Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] за Договором про надання грошових коштів у позику №3396250324 від 17.03.2024 року у розмірі 32984грн, з яких: 6000грн складає заборгованість за тілом кредиту, 27984грн заборгованість за процентами, та судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 17.03.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір надання грошових коштів у позику №3396250324, який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який відправлено на електронну пошту відповідача, а також договір позики та паспорт споживчого кредиту. На виконання вказаного договору 17.03.2024 позивачем шляхом переказу на банківську карту (рахунок) відповідача надано останньому позику у розмірі 6000грн. Однак вказаний договір відповідачем не виконаний, суму позики не повернув та проценти за користування грошовими коштами не сплатив у відповідача станом на 14.11.2024 виникла заборгованість за договором у розмірі 33984 грн. У зв`язку з цим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 33984 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27984 грн заборгованість за процентами. Ухвалою суду від 28.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове\~засідання не\~з`явився,\~в позовній\~заяві просить про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні суду пояснила, що дійсно брала у позику 6000грн., вважає що розмір нарахованих процентів є надто високим, вона не має можливості сплатити заборгованість. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.03.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір надання грошових коштів у позику №3396250324, який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором blmoglkw3, про що свідчить роздруківка з електронної пошти позивача, з якої відправлено на електронну пошту відповідача одноразові ідентифікатори, а також договір позики та паспорт кредиту. Відповідно до п.2.1. договору Позики, укладення договору здійснюється за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Договором та ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер телефону позичальника, вказаний ним при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч. через месенджери). Відповідно до п.2.2. Договору позики Позикодавець надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Відповідно п.2.3 суму кредиту 6000 грн. Строк кредиту 360 днів (п.2.5). Згідно п.3.1 Договору кредит надається шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: № [NUMBER] , а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.2.6.1. цього Договору, його додатків. Тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; строк кредиту (строк дії Договору) - 360 днів; дата надання позики - 17.03.2024 року, стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. цього Договору; Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 гривень, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів №19799-1354-94347501 від 17.03.2024 року. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість відповідача перед позивачем становить 33984грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 6000грн, 27984грн - заборгованості за відсотками. Нарахування відсотків здійснювалося по 14.11.2024 року включно, що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором №3396250324 від 17.03.2024 року. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копіями досліджених судом: анкети клієнта [PERSON] , договору надання грошових коштів у позику №3396250324 від 17.03.2024, паспорту споживчого кредиту, протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, якими підтверджується підписання вищевказаних документів у електронному вигляді у день укладення за допомогою одноразового ідентифікатора, квитанції про перерахування позивачем кредитних коштів відповідачем. Відповідно до умов вищевказаного договору надання грошових коштів у позику, між сторонами було чітко визначено строк їхньої дії та терміни, в які відповідач мав повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування ними. Так строк дії договору, погоджений сторонами складає 360 днів. Згідно ч.1 ст.1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Банк пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками за процентною ставкою, що визначена умовами договору та в межах строку дії договору. Позивач стверджує про наявність заборгованості відповідача перед ним по виконанню вищевказаного договору станом на 24.11.2024, що становить 33984грн і складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 6000грн, 27984грн - заборгованості за відсотками, що підтверджується наданим позивачем Розрахунком заборгованості. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Так ч.2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами. На підставі зазначеного,

Outcome: approved