Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 18 612,50 грн заборгованості за кредитним договором №10003889301 від 06 червня 2021 року, 2 422,00 грн судового збору, 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 06 червня 2021 року з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, [PERSON] у власному кабінеті на офіційному веб сайті ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» подав заявку № 10003889301 на отримання кредиту. Відповідач уклав договір про надання споживчого кредиту №10003889301 від 06 червня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 000,00 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 05 вересня 2022 року згідно умов договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступлено право вимоги за кредитним договором №10003889301 від 06 червня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 18 612,50 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн; заборгованість за відсотками 13 612,50 грн. Ухвалою суду від 20 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 січня 2025 року. Ухвалою суду від 17 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 10 лютого 2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений у порядку визначеному ЦПК України, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано укладені між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» і відповідачем оферта (пропозиція укласти електронний договір) спеціальні умови №10003889301 до договору кредитної лінії №26490 від 06 червня 2021 року та оферта (пропозиція укласти електронний договір) договір кредитної лінії №26490 від 05 червня 2021 року. У розділі 1 спеціальних умов зазначено, що кредитодавець надає позичальникові кредит в сумі 5\~000,00 грн, первинний строк кредиту - 30 календарних днів, процентна ставка 1,25 відсотків в день, базова процентна ставка 2,25 відсотків в день. Загальна вартість кредиту складає 6\~875,00 грн та включає в себе: проценти за користування кредитом 1\~875,00 грн, суму (тіло) кредиту 5\~000,00 грн. Реальна річна процентна ставка складає 4806,67 % річних (п.2.2.) Згідно з п.2.1. договору кредитної лінії №26490 від 05 червня 2021 року кошти кредиту надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту. Відповідно до п.9.1. договору укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ITC, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет у порядку, передбаченому законодавством, у тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого кредитодавцем на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Невід`ємною частиною договору є правила та паспорт споживчого кредитування, що наданий позичальнику до укладення цього договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на Веб-сайті (п.9.2.). Згідно з п.9.10. сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та законодавства, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Договір укладається шляхом направлення його тексту в особистий кабінет позичальника та/або на електронну адресу позичальника для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім кредитодавцю в ITC/зазначений у цьому Договорі. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором договору вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Така ж процедура застосовується для підписання спеціальних умов. У наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором №10003889301 від 06 червня 2021 року зазначено, що заборгованість [PERSON] становить 18\~612,50 грн. 05 вересня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (клієнт) уклали договір факторингу №556/ФК-22 відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором. Згідно з додатком до договору факторингу №556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №10003889301 від 06 червня 2021 року на загальну суму 18612,50 грн, з яких\~5\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 13 612,50 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно із п.6 ст.11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Ст.12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Договір кредитної лінії №26490 від 05 червня 2021 року та спеціальні умови №10003889301 до договору кредитної лінії №26490 не містять електронного підпису [PERSON] , відтвореного шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. У розділі «Реквізити та підписи сторін» зазначено серію та номер паспорта [PERSON] , його адресу, ІПН, номер телефону та електронну пошти. У графі «Підпис електронним одноразовим ідентифікатором» не вказано код одноразового ідентифікатора. На підтвердження доказів перерахування відповідачу кредиту позивачем надано лист АТ «ПУМБ» №КНО-/55 від 02 серпня 2024 року адресований ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» у якому АТ «ПУМБ», в рамках співпраці з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за Договором про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток №095/02 від 01 жовтня 2021 року, підтверджує зарахування коштів. Згідно витягу з додатку до вказаного листа 06 червня 2021 року о 17:43:21 проведено транзакцію (ІD 015695038576) відповідно до якої зарахувано на картку [NUMBER] кошти в сумі 5\~000,00 грн. На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «ПУМБ» листом від 27 січня 2025 року повідомив, що 06 червня 2021 року проведена операція на суму 5\~000,00 грн (відправник ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», ІD транзакції 015695038576) з використанням сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ» на карту [NUMBER] . Банківська платіжна картка [NUMBER] не емітована АТ «ПУМБ». Докази, що власником платіжної картки [NUMBER] є [PERSON] та, що реквізити цієї картки надані ним кредитодавцю з метою отримання кредиту в матеріалах справи відсутні. З наданих позивачем доказів неможливо встановити, що кошти в сумі 5\~000,00 грн зараховано на картку [NUMBER] на виконання умов кредитного договору. Лист АТ «ПУМБ» №КНО-/55 від 02 серпня 2024 року не є належним доказом на підтвердження здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів [PERSON] та свідчить лише про проведення банком платежу в системі на підставі договору з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору та спеціальних умов на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок є документом, що створений ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості. В матеріалах справи відсутні первинні документи, із яких вбачається зарахування коштів на рахунок відповідача, рух коштів на його рахунку, користування коштами та погашення заборгованості. Враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, та наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором №10003889301 від 06 червня 2021 року, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed