Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.01.2025 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 25.10.2019 між ним та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Любешівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що складено відповідний актовий запис № 100. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Таким чином, вважає, що їх шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Просить суд розірвати їх шлюб, після розірвання шлюбу залишити за відповідачем прізвище « [PERSON] » та розподіл судових втрат між сторонами провести у відповідності вимог ст. 141 ЦПК України. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 16.01.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті постановлено провести о 17 год 00 хв 10.02.2025 (а.с.13). У призначене судове засідання сторони не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.14). Позивач [PERSON] 17.01.2025 подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Понесені ним витрати з оплати судового збору вирішити згідно з ст. 141 ЦПК України (а.с.15). Відповідачка [PERSON] до початку розгляду справи 17.01.2025 подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позов визнає повністю та не заперечує щодо його задоволення (а.с.16). За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав. Як убачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 25.10.2025 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 25.10.2019 у Любешівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що складено відповідний актовий запис № 100. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.6). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.06.2020 стверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як убачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Таким чином, з матеріалів справи судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує формально. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн необхідно повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 605,60 грн, а 605,60 грн - стягнути з відповідачки в користь позивача. На підставі\~ст.\~24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved