Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

17.12.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] у міському Відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №2811 та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у вигляді судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.12.2003 року між Позивачкою [PERSON] та Відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у міському Відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №2811. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає та в подальшому буде проживати з позивачем. Починаючи з грудня 2013 року між подружжям відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, у зв`язку з чим кожен з подружжя живе окремим життям та власними інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2024 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, 21.01.2025 надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 06.02.2025 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20.12.2003 року у міському Відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №2811, під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбних відносин суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Враховуючи те, що позивачка у заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін, суд приходить до висновку про необхідність залишення позивачці прізвища « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211, 20 гривень. На підставі ч. 3 ст.\~105, ст. ст.\~110,\~111,\~112 Сімейного Кодексу\~\~України\~і

Outcome: approved