~без заяви\~сторони у\~спорі ні\~загальна,\~ні спеціальна\~позовна давність\~застосовуватися не\~може за\~жодних обставин,\~оскільки можливість\~застосування позовної\~давності пов`язана\~лише із\~наявністю про\~це заяви\~сторони.\~Суд за\~власною ініціативою\~не має\~права застосувати\~позовну давність. Згідно з\~вимогами статті\~262\~ЦК України\~заміна сторін\~у зобов`язанні\~не змінює\~порядку обчислення\~та перебігу\~позовної давності. У своїй\~правовій позиції\~Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Третьої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду,\~яка висловлена\~у постанові\~від 02.08.2023\~по справі\~№ 752/1421/21:\~«заміна сторін\~у зобов`язанні\~відповідно до\~статті 262\~Цивільного кодексу\~України (далі\~-\~ЦК України)\~не змінює\~порядку обчислення\~та перебігу\~позовної давності,\~тобто після\~укладення 19\~квітня 2019\~року первісним\~і новим\~кредиторами договорів\~відступлення права\~вимоги,\~строки звернення\~до суду\~для [PERSON]\~підлягають обчисленню\~так само,\~як і\~для [PERSON]». Враховуючи викладене,\~останнім днем\~на подачу\~позову про\~стиснення заборгованості\~за кредитом\~для Позивача\~була п`ятниця\~18.08.2023,\~а датою\~позову є\~19.12.2024.\~Тобто позов\~подано через\~1\~рік та\~ 4\~місяці після\~спливу строку\~позовної давності.\~ Також,\~28.03.2018\~року Велика\~Палата Верховного\~Суду розглянула\~справу №444/9519/12\~за позовом\~ПАТ КБ\~«Приват Банк»\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~За результатами\~розгляду було\~сформовано правову\~позицію,\~яка полягає\~у тому,\~що якщо\~кредитний договір\~передбачає внесених\~позичальником щомісячних\~платежів,\~то перебіг\~позовної давності\~стосовно кожного\~щомісячного платежу\~починається після\~невиконання чи\~неналежного виконання\~(зокрема,\~прострочення виконання)\~позичальником обов`язку\~з внесення\~чергового платежу\~й обчислюється\~окремо щодо\~кожного простроченого\~платежу. Згідно з\~частиною 4\~статті 267\~ЦК України\~сплив позовної\~давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~у позові.\~Та з\~врахуванням цього,\~саме на\~відмові у\~позові наполягає\~Відповідачка. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для підмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено,\~що 17.08.2018\~між АТ\~«Перший Український\~міжнародний банк»\~та [PERSON] \~укладено кредитний договір № 1001105011801 на підставі якого відповідачу видано кредит у сумі 96396 грн., що підтверджено копією кредитного договору та платіжною інструкцією про видачу кредиту додаються (а.с. 11, 34, 17-28). Окрім того, позивачем до матеріалів справи було додано Паспорт споживчого кредиту від17.08.2018 року, підписаний відповідачем, з якого вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, а саме валюти кредиту, строку кредитування, відсоткової ставки та інші істотні умови Договору. (а.с.12 ). Відповідно до умов Заяви [PERSON] підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001105011801 від 17.08.2018, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 96396 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника, що підтверджується довідкою про видачу коштів (а.с. 34). Проте, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Згідно наданого розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ«ПУМБ» за Кредитним договором №1001105011801 від 17.08.2018 року станом на 06.10.2024 року складає 171442,85 гривні, з яких: 72518,58 грн. заборгованість за кредитом; 42144,06 грн. заборгованість за процентами; 56780,21 грн. заборгованість за комісією (а.с. 35-38). Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання,\~згідно ст.\~526\~ЦК України,\~має виконуватись\~належним чином\~відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зі ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Щодо посилання відповідача на пропуск строку позовної давності як на підставу для відмови у задоволенні позову, то суд вважає такі твердження необґрунтованими з огляду на наступне. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Так, з матеріалів справи вбачається, що Кредитний договір укладено між сторонами 17.08.2018. Відповідач здійснював платежі по договору до 05.11.2021, що відображено в розрахунку заборгованості та виписках по рахунку. Окрім того, 11.03.2020р. постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211 впроваджено дію карантину на території України. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину(п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ). Окрім того, 24.02.2022р. Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії ( п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ). У цей же строк позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 УК України, а також від сплати неустойки (штрафи, пені) нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, які підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 1 липня 2023р. завершено дію карантину (Постанова КМУ №651 від 27.06.2023). Однак строки стягнення заборгованості по кредитах, які настали в період з 11.03.2020р. продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Тому, суд вважає, що строки позовної давності позивачем не було пропущено. Інших підстав для відмови у задоволенні позовних вимог відповідач не зазначає, проти наявності заборгованості чи її розміру не заперечує. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позов акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved