Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28 вересня 2019 року станом на 11 лютого 2024 року у розмірі 101408 грн. 59 коп., та судові витрати по справі у розмірі 3028 грн. В позовній заяві зазначав, що у жовтні 2017 року запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 28 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 28 вересня 2019 року. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не своєчасно сплачував кредитні платежі, в зв`язку з чим за ним утворилася загальна заборгованість станом на 11 лютого 2024 року у розмірі 101408 грн. 59 коп., просив стягнути з відповідача на свою користь дану заборгованість та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму клопотанні, поданому разом із позовною заявою, просив справу розглядати без його участі, позов просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про його час, дату та місце повідомлявся, відзиву не подав. Ухвалою суду від 25 липня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом було встановлено, що відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 28 вересня 2019 року, з умовами якої був ознайомлений. Відповідно до договору Банк зобов`язався надати позичальнику, тобто відповідачу, кредит на споживчі цілі. На підтвердження укладення Договору між сторонами були складені та підписані анкета-заявка на оформлення кредиту і умови та правила надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 70000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. За користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати Банку також проценти на суму залишку заборгованості за кредитом. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки зазначеної в Тарифах. У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості Банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в зв`язку з чим станом на 11 лютого 2024 року за ним рахується заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» на загальну суму 101408 грн. 59 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). За таких обставин, на підставі ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, вона підлягає стягненню з відповідача на користь Банка в повному об`ємі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в сумі 3028 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Враховуючи\~вищевикладене,\~

Outcome: approved