Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказав, що 05 жовтня 2023 року він уклав з відповідачкою шлюб, який зареєстрований у Крижопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 170. Від даного шлюбу є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося, внаслідок постійних сварок та образ, які почали виникати після народження сина. Відповідачка після появи дитини переїхала жити з дитиною до своєї матері де проживає вісім місяців, почала створювати йому перешкоди у зустрічі з сином. Лише за рішенням опікунської ради він має можливість бачитись із сином у встановлені години Сім`я фактично розпалася, а шлюб існує формально. На даний час між ними склалися неприязні відносини, мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З огляду на повну відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів між ними подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05.02.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки, в якому вона позов визнає та зазначила, що не проти того щоб розірвати шлюб. Зазначила, що позивач, під час спільного проживання, постійно починав суперечки, скандали, категорично заперечував, щоб її мати приходила до них і допомагала їй з дитиною, яка з народження постійно хворіла. У зв`язку з цим, вона була змушена разом з дитиною переїхати проживати до своєї матері, маючи надію, що життя із позивачем налагодиться і вони будуть проживати разом. Однак позивач приходив і постійно починав суперечки із нею, вона змушена була викликати поліцію та звертатися у службу у справах дітей Крижопільської селищної ради. На даний час позивачу встановлено графік побачень із сином, хоча він його не дотримується і пропускає зустрічі. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та наполягав на розірванні шлюбу, просив судові витрати залишити за ним, просив примирення не надавати, оскільки зберігти шлюб не можливо. Заперечив проти того, щоб відповідачка залишила після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Представник відповідачки адвокат Глушкова О.І. в судовому засіданні заявила, що відповідачка [PERSON] позов визнає повністю, згідна на розірванні шлюбу, примирення не бажає, оскільки з позивачем уже другий раз вступила у шлюб і з огляду на обставини збереження сім`ї не можливе, тому наполягає на розірванню шлюбу та просила залишити їй прізвище « [PERSON] » після розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05 жовтня 2023 року у Крижопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 170, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке знаходиться в матеріалах справи. Від даного шлюбу є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 червня 2024 року). Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між сторонами склалися неприязні відносини, мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З огляду на повну відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів між ними подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Вісім місяців як проживають окремо. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач з часу подання позову до суду наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони просять не надавати терміну для примирення, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка вказала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 УПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Матеріалами справи підтверджується, що позивач поніс судові витрати в сумі 1 211,20 грн. (судовий збір). Однак, в судовому засіданні позивач [PERSON] просив судові витрати, понесені при зверненні до суду, залишити за ним. Тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість віднесення судових витрат за рахунок позивача.

Outcome: approved