Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

27.12.2024 р. до суду надійшов вказаний позов. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач з 28.03. 2022 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа. 04.04.2022 року відповідач надав заяву про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам через Єдиний державний веб-портал електронних послуг.відповідачка подала до Департаменту заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога), в якій вказала номер банківського рахунка для виплати допомоги (за стандартом ІВАN) [NUMBER] . Рішенням Департаменту про призначення допомоги від 26.04.2022 відповідачці призначено допомогу з 01.03.2022 по 31.05.2022 року в розмірі 2000, 00 грн, виплату якої автоматично Міністерством соціальної політики було продовжено на період з 01.05.2022 по 31.03.2023. 11.04.2022 р. відповідачка знялася з обліку внутрішньо переміщених осіб за місцем фактичного проживання в м. Чернівці, при цьому не повідомила про це орган соціального захисту, в якому перебувала на такому обліку. Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022р. № 75 затверджено оновлений перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого не входила територіальна громада м. Києва з травня 2022 р. Розпорядженням Департаменту від 19.05.2023р. виведено переплату за період з 01.05.2022 по 31.03.2023 у зв`язку з виключенням Київської територіальної громади з переліку територіальних громад де ведуться бойові дії. Згідно з розрахунком переплати від 22.05.2023р. № 528, довідкою про виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі сума надмірно виплаченої допомоги [PERSON] складає 22000 грн. 10.10.2024 та 30.10.2024 рекомендованим листом на адресу відповідачки, за задекларованим/зареєстрованим та фактичним місцем проживання, направлені повідомлення про повернення надміру виплачених коштів допомоги на проживання ВПО в сумі 22000 грн. Однак, надміру виплачені кошти відповідачем не повернуті. Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.27). Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї, які повернуто до суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 28,29) . Відповідач заяву із запереченням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що що відповідач з 28.03 2022 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа. 28.03.2022р. [PERSON] включена до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, що вбачається з копії довідки про взяття внутрішньо переміщеної особи та витягу з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (ВПО). 04.04.2022 року відповідач надала заяву про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам через Єдиний державний веб-портал електронних послуг.відповідачка подала до Департаменту заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога), в якій вказала номер банківського рахунка для виплати допомоги (за стандартом ІВАN) [NUMBER] . Рішенням Департаменту про призначення допомоги від 26.04.2022 відповідачці призначено допомогу з 01.03.2022 по 31.05.2022 року в розмірі 2000 грн, виплату якої автоматично Міністерством соціальної політики було продовжено на період з 01.05.2022 по 31.03.2023р. 11.04.2022 р. відповідачка знялася з обліку внутрішньо переміщених осіб за місцем фактичного проживання в м. Чернівці, при цьому не повідомила про це орган соціального захисту, в якому перебувала на такому обліку. Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022р. № 75 затверджено оновлений перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого не входила територіальна громада м. Києва з травня 2022 р. Розпорядженням Департаменту від 19.05.2023р. виведено переплату за період з 01.05.2022 по 31.03.2023 у зв`язку з виключенням Київської територіальної громади з переліку територіальних громад де ведуться бойові дії. Згідно з розрахунком переплати від 22.05.2023р. № 528, довідкою про виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі сума надмірно виплаченої допомоги [PERSON] складає 22 000 грн. Відповідно до частини 2статті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1706-VІІ факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Згідно з п. 2 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "Є-Підтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204. Відповідно до п. 3 Порядку № 332, допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: до я осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Міністерством реінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. Для досудового врегулювання спору, позивач повідомляв відповідача про суму переплати. Доказів на підтвердження повернення [PERSON] в добровільному порядку неправомірно отриманих бюджетних коштів в розмірі 22 000 грн. матеріали справи не містять. Сума надмірно виплаченої державної соціальної допомоги як внутрішньо переміщеній особі є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України). Згідно із пунктом 1 частини 1статті 1215 ЦК України ,не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила, по-перше: - якщо виплата відповідних грошових сум проведено добровільно особою (за відсутності рахункової помилки), яка проводила таку виплату; по-друге: - у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у Постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17 у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт наявності надмірно отриманих коштів. Таким чином, у зв`язку з виключенням територіальної громади м. Києва з переліку територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022р. № 75, відповідачка, після повернення до покинутого місця проживання - м. Києва, продовжувала надалі безпідставно (неправомірно) отримувати допомогу. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 22 000 грн. отримані відповідачем без достатньої правової підстави, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 2422,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved