Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі за текстом - позивач) з позовом до [PERSON] (надалі текстом - відповідач), про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, зазначено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 2968680 від 21.02.2022 року. Згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 7 500 грн. 21.06.2023 року, 10.07.2023 року, 17.07.2023 року та 26.07.2023 року між позивачем та відповідачем укладалися низка додаткових договорів про прощення (анулювання) боргу до договору № 2968680. Відповідно до п.п 2, 3 Додаткового договору клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за Договором у сумі 5 250 грн. у термін до 24.06.2023, а Товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за Договором у сумі 2 250 грн. 10.08.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем уклали договір факторингу № ККЛУ-10082023, згідно вказаного договору позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги в тому числі і за договором № 2968680 від 21.02.2022 року. Відповідач в порушення умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує. У зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 10.10.2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 38 535,45 грн. з яких: 7 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 035,45 грн. - заборгованість за відсотками. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 2968680 від 21.02.2022 року. Згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 7 500 грн. (а.с. 32-49). 21.06.2023 року, 10.07.2023 року, 17.07.2023 року та 26.07.2023 року між позивачем та відповідачем укладалися низка додаткових договорів про прощення (анулювання) боргу до договору № 2968680. Відповідно до п.п 2, 3 Додаткового договору клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за Договором у сумі 5 250 грн. у термін до 24.06.2023, а Товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за Договором у сумі 2 250 грн. (а.с. 52-59). 10.08.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем уклали договір факторингу № ККЛУ-10082023, згідно вказаного договору позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги в тому числі і за договором № 2968680 від 21.02.2022 року. (а.с. 82-89). Згідно розрахунку заборгованості відповідача, станом на 10.10.2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 38 535,45 грн. з яких: 7 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 035,45 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 44). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У Постанові від 24.10.2018 року у справі № 279/4216/16-ц Верховний Суд зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов укладеного договору, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми кредитної заборгованості в загальному розмірі 38 535,45 грн., у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, в розмірі 2 422,40 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved