Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 листопада 2024 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 26 січня 2021 року між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] було укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ КБ «Глобус», шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, у відповідності до умов якого останній отримав кредит в розмірі 33 474,13 грн., на строк 36 місяців з 26 січня 2021 року по 25 січня 2024 року, пільговий період 20 місяців з 26 січня 2021 року по 26 вересня 2022 року, розмір процентної ставки 0,00010%, реальна процентна ставка 49,24862%, комісія за управління кредитом 3,00%. У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 01 серпня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 35 484,77 грн., яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 18 413,03 грн. та простроченої заборгованості про процентам (комісіям) у розмірі 17 071,74 грн. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 35 484,77 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. \~ \~ \~ \~ Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду 11 грудня 2024 надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причин не явки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено, що 26 січня 2021 року між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] було укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ КБ «Глобус», шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, у відповідності до умов якого останній отримав кредит в розмірі 33 474,13 грн., на строк 36 місяців з 26 січня 2021 року по 25 січня 2024 року, пільговий період 20 місяців з 26 січня 2021 року по 26 вересня 2022 року, розмір процентної ставки 0,00010%, реальна процентна ставка 49,24862%, комісія за управління кредитом 3,00%. У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 01 серпня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 35 484,77 грн., яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 18 413,03 грн. та простроченої заборгованості про процентам (комісіям) у розмірі 17 071,74 грн. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до\~статті 1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті\~530,\~631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша\~статті 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої\~статті 1050\~ЦК України\~кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами\~ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Згідно зі\~статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що даний позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 (пункт 1) ст. 133 та ч.ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). На підтвердження надання професійної правничої допомоги, представником позивача надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 010224 від 01 лютого 2024 року укладений між адвокатом Прохоренком В.П. та АТ КБ «Глобус»; акт прийому-передачі послуг за договором № 010224 від 01 лютого 2024 року, згідно якого позивач отримав від адвоката Прохоренка В.П. послуги вартістю 6 000,00 грн. та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 16482 від 30 жовтня 2024 року на суму 6 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, а також розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, суд вважає можливим стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 6 000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved