Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивачка через свого представника адвоката Довженка Д.С. звернулася до суду з позовною заявою вказуючи, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстровано 05.07.2017 року Кіровоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 26. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем по справі. З 24.02.2022 року між сторонами погіршилися відносини, та вони почали проживати окремо, жодних сімейних відносин не підтримують, шлюб фактично існує на папері. Ці обставини заважають позивачці будувати своє життя. Примирення та збереження шлюбу між сторонами не можливе, а тому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08.01.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду звернулися з заявами, в яких просили розгляд справи проводити без позивача та її представника. На задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву суду не надав. До суду звернувся з заявою, в якій зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи проводити без його участі. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши заяви учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 05.07.2017 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 05.07.2017 року у Кіровоградському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 26. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначені підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Також ч.2 передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, а тому враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач у судове засідання не прибув, проте, звернувся до суду з заявою в якій позов визнав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб необхідно розірвати, а позов задовольнити. Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатила позивачка при подачі позову потрібно зазначити наступне. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Таким чином, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, в зв`язку з чим її позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачці потрібно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при подані позову судового збору в сумі 605,60 грн, а решту суми судового збору в розмірі 605,60 грн стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved