Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Короткий зміст\~позовних вимог Представник позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», Руденко К.В., звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.01.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] , за допомогою веб-сайту (procent.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «ФК «Процент», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір №4715-1328-2. Відповідач отримала кредит у розмірі 5000 гривень строком на 365 днів (до 05.01.2025), шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). ТОВ «ФК «Процент» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 07.01.2025 виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 42912,02 грн, з яких: 4975,31 грн заборгованість за кредитом; 37936,71 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою від 14.01.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 12 годину 06.02.2025, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з AT «УНІВЕРСАЛ БАНК». 22.01.2025 від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до суду надійшла витребувана інформація. 29.01.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. 03.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги задовольнити та зменшити витрати відповідача на оплату правничої допомоги. 06.02.2025 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її та відповідача участі. Позиція відповідача Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, у відзиві на позов позовні вимоги визнали частково в розмірі 23225,30 грн, з яких: 4975,30 грн заборгованість за тілом кредиту, 18250,00 грн заборгованість за процентами. В інший частині позову про стягнення заборгованості просили відмовити за безпідставністю, здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» на користь [PERSON] , понесені судові витрати в розмірі 9500 грн, зменшити розмір стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Процент» понесених витрат на правову допомогу з 10000 грн до 2000 грн, оскільки справа є малозначною та нескладною. Сторона відповідача не погоджується в частині стягнення суми заборгованості за процентами в розмірі 37936,71 грн, виходячи з наступного: відповідно до п.17 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Враховуючи, що Закон № 3498-IX від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023, то із 25.12.2023 по 23.04.2024 (протягом перших 120 днів) максимальний розмір денної процентної ставки за користування кредитними коштами не може перевищувати - 2,5 %; із 24.04.2024 по 22.08.2024 (протягом наступних 120 днів) розмір денної процентної ставки за користування кредитними коштами не може перевищувати 1,5 %. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір № 4715-1328-2 був укладений 06.01.2024, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому дія пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Має місце наступний розрахунок заборгованості за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за кредитним договором № 4715-1328-2 від 06.01.2024, становить 18250,00 грн. (50 грн х 365 дні (строк кредитування)). Встановлені судом обставини \~ \~ \~ \~06.01.2024 на підставі анкети-заяви на кредит №48968 (а.с.35) між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4715-1328-2 шляхом підписанням електронним підписом, згідно з яким відповідач приймає умови цього договору та підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх виконувати (а.с.21-27). Відповідно до умов вказаного кредиту (п.1.1., п. 1.2., п.1.3, п.1.4, п.1.7) ТОВ «ФК «Процент» надало відповідачу кредит у розмірі 5000 грн строком на 365 днів, тобто до 05.01.2025, шляхом переказу на її платіжну картку [NUMBER] , емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожний день користування, 912,50% річних. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 06.01.2024 на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується чеком (а.с.28). З доказів, які надані АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду, встановлено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну карту № [NUMBER] та згідно з випискою по рахунку про рух коштів, вбачається, що на ім`я [PERSON] 06 січня 2024 року було переведено суму в розмірі 5000 грн та відповідач користувалася кредитними коштами (а.с.67-68). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 07.01.2025 за вказаним кредитним договором становить 42912,02, з яких 4975,31 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту та 37936,71 грн прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом у період з 06.01.2024 по 05.01.2025, виходячи зі ставки 912,5% річних (а.с. 29-33). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Кредитний договір між ТОВ ФК «Процент» та [PERSON] був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомилася з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та прийняла запропоновані умови. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено та не заперечується стороною відповідача, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 07.01.2025 виникла заборгованість за кредитним договором, яка, за розрахунками позивача, становить 42912,02 грн., з яких: 4975,31 грн заборгованість за кредитом; 37936,71 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. На доводи представника відповідача у відзиві щодо зменшення розміру відсотків, які підлягають стягненню з відповідача, суд зауважує наступне. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Суд вважає помилковою позицію представника відповідача щодо того, що оскільки договір між сторонами спору укладений 06.01.2024, то на нього поширюються виключно дія ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», та не поширюється п. 17 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону. Із системного аналізу вказаних вище норм виходить, що дія п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розмір денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24.12.2023; крім того в силу приписів п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору. Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Оскільки договір №4715-1328-2\~був укладений\~сторонами 06.01.2024,\~в період\~дії згідно\~з п.\~17Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки - 2,5%, та в періоди після 23.04.2024 та 20.08.2024 зміни до кредитного договору сторонами не вносились, то, відповідно, правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідач не дотрималася умов, передбачених договором №4715-1328-2 від 06.01.2024 та допустила заборгованість. Розподіл судових витрат Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ \~Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. \~ \~ \~ \~Оскільки позовні вимоги підлягає задоволенню в повному обсязі, суд, з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати зі сплати судового збору, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Щодо вимоги про стягнення правової допомоги суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. \~ \~ \~ \~ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. \~ \~ \~ \~Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн наступними документами: копією договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг (а.с.54-55); копією свідоцтва № 2412 від 23.10.2018 про право Руденка К.В. за заняття адвокатською діяльністю (а.с.56); копією довіреності, виданої ТОВ «ФК «Процент» адвокату Руденку К.В. (а.с.57); копією акту приймання-передачі наданих послуг № 7 до договору про надання юридичних послуг від 27.11.2024 (а.с.58); копією Витягу з Реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 7 від 27.11.2024 (а.с.59); копією платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу (а.с.61). \~ \~ \~ \~При цьому суд зауважує, що в найменуванні послуг, зазначених у Витязі з Реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 7 до договору про надання юридичних послуг від 27.11.2024 визначено два пункти: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] та клопотання про витребування доказів (вказана вартість 9000 грн) та складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з [PERSON] (вказана вартість 1000 грн), проте в акті приймання передачі наданих послуг №7 замовник прийняв від виконавця лише один вид послуг підготовка позовних заяв про стягнення заборгованості по боржникам згідно реєстру №1, вартість якої оцінено у 90000 грн. \~ \~ \~ \~Зважуючи на це, а також враховуючи, що сторона відповідача просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу через те, що справа є нескладною, розглядається у спрощеному провадженні, представник позивача участі у судовому засіданні не брав, суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю спірних правовідносин та непропорційно великими щодо вчинених представником позивача дій по наданню правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Отже, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000 грн.

Outcome: partial