Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредита та страхування № Z75.00606.005623223 від 23.08.2019 у розмірі 59955,60 грн. Стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 23.08.2019 між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z75.00606.005623223. Позичальник отримав кредит у розмірі 30000,00 грн. 25.07.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за яким було відступлено право вимоги, у тому числі до відповідача за договором Z75.00606.005623223 від 23.08.2019. Відповідно до розрахунку заборгованості по договору Z75.00606.005623223 від 23.08.2019 заборгованість [PERSON] перед ТОВ "СВЕА ФІНАНС" (попередня назва "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА") станом на дату подачі позову, складає: 24238,57 грн заборгованість за основним боргом; 7432,10 грн заборгованість за відсотками; 28284,93 грн заборгованість за іншими процентними платежами. Загальний розмір заборгованості 59955,60 грн. Ураховуючи, що відповідач свої зобов`язання у добровільному порядку не виконує позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 29.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивач у поданому позові просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, у судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 23.08.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування (далі за текстом кредитний договір) № Z75.00606.005623223, згідно якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі - 30000,00 грн на строк 24 місяці, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 9,99 % річних. Позичальник поветає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості 2,70 % щомісячно від початкової суми, згідно графіку щомісячних платежів. [PERSON] власноруч підписав: договір кредиту та страхування № Z75.00606.005623223; паспорт споживчого кредиту додаток №1 до договору кредиту та страхування № Z75.00606.005623223 від 23.08.2019; повідомлення про зміну реквізитів рахунків. Відповідно до умов, викладених у паспорті споживчого кредиту, сума кредиту 30000,00 грн, строк кредитування 24 місяців, процентна ставка 9,99 %, плата за обслуговування кредитної заборгованості 2,70 %, загальні витрати за кредитом 52663,67 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 52663,67 грн, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 117,34809876 %. Інформація зберігає чинність та є актуальною до 23.08.2021. Відповідно до ордерів-розпорядження № № 1, 2 про видачу кредиту та про сплату страхового платежу, виданих АТ «Ідея Банк», [PERSON] отримав кредит у розмірі 25862,07 грн на підставі договору № Z75.00606.005623223 від 23.08.2019, та страховий платіж у розмірі 4137,93 грн підстава: страховий платіж від [PERSON] . Згідно з довідки - розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z75.00606.005623223 від 23.08.2019, виданої АТ «Ідея Банк», розрахунок боргу станом на 25.07.2023 складає: 59955,60 грн, з яких: 24238,57 грн заборгованість за основним боргом; 7432,10 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 28284,93 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. АТ «Ідея Банк» надано виписку з 23.08.2019 по 25.07.2023, за якою сума заборгованості відповідача складає 41450,12 грн. 25.07.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» уклали договір факторингу № 01.02-31/23 за яким договором клієнт передає (відступає) факторові свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. права вимоги, які клієнт відступає за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в Реєстрі боржників, що підписуються сторонами, у паперовому вигляді в день укладення цього договору та надсилається клієнтом фактору засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу від 25.07.2023 року № 01.02-31/23, в списку боржників під № 1480 значиться [PERSON] , загальна сума заборгованості 59955,60 грн, кредитний договір № Z75.00606.005623223 від 23.08.2019. Відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25.03.2024, вирішено змінити назву (найменування) товариства: повну українською мовою з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС». Розрахунок, наданий позивачем, відповідає умовам кредитного договору та підтверджується випискою по рахунку. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Ураховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості з основного боргу та відсотків за кредитний договір № Z75.00606.005623223 від 23.08.2019 обґрунтованими в розмірі 31670,67 грн, з яких: 24238,57 грн заборгованість за основним боргом; 7432,10 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Щодо вимог про стягнення з відповідача 28284,93 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.5. договору кредиту та страхування № Z75.00606.005623223 від 23.08.2019 під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 як "Інші послуги Банку". Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщенні на веб-сайті банку. Відповідно до розділу 4 паспорту споживчого кредиту, позичальник має сплачувати банку «Плату за обслуговування кредитної заборгованості» в розмірі 2,70 % щомісячно від початкової суми кредиту. Указана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язаніз отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання Схожі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 755/11636/21. Суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Позивачем не наданого жодного підтвердження факту надання послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. В п.1.4. кредитного договору визначено, що плата за обслуговування кредиту включає в себе надання інформації за рахунками позичальника і опрацювання запитів позичальника. При цьому таку інформацію безоплатно позичальник має право отримувати не частіше одного разу на місяць. Тобто, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач не зазначив та не надав доказів наявності конкретного переліку таких послуг, які надаються більше, ніж один раз на місяць, погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, підтверджень факту надання таких послуг в обсязі, що перевищує право споживача за законом. Та обставина, що оплата таких послуг внесена в графік погашення кредиту, не нівелює обов`язок позивача довести позовні вимоги належним чином, оскільки розшифрування таких послуг також не наведено в додатку до договору. За таких обставин, умови кредитного договору № Z75.00606.005623223 від 23.08.2019 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Також судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, які саме види платежів були включені позивачем при нарахуванні «заборгованості за іншими процентними платежами». З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за іншими процентними платежами в розмірі 28284,93 грн є необґрунтованими, недоведеними, задоволенню не підлягають. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 31670,67 грн, з яких: 24238,57 грн заборгованість за основним боргом; 7432,10 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1279,51 грн.

Outcome: partial