Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до Немирівської міської ради про визнання права власності на самочинно переобладнаний житловий будинок, мотивуючи її тим, що відповідно до договору дарування позивач являється власником 1/10 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22.06.2022 року позивачу виділено у приватну власність його частку житлового будинку та припинено спільну часткову власність на житловий будинок. У зв`язку з цим позивач став власником цілої частки на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . В листопаді місяці 2023 року позивач здійснив реконструкцію (переобладнання) вказаного нежитлового будинку в наслідок чого змінилась площа будинку з 36.6 м2., на 79.3 м2. Виготовлення проектно-кошторисної документації для приміщення потребує значних фінансових затрат та часу тому позивач змушений був здійснити будівництво без виготовлення проектно-кошторисної документації. Зараз у позивача виникла необхідність оформити право власності на реконструйовану нежитлову будівлю магазину, але через відсутність належно затвердженого проекту, позивач не може це зробити. У зв`язку з вказаними обставинами останній змушений звернутись до суду для захисту свого права на власність. Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Немирівської міської ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 14.01.2025 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача. 28.01.2025 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, у якій останній просить розглянути справу без його участі, позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Від представника відповідача Немирівської міської ради 17.01.2025 року на адресу суду надійшла заява про справи без його участі, просить прийняти рішення на власний розсуд. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.01.2025 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 28.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Згідно з частиною 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази. Як встановлено судом, 23.02.2005 року [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] , а останній прийняв у дарунок 1/10 частину будинковолодіння з відповідною частиною господарських будівель за номером [ADDRESS] . Будинковолодіння має розмір житлової площі 238,9 кв.м., загальною площею 422,0 кв.м, що підтверджується договором дарування, посвідченого нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Ревуцьким Є.В. (а.с.15-16). Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 22.06.2022 року, винесеного в рамках справи № 930/1711/21, виділено [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 13.12.1999 року інд. код. [NUMBER] у приватну власність: «Б» - житловий будинок загальною площею 36,6 кв. м., житловою площею 22,7 кв. м., де «1» - коридор загальною площею 6,1 кв. м., «2» - кухня загальною площею 6,7 кв. м., «3» - туалет загальною площею 1,1 кв. м., «4» - кімната житловою площею 22,7 кв. м., «а» - прибудова площею основи 16,8 кв. м., «Ж» - сарай площею основи 22,6 кв. м., та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.20-24). Наказом Відділу містобудування та архітектури Немирівської міської ради від 02 серпня 2022 року № 07а для впорядкування адреси, вирішено змінити адресу об`єкта нерухомого майна0 житлового будинку (власник [PERSON] ), з Україна, [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.25). Як вбачається із технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 09 липня 2021 року, що знаходиться по [ADDRESS] ,загальна площа приміщень становить 79,3 кв.м., житлова 45,0 кв.м., допоміжна 34,3 кв.м. (а.с.8-12). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки. Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 (про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Висновки суду. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно переобладнаний житловий будинок. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved