Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бориславського міського суду Львіської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, в якій вказав, що 5 грудня 2024 року, між ним та [PERSON] укладений договір позики грошових коштів. Відповідно до умов цьоого договору, позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 78592,00 грн. Відповідач кошти прийняв та зобов`язався повернути їх до 31 грудня 2024 року, про що власноручно написав розписку. Проте, останньої домовленості відповідач не виконав, ніяких коштів позивачу не повернув. Враховуючи наведене, позивача просить суд стягнути з відповідача на його користь 78592,00 грн та сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 20 січня 2025 року пийнято до розгляду позовну заяву. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 30 січня 2025 року. 30 січня 2025 року січня судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Дудар О.В. на лікарняному. Розгляд справи призначено на 13 лютого 2025 року. Позивач [PERSON] у судове засідання з`явився. Його представник адвокат Гирич О.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає. Враховуючи положення частини 1 статті 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно копії розписки від 5 грудня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , отримав в борг від [PERSON] кошти в сумі 78592,00 грн та зобов`язався суму коштів повернути до 31 грудня 2024 року. Розписка містить підпис [PERSON] та додатки копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи платника податків. Згідно зі статтею 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Такий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2789цс16. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином розписка є документом, що підтверджує наявність боргового зобов`язання. Відповідно до положень статтей 525-526, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановленні строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на 14 січня 2025 року [PERSON] заборгованість за розпискою від 5 грудня 2024 року не повернув, та на день звернення з позовом до суду має заборгованість в розмірі 78592,00 грн. Доказів протилежного відповідачем не надано. Як вбачається із заяви від 13 лютого 2025 року відповідач визнає позовні вимоги. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, та оскільки сума боргу відповідачем не сплачена, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 142\~ЦПК України уразі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу з державного бюджету, підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 605,60 гривень. При цьому, з урахуванням вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню решта частина судового збору в розмірі 605,60 грн

Outcome: approved