Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Адвокат Терехов М.С., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що позивач є власником транспортного засобу Renault Logan, 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 20.11.2021 року о 21 год. в с. Хотянівка СТ «Міжріччя», відповідач керуючи транспортним засобом Audi реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Соснова, не надав переваги в русі транспортного засобу Renault Logan реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, після чого автомобіль Audi реєстраційний номер [NUMBER] відкинуло в паркан будинку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23.12.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 26.10.2022 року про оцінку автомобіля Renault Logan 1.5dCi реєстраційний номер [NUMBER] зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження станом на 26.10.2022 року складає з урахуванням ПДВ (на запасні частини) та врахуванням втрати товарного виду - 383 305, 16 грн., з яких матеріальний збиток - 354 151,13 грн., втрата товарного виду - 29 154,03 грн. В зв`язку з тим, шо страховою компанією відшкодовано позивачу ліміт страхової виплати в розмірі 130 000, 00 грн. то вважає, що відповідач має сплатити різницю 383 305, 16 грн. - 130 000, 00 грн., що становить 253 305,16 грн. Окрім того, зазначив, що позивачем фактично було придбано автомобіль з метою необхідності догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , якій встановлено діагноз: дитячий аутизм з якісним порушенням соціальної взаємодії, стереотипними формами поведінки, протестними реакціями, когнітивною недостатністю, що досягла легкої розумової відсталості, розкладом рецептивно-експресивного мовлення в формі НМ І рівня. Зазначив, що дитина згідно рекомендацій лікарів потребує: режим денного стаціонару, логопедична корекція к/д, заняття з педагогом №10, консультація психолога, психокорекція №10, д`арсонваль к/д №10, масаж к/д №10, аплікатор Ляпко к/д №10. Таким чином, позивач залишившись без транспортного засобу для потреб доньки вимушена була користуватись послугами таксі, щоб возити доньку на необхідні процедури. За період з 21.11.2021 року по 15.11.2022 року позивачем було витрачено на послуги таксі 35 676,00 грн., а тому вважає, що такі кошти має відшкодувати відповідач, оскільки в результаті його дій позивач залишилась без транспортного засобу. Також, представник позивача зазначив, що неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті. Позивач в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження: забій м`яких тканин лівого стегна, правого колінного та плечового суглобів, пошкоджений зв`язок шийного та грудного відділів хребта, після яких дуже довго відновлювалась та тривалий час відчувала біль від отриманих ушкоджень та хвилювалась за своє здоров`я. Звичний уклад життя позивача був змінений, щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту пов`язаних з втратою можливості вільно пересуватись, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Позивач вимушена була прикладати додаткових зусиль для того, щоб возити свою доньку на необхідні лікувальні та реабілітуючи процедури. Відтак, внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідача, які проявилися у вчиненні порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, позивачу були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру його немайнових втрат, позивач оцінює в розмірі 260 000, 00 грн., які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем. Представник позивача, наголосив, що відповідачем жодного відшкодування на користь позивача здійснено не було. За проведення дослідження для визначення матеріального збитку позивачем було сплачено 3500, 00 грн., які також просить стягнути з відповідача. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальний збиток заподіяний внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 253 305, 16 грн., кошти витрачені на послуги таксі у розмірі 35 676, 00 грн., витрати на проведення дослідження матеріального збитку у розмірі 3500, 00 грн., моральну шкоду у розмір 200 000, 00 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу. В подальшому представником позивача до суду було подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальний збиток заподіяний внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 172 234, 00 грн., шкоду заподіяну втратою товарного виду спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 29 154, 03 грн., послуги таксі у розмірі 44 737, 00 грн., витрати на проведення дослідження матеріального збитку у розмірі 3500, 00 грн., моральну шкоду у розмір 200 000, 00 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу. В обґрунтування поданої заяви про зменшення позовних вимог зазначив, що позивачем здійснено ремонт власного транспортного засобу на який витрачено кошти в розмірі 302 234, 00 грн. В зв`язку з тим, шо страховою компанією відшкодовано позивачу ліміт страхової виплати в розмірі 130 000, 00 грн. то вважає, що відповідач має сплатити різницю заподіяної шкоди 302 234, 00 грн. - 130 000, 00 грн., що становить 172 234, 00 грн., а також шкоду заподіяну втратою товарного виду спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 29 154, 03 грн. Також, зазначив, що в період з 16.11.2022 року по 31.08.2023 року позивачем додатково були витрачені кошти на послуги таксі у розмірі 14 728, 00 грн., а відтак всього витрачено коштів на послуги таксі у розмірі 44 737, 00 грн. В частині відшкодування моральної шкоди вказав, що позивач завдану їй моральну шкоду оцінює у розмірі 200 000, 00 грн, які просить стягнути з відповідача. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по даній справі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.04.2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2024 року за клопотання представника відповідача по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 05.12.2024 року до суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи, з підстав, що станом на 20.11.2024 року на їх адресу не надійшли документи, що підтверджують оплату за проведення судової експертизи, а також у зв`язку із невиконанням клопотання експерта №СЕ-19/111-24/53526-АВ від 25.09.2024 року, щодо надання додаткових матеріалів для проведення експертизи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.12.2024 року поновлено провадження у справі. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем та її представником, не доведено належним чином підстави позову, а саме, правові підстави для притягнення відповідача до відповідальності про сплату потерпілій різниці страхового відшкодування з фактичною вартістю відновлювального ремонту в розмірі 253 305,16 грн. Враховуючи необхідність здійснення відновлювального ремонту, підстави для нарахування втрати товарного виду у розмірі 29 154,03 грн. відсутні, а отже відсутні вимоги для їх стягнення з відповідача на користь позивачки. Вважає, що наданий позивачем та її представником звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 26.10.2022 року, не може бути належним доказом, оскільки порушено оцінювачем п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки пошкоджений автомобіль «Renault Logan» оглядався оцінювачем за відсутності відповідача. Позивачем не наведено обґрунтування розміру відшкодування завданої моральної шкоди в заявленому розмірі, в рамках принципів розумності та справедливості та не надано належних доказів, що є підставою для відмови у задоволенні вимог у цій частині. Зазначив, що позивач не підтвердила жодним належним та допустимим доказом заявлені позовні вимоги, а також обставини, на які вона посилається у позовній заяві. Також, представником відповідача було подано відзив на заяву про зменшення позовних вимог, в якому зазначив, що докази надані представником позивача, не варто брати до уваги, з огляду на те, що наданий звіт про оцінку визначення вартості матеріального збитку не містить відомостей, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. З огляду на те, що звіт про оцінку визначення вартості матеріального збитку одержаний не у порядку, встановленим законом, вважає наданий звіт неналежним і недопустимим доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну. Окрім того, просив звернути увагу на те, що відповідно до матеріалів звіту вбачається, що акт огляду транспортного засобу № 38873 складений 26.10.2022 року, тобто майже через один рік після дорожньо-транспортної пригоди. Для підтвердження завданої позивачу матеріальної шкоди після пошкодження автомобіля допустимим може вважатися висновок експерта. Однак, позивачем та її представником не заявлялося клопотання про призначення судової експертизи. Вважає, що позивачем та її представником не надано доказів понесених витрат на відновлення автомобіля, з огляду на те, що ними надано недопустимі докази, які не можуть встановити дійсні обставини справи, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача до суду подано відповідь на відзив в якому зазначив, що з доводами представника відповідача викладеними у відзиві не погоджується, оскільки на обґрунтування заподіяної матеріальної шкоди надані докази фактичного ремонту та сплату за такий ремонт, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) та платіжними інструкціями. Відповідач в разі незгоди з проведеною сумою ремонту не позбавлений можливості призначити відповідну експертизу, враховуючи, що всі змінені деталі збережені та будуть передані відповідачу або експерту на огляд. Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 26.10.2022 року використовується виключно для визначення втрати товарного виду, який становить 29 154, 03 грн. Позивачем надані докази понесених витрат на послуги таксі, оскільки саме в результаті дій відповідача позивач залишилась без транспортного засобу та вимушена була користуватися послугами таксі, щоб возити доньку на необхідні процедури, в тому числі і завдало їй моральної шкоди, обґрунтування якої наведено в позовній заяві. На підставі викладеного просив відхилити доводи викладені представником відповідача у відзиві, як необґрунтовані та такі, що не відповідають фактичним обставинам справи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, надав аналогічні пояснення викладеним у позові та відповіді за відзив. Позивач будучи присутньою у судовому засіданні 23.07.2024 року, позовні вимоги підтримувала та просила їх задовольнити у повному обсязі, надала аналогічні пояснення викладеним у позові. В подальшому у судові засідання не з`являлася. Відповідач та його представник у судовому засіданні зазначили про часткове визнання позовних, а саме те, що відповідачем визнається вартість відновлювального ремонту визначена страховою компанією у розмірі 132 132, 69 грн., з яких 130 000, 00 грн. відшкодовано страховою компанією, тобто відповідач погоджується на відшкодування позивачу виплати у розмірі 2 132, 69 грн., щодо задоволення інших вимог просили відмовити у повному обсязі, з підстав їх необґрунтованості та не доведеності. Також представник відповідача наголосив, що в процесі досудового врегулювання спору відповідачем було запропоновано представнику позивача про відшкодування відповідачем на користь позивача матеріального збитку у розмірі 2 132, 69 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн., проте позивач на такий розмір відшкодування не погодилася. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Судом з постанови Вишгородського районного суду Київської області від 23.12.2021 року встановлено, що 20.11.2021 року о 21 год. в СТ «Міжріччя», що в с. Хотянівка, [PERSON] керуючи транспортним засобом Audi реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Соснова, не надав переваги в русі транспортному засобу Renault Logan реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, після чого автомобіль Audi реєстраційний номер [NUMBER] відкинуло в паркан будинку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23.12.2021 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Audi А6 реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу цивільно-правової відповідальності № АР/1305273, строком дії з 04.02.2021 року по 03.02.2022 року. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Audi А6 реєстраційний номер [NUMBER] . Власником транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . З копій матеріалів страхової справи, наданої суду на виконання вимог ухвали суду від 04.07.2023 року вбачається, що [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснено страхове відшкодування у розмірі 130 000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 923 від 11.02.2022 року. З метою визначення розміру завданого позивачу матеріального збитку внаслідок даного ДТП, позивачем 26.10.2022 було укладено з суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 422/2020 від 22.08.2022, виданий Фондом Державного майна України) договір № б/н на проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до складеного звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] від 26.10.2022 року, виконаного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 26.10.2022 року визначена за витратним підходом складає 354 151, 13 грн., ринкова вартість визначена за порівняльним підходом може становити у розмірі 423 289, 80 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ станом на 26.10.2022 року становить 383 305, 16 грн. За проведення зазначеного звіту позивачем сплачено кошти в сумі 3 500,00 грн, про що свідчить копія квитанції від 27.10.2022 року № 0.0.2722549811.1. 17.01.2023 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про надання послуг № 17/01/23 по ремонту транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] , за яким Виконавець зобов`язується за завданням замовника надати за оплату наступні послуги та роботи, (надалі «обслуговування»): послуги з ремонту автомобіля та його складових частин, що був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 20 листопада 2021 року та потребує ремонту. Послуги з ремонту надаються у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як Замовника, так і спеціально замовлених Виконавцем. Замовник зобов`язується оплачувати такі послуги. Об`єм обслуговування по автомобілю визначається Виконавцем при первинній діагностиці, за узгодженням із Замовником (представником Замовника) і відповідно AO керівництва по експлуатації і ремонту автомобіля. У випадку, якщо автомобіль знаходиться на гарантії Продавця чи Виробника, роботи з обслуговування та ремонту здійснюються, згідно положень сервісної книги на автомобіль. 17.01.2023 року ФОП [PERSON] на підставі акту огляду транспортного засобу № 38873 (дефектна відомість) складено дефектний акт. З акту № 12 здачі-прийняття робіт (надання послуг) складеного 01.09.2023 року та рахунку фактури № 12 від 01.09.2023 року вбачається, що загальна вартість робіт (послуг) за договором про надання послуг № 17/01/23 від 17.01.2023 року склала 302 234, 00 грн., які були сплачені [PERSON] на користь ФОП [PERSON] у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № @PL509732 від 25.10.2023 року та № @PL596781 від 25.10.2023 року. Частиною другою статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормою статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно з статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац 1 пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. З наведених обставин справи вбачається, що сторонами у справі не оспорюються обставини ДТП, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 130 000, 00 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача. Судом встановлено, що позивачем було здійснено відновлення після ДТП належного їй транспортного засобу та сплачено за його відновлення кошти у розмірі 302 234, 00 грн. Отже, факт наявності різниці між виплаченою страховою сумою та вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, який є фактичним розміром шкоди, підтверджується договором про надання послуг № 17/01/23 від 17.01.2023 року, актом № 12 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.09.2023 року, рахунком фактури № 12 від 01.09.2023 року та платіжними інструкціями № @PL509732 від 25.10.2023 року та № @PL596781 від 25.10.2023 року, які є належними доказами по справі та не були спростовані стороною відповідача. Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки позивачем доведено факт заподіяння належному їй транспортному засобу матеріальних збитків винними діями відповідача та виплату страховою компанією вартості матеріального збитку у розмірі 130 000, 00 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між сумою вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 302 234, 00 грн. та сумою страхової виплати 130 000, 00 грн, що складає 172 234, 00 грн. Відповідач та його представник не спростували наведені позивачем розрахунки розміру завданої шкоди, власних експертних висновків не надали. При цьому судом було задоволено клопотання представника відповідача про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи, однак така не була проведена, зокрема і зв`язку не здійсненням відповідачем її оплати. Доводи представника відповідача про те, що відповідачем визнається вартість відновлювального ремонту визначена страховою компанією у розмірі 132 132, 69 грн., з яких 130 000, 00 грн. відшкодовано страховою компанією, тобто відповідач погоджується на відшкодування позивачу виплати у розмірі 2 132, 69 грн., суд оцінює критично, враховуючи те, що потерпіла особа згідно з положеннями ч. 2 ст. 1192 ЦК України має право на отримання збитків відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи те, що сума страхового відшкодування, яка сплачена страховою компанією на користь позивача, не покриває у повному обсязі завдану позивачу шкоду, тому потерпіла особа не позбавлена права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків за рахунок винної особи, обсяг відповідальності якої обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Враховуючи те, що вартість матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ внаслідок ДТП, визначається не лише витратами на відновлення пошкодженого КТЗ, а й величиною втрати товарної вартості відновленого транспортного засобу після пошкодження, яка згідно положень ст. 29 та ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком не відшкодовується, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача величини втрати товарної вартості (ВТВ) пошкодженого транспортного засобу після його відновлення у розмірі 29 154, 03 грн. Згідно положень п. 8.6 Методики величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає в результаті пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Це правило Методики відповідає положенню абз. 2 ч.1 ст.1192, де визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Твердження представника відповідача, про відсутність підстав для нарахування втрати товарного виду, враховуючи необхідність здійснення відновлювального ремонту, не заслуговує на увагу. Так, у п.п. 8.6.1 Методики визначено загальне правило, що величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Це правило у співвідношенні з другим реченням п.п. 8.6.2 е) Методики слід розуміти таким чином, що якщо є потреба проведення робіт з відновлення щонайменше однієї складової частини КТЗ, а також якщо пошкоджено складові кузова та оперення, величина ВТВ повинна розраховуватись. З огляду на викладене, з урахуванням 2020 року випуску належного позивачу автомобіля, його ринкової вартості на момент ДТП (до отримання пошкоджень), характеру та обсягу спричинених пошкоджень, в тому числі і складників кузова, які описані у протоколі технічного огляду, суд вважає правомірним нарахування ВТВ суб`єктом оціночної діяльності та включення відповідної величини до загальної суми матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу [PERSON] . Підстав піддавати сумніву грошову величину ВТВ (29 154, 03 грн.), визначену у звіті від 26.10.2022 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого КТЗ, у суду немає. Щодо посилання представника відповідача на те, що звіт не може бути належним доказом, оскільки оцінювачем порушено п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а саме пошкоджений автомобіль «Renault Logan» оглядався оцінювачем за відсутності відповідача суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Тобто, вказані вимоги не є обов`язковими та визначаються на розсуд замовника дослідження. Твердження представника відповідача про те, що СОД [PERSON]. не є судовим експертом, він не попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку, та звіт не містить відомостей, про підготовку його для подання до суду, а тому наданий ним звіт є неналежним та недопустимим доказом по справі, суд вважає неспроможними з огляду на наступне. У частині шостій статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною п`ятою статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому, зазначений звіт було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний звіт не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, а особа, яка виконувала звіт, СОД [PERSON]., є оцінювачем, зокрема, за напрямом 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», тому вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюється. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20), від 25 січня 2023 року у справі № 522/2891/20 (провадження № 61-9688св22), від 18 квітня 2024 року у справі № 701/453/21 (провадження № 61-10931св23). Щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого заподіяна шкода належному позивачу транспортному засобу, яким вона керувала, також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження. Безперечно такі дії викликали у позивача негативні емоції, занепокоєння, переживання, стрес, втрату звичайного способу життя, призвели до необхідності вживати додаткові заходи для усунення порушень та відновлення порушеного права, що вказує на заподіяння їй моральних страждань. Також судом встановлено, що позивач має доньку [PERSON] , [INFO] , яка за станом здоров`я, потребує відвідування лікарів для проведення необхідних лікувальних та реабілітуючих процедур. Суд враховує, що позивач на тривалий час залишилася без транспортного засобу, який активно використовувався нею в побутовому житті, зокрема, для того, щоб возити свою доньку на необхідні лікувальні та реабілітуючи процедури, це змінило звичайний уклад її життя, змусило докладати додаткових зусиль для організації пересування. Наведене безумовно свідчить про заподіяння позивачу моральних страждань. Окрім того, суд враховує поведінку відповідача, а саме те, що протягом достатньо тривалого часу в добровільному порядку жодних збитків не відшкодовував, ніякої допомоги позивачеві не надавав, на контакт з позивачем не йшов, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатись до суду за відновленням порушених прав. Виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи факт завдання позивачу тілесних ушкоджень, характер та обсяг душевних страждань позивача, вину відповідача та його поведінку (відсутність добровільного відшкодування збитків, завданих позивачу та відсутність будь-якого контакту сторін після ДТП), а також тривалість завданої позивачу моральної шкоди, суд, здійснюючи свою оцінку на основі справедливості, вважає розумним присудити позивачу в якості відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 50 000, 00 гривень. На переконання суду, відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 50 000,00 гривень відповідатиме заподіяним їй моральним стражданням і буде достатнім та необхідним для відшкодування спричиненої шкоди та відновлення душевного стану. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на послуги таксі у розмірі 44 737, 00 грн. суд зазначає наступне. Так, з наявних в матеріалах справи виписок по картці (окремі операції) вбачається, що в період з 21.11.2021 року по 15.11.2022 року позивачем було витрачено на послуги таксі 35 676,00 грн. та в період з 16.11.2022 року по 31.08.2023 року позивачем додатково були витрачені кошти на послуги таксі у розмірі 14 728, 00 грн., а всього у розмірі 44 737, 00 грн., які суд вважає доведеними і такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи представника відповідача про те, що з наданих позивачем доказів на підтвердження витрачених коштів на послуги таксі, не можливо встановити щодо їх користування та оплату саме позивачем, та в цілях наведених у позові, а не для службових поїздок, не заслуговують на увагу, та виключно є його припущенням, оскільки жодних доказів на їх підтвердження суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 133 до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) підв`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їхнім місцем знаходження, забезпечення доказів; 4) пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того, відповідно до квитанції № 0.0.2722549811.1 від 27.10.2022 року позивачем було сплачено 3 500,00 грн. за складання звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] від 26.10.2022 року, а тому вказані грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3 750, 00 грн. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial