Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

21.10.2024 року [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.07.2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №278. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач вказала, що вона з відповідачем та дитиною раніше проживали в місті Харкові, а після початку війни вони сім`єю переїхали до міста Черкаси де проживають на сьогоднішній день. На даний час склалась така ситуація, за якої відповідач не надає ніякої фінансової допомоги по утриманню їхньої спільної дитини та не займається її вихованням. Дитина навчається в Комунальному закладі «Харківський ліцей №58 Харківської міської ради» (на даний час дистанційно) та навчається додатково в комьютерній академії «ШАГ». Всі витрати на навчання та лікування дитини здійснює позивач за власний кошт. Також позивач зазначила, що вона купує за свої кошти всі необхідні дитині для навчання підручники, канцелярію, взуття, одяг, оплачує проїзд та купує їжу, дає грошові кошти на кишенькові витратити дитині. На даний час дитина потребує ортодонтичного лікування (установка брекет-системи), курс кого коштує 28000 грн., яку вона особисто внесла без допомоги відповідача. Позивач не має фінансової можливості належним чином повністю забезпечувати неповнолітнього сина, її прохання допомогти дитині та надавати грошові кошти, відповідач ігнорує. Також зазначила, що відповідач на даний час мобілізований, проходить службу та має постійний щомісячний дохід. У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.10.2024 року вищевказана цивільна справа направлено за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова, яка надійшла 21.11.2024 року. Ухвалою суду від 28.11.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. 13.01.2025 року поштовою кореспонденцією від представника відповідача адвоката Дворницького В.В., який діє на підставі ордеру на налдання правничої допомоги серії АХ №1224787 від 04.12.2024 року, до суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти стягненім аліментів в цілому відповідач не заперечує, але заперечує, щодо стягнення саме в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів та вважає, що аліменти повинні бути стягненні з нього в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу).Представник зазначив, що позивач не\~надав належних\~об`єктивних доказів\~на підтвердження\~своїх вимог\~щодо стягнення\~з відповідача\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини саме\~в розмірі\~1/3\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~та факти,\~на які\~вона посилається\~не можуть\~бути підставою\~для стягнення\~аліментів саме\~в даному\~розмірі.\~Посилання позивача про те, що відповідач не надає ніякої фінансової допомоги по утриманню спільної дитини не відповідає дійсності, оскільки позивач спілкується з сином, [PERSON] тривалий час проживав разом з батьком, періодично з матір`ю. Ствердження позивача, що син постійно проживав з нею не відповідає дійсності. Відповідач раніше постійно оплачував відпочинок сина (родини), поїздки на море, купував гаджети, комп`ютер, оплачував секції, які відвідував син, особисто давав гроші сину, купував одяг, продукти та необхідні речі для сина і т.д. Позивач же зі своєї сторони купувала необхідні речі для сина, дійсно займалася ортодонтичним лікуванням сина, тобто обоє із батьків займалися та займаються вихованням сина. Відповідач не проти утримувати сина, сплачувати аліменти, але в тому розмірі, що просить позивач він не в змозі сплачувати їх, оскільки це буде обтяжливим для нього. Також, представник відповідача вказав, що відповідач є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , у зв`язку з виконанням обов`язків на військовій службі відповідач потребує особистих значних витрат та додаткових коштів, в тому числі на закупівлю необхідного військового спорядження, одягу, засобів захисту. Окремо вказав, що позивач разом з сином зареєстровані як внутрішньо переміщенні особи в [ADDRESS] , а отже щомісячно має отримувати відповідні виплати на себе та сина в розмірі 5000 грн., при цьому вони в Черкасах прожили декілька місяців на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, а потім стали знову проживати в місті Харкові де станом на зараз і проживають. Представник відповідача звернув увагу, що позивачем до позовної заяви надано декілька платіжних інструкцій (квитанцій) про перерахування коштів за навчання [PERSON] в комп`ютерній академії шаг, але її ствердження, що вона самостійно оплачувала дане навчання без фінансової підтримки відповідача не відповідає дійсності, тому що відповідач періодично надавав їй кошти на цю оплату. Представник відповідача наголосив, що згідно з наданих позивачем документів, а саме: виписки з історії хвороби, медичної довідки, договору на ортодонтичні послуги, не можливо встановити, які саме витрати понесла та несе позивач. Окремо вказав, що ці витрати не носять систематичний характер і тому вони якщо і є, то є додатковими витратами. В зв`язку з вищезазначеним, відповідач вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно повністю вистачатиме для достатнього забезпечення гармонійного розвитку сина та відповідатиме інтересам дитини. В разі необхідності відповідач готовий брати участь у додаткових витратах на утримання дитини. 28.01.2025 року поштовою кореспонденцією до суду надійшли заяви позивача [PERSON] та її представника адвоката Руденко М.О., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СА №1099367 від 14.10.2024 року, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. 03.02.2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Дворницьким В.В. подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, при винесенні рішення просив врахувати обставини викладені в відзиві на позовну заяву. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~у відповідності\~до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18.07.2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №278. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , виданому Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції серії [NUMBER] , батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи, що дитини мешкає разом з позивачем та знаходиться фактично на її утриманні, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 2 ст.\~51\~Конституції\~України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Відповідач є працездатним, військовослужбовцем, відомостей про наявність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину останнім не надано. Проте, позивач просить суд стягувати на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в такому розмірі суду не надала. Положенням ст.\~191\~СК\~України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] позовну заяву про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] направила до Соснівського районного суду м.Черкаси поштою 14.10.2024 року, що підтверджується відміткою на конверті «Укрпошта». Отже, аліменти належить стягувати з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 14.10.2024 року. Виходячи з викладеного, суд приходять до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум. На підставі викладеного,

Outcome: partial