Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє представник позивача адвокат Колєснік І.А., та [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулися до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, у якому просять визнати в порядку спадкування за законом право постійного користування земельною ділянкою площею 1,55 га, кадастровий номер: 6320884500:02:002:0223, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, у розмірі 2/5 часток за [PERSON] та у розмірі по 1/5 частці для кожного за [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер [PERSON] . 21.08.2023 Богодухівською державною нотаріальною конторою Харківської області заведено спадкову справу на майно [PERSON] за № 355/2023. Спадкоємцями [PERSON] за законом у рівних частках по 1/5 є: дружина - [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , та дочка [PERSON] , яка відмовилася від своєї частки у спадщині на користь дружини спадкодавця [PERSON] .. Таким чином, після прийняття позивачами спадщини їх частки у спадковому майні [PERSON] такі : 2/5 (дві п`ятих) належить дружині [PERSON] , іншим, тобто трьом дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належить по 1/5 (одній п`ятій) кожному. Позивач вказує, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, право постійного користування земельною ділянкою площею 1,55 га, для ведення особистого селянського господарства на території колишньої Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (правонаступником якої є Богодухівська міська рада Харківської області), посвідчене Державним актом на право постійного користування землею серії ХР-04-00-016342, виданим 31.10.1997 Кленівською сільською радою. Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: 6320884500:02:002:0223, право постійного користування ділянкою зареєстровано в Державному земельному кадастрі за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Після смерті [PERSON] , позивачі продовжили користуватися даною земельною ділянкою за її цільовим призначенням, як правонаступники первісного землекористувача. У жовтні 2024 року Богодухівською державною нотаріальною конторою листом повідомлено позивачам про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказану земельну ділянку після смерті [PERSON] , оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна. Позивачам рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання даного речового права в судовому порядку. У зв`язку з викладеним позивачі вважають, що вони успадкували дане речове право на вказану земельну ділянку у вказаних частках, а тому вказаний спір має бути вирішений у судовому порядку. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 18.10.2024 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Богодухівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 355/2023, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Заходи забезпечення позову не вживались. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивачів в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у надісланій до суду письмовій заяві просив суд завершити розгляд справи без участі в судовому засіданні сторони позивачів, яка підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Богодухівської міської ради в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просив суд розглядати справу за відсутності представника Богодухівської міської ради Харківської області, зазначив, що у вирішенні справи Богодухівська міська рада Харківської області покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ХР-04-00-016342, виданого Кленівською сільською радою 31.10.1997, [PERSON] на підставі рішення Кленівської сільської ради від 29.03.1993 № 13 було надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,55 га для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка розташована на території Кленівської сільської ради (а.с.14). Факт належності [PERSON] вказаного Державного акту на право постійного користування землею серії ХР-04-00-016342, виданого Кленівською сільською радою 31.10.1997, встановлено рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 12.05.2022. Рішення набрало законної сили 11.06.2022 (а.с. 15). Відповідно до Витягу № НВ-9914198352023 сформованого 06.03.2023 на запит [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 6320884500:02:002:0223, місце розташування: Харківська область, Богодухівський район, за межами населених пунктів на території Кленівської сільської ради, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, площею 1,55 га (а.с. 16-18). Відповідно до Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, наданої Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.10.2024, [PERSON] є суб`єктом речового права право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6320884500:02:002:0223, площею 1,55 га, для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 19). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07.03.1998 [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] .. Таким чином, позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с. 93). Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 19.04.1995, серії [NUMBER] від 15.01.2016, серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 26, 96, 98, 29, 34). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2023, виданого Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). 21.08.2023 Богодухівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 355/2023 після смерті [PERSON] (а.с. 60-65). Спадкову справу заведено за заявою [PERSON] (доньки померлого [PERSON] ), яка відмовилася від спадщини, що залишилася після смерті батька, на користь [PERSON] та не заперечувала щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім`я [PERSON] (а.с. 61). [INFO] дружиною померлого спадкодавця, [PERSON] - подано заяву про прийняття спадщини (а.с. 63). Відповідно до довідки Сіннянського старостинського округу виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області від 26.04.2023 № 18-01-12/552, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним на день смерті були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (зворотній бік а.с. 62). 29.03.2024 Богодухівською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, цільове призначення яких 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, з кадастровим номером 6320884500:02:001:0209, площею 3,0254 га та з кадастровим номером 6320884500:02:001:0178, площею 0,6642 га, які розташовані на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області та належали спадкодавцю [PERSON] , спадкоємцями зазначеного у свідоцтвах майна є: його донька, [PERSON] на 1/5 (одну п`яту) частку у спадщині; його син, [PERSON] на 1/5 (одну п`яту) частку у спадщині; його неповнолітній син, [PERSON] на 1/5 (одну п`яту) частку у спадщині; його дружина [PERSON] на 2/5 (дві п`ятих) частки у спадщині, у тому числі з урахуванням на 1/5 (однієї п`ятої) частки у спадщині, від якої відмовилася донька спадкодавця [PERSON] (а.с. 64-65). 11.12.2024 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до Богодухівської державної нотаріальної з приводу можливості спадкування права постійного користування земельною ділянкою площею 1,55 га, кадастровий номер: 6320884500:02:002:0223, за цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серії ХР-04-00-016342, виданим 31.10.1997 Кленівською сільською радою на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.18). Листом Богодухівської державної нотаріальної контори від 11.12.2024 № 1275/01-16 було відмовлено позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку після смерті [PERSON] , оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна. Враховуючи викладене, суд зазначає, що доказів припинення права постійного користування [PERSON] на земельну ділянку, надану йому в постійне користування згідно з державним актом серії ХР-04-00-016342, виданим 31.10.1997 Кленівською сільською радою, а також доказів набуття права власності на цю земельну ділянку іншою особою, відповідачем Богодухівською міською радою у Харківській області не надано. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набув права постійного користування земельною ділянкою площею 1,55 га для ведення особистого підсобного господарства у 1997 році, тобто, до набрання чинності Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ (чинного на час набуття [PERSON] права постійного користування земельною ділянкою) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 ЗК України 1990 року). Відповідно до пункту 5 постанови Верховної\~Ради Української\~РСР від\~18\~грудня 1990\~року\~№ 562-XII\~«Про порядок\~введення в\~дію Земельного\~кодексу Української\~РСР» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Згідно з частиною першою статті 92\~Земельного кодексу\~України 2001\~року (далі ЗК України), який набрав чинності з 01 січня 2002 року, право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, був визначений у частині другій статті 92 ЗК України. Фермерські господарства та фізичні особи до вказаного переліку не належали. Але у пункті 6 розділу Х «Перехідні положення» зазначеного кодексу було передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, не могли мати їх на такому праві та повинні були у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку. 22 вересня 2005 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6 розділу Х\~«Перехідні положення»\~ЗК України щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України вказав, що немає підстав визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України,\~оскільки використання\~у ній\~терміна «набувають»\~(який\~означає «ставати\~власником чого-небудь,\~здобувати що-небудь»)\~вказує на\~те,\~що ця\~стаття не\~обмежує і\~не скасовує\~чинне право\~постійного користування\~земельними ділянками,\~набуте в\~установлених законодавством\~випадках станом\~на 1\~січня 2002 року до його переоформлення (абзац 11 пункту 5.3 мотивувальної частини вказаного рішення). Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц. У постанові від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141\~ЗК України\~від 25\~жовтня 2001\~року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують це право. В силу ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Право постійного\~користування (на\~підставі відповідного\~державного акта)\~земельною ділянкою\~не припиняється\~зі смертю\~фізичної особи,\~якій було\~надане таке\~право,\~незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Тому право постійного користування земельними ділянками, яке перейшло у порядку спадкування, не припиняється ані через зміни у земельному законодавстві, ані через смерть осіб, яким це право належало. Такі висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 по справі № 681/1154/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20). У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила шляхом конкретизації від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17, у частині відступу від висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 181/698/14-ц і від 23 листопада 2016 року у справі № 657/731/14-ц про те, що право користування земельною ділянкою, яке виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини. З огляду на викладене, ані відсутність у Земельному кодексі України 2001 року такого права на земельну ділянку, як право постійного користування, ані смерть особи, якій належало таке право, - [PERSON] самі по собі не припиняють права постійного користування вказаною земельною ділянкою та не виключають права постійного користування земельною ділянкою зі складу спадщини. Як вбачається зі змісту державного акту серії ХР-04-00-016342, виданого 31.10.1997 Кленівською сільською радою, рішення про надання [PERSON] у постійне користування земельної ділянки площею 1,55 га прийняте Кленівською сільською радою Богодухівського району Харківської області на Х сесії ХХІ скликання № 13 (рішення від 29.03.1993). Земельна ділянка надана для ведення особистого підсобного господарства. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] на законних підставах, передбачених законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин, - на підставі рішення відповідної сільської ради народних депутатів набув права постійного користування земельною ділянкою, з метою, передбаченою законом для ведення особистого підсобного господарства. Статтею 141 чинного ЗК України встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б)\~вилучення земельної\~ділянки у\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом; в)\~припинення діяльності\~релігійних організацій,\~державних чи\~комунальних підприємств,\~установ та\~організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є)\~використання земельної\~ділянки у\~спосіб,\~що суперечить\~вимогам охорони\~культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії. Суд зауважує, що ані за життя, ані після смерті [PERSON] належне йому право постійного користування земельною ділянкою не було припинене. Доказів того, що за життя [PERSON] право його постійного користування спірною земельною ділянкою було припинено рішенням відповідної сільської ради з підстав, передбаченим ст. 27 ЗК 1990 року або статтю 141 чинного ЗК України, ані відповідачем, ані Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що на момент смерті [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою площею 1,55 га, розташованої на території Кленівської сільської ради, на законних підставах належало спадкодавцю, не було припинене, а відтак, входить до складу спадщини [PERSON] .. Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК\~України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті\~46 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~1222\~ЦК\~України спадкоємцями\~за заповітом\~і за\~законом можуть\~бути фізичні\~особи,\~які є\~живими на\~час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 2 ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст.1261 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали разом із ним. Виходячи зі змісту спадкової справи, заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини та видачу свідоцтва по право на спадщину не надходило. Донька спадкодавця [PERSON] - [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON] про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Згідно зі ст.\~12\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст.\~13\~ЦПК\~України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Частиною 2 ст.15\~ЦК\~України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.\~16\~ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями за законом на спадкове майно [PERSON] , до якого входить, зокрема, право постійного користування земельною ділянкою площею 1,55 га на території Кленівської сільської ради, посвідчене державним актом серії ХР № 04-00-016342 від 31.10.1997, звернулись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану частину спадщини з вказівкою на необхідність вирішення питання в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права постійного користування вказаною земельною ділянкою в порядку спадкування за законом заявлено цілком обґрунтовано, у зв`язку з чим він підлягає задоволенню.

Outcome: approved