Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

АТ «Таскомбанк»\~звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №6755916822 в сумі 101\~770, 97 грн. та судових витрат.\~Позов мотивовано тим, що 25.08.2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6755916822. Відповідного п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до кредитного договору позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 75\~106, 50 грн; строк користування - 48 місяців; річні проценти - 0, 01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту. 01 вересня 2021 року на підставі Договору факторингу № 01/09/21 права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлено АТ «Таскомбанк». Відповідно до умов цього договору та реєстру прав вимоги до договору факторингу № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором № 6755916822 від 25.08.2022 року з усіма наступними додатками та змінами. Зважаючи, що відповідач не виконувала зобов`язання за кредитним договором, станом на 03.09.2024 року заборгованість за кредитним договором №6755916822 від 25.08.2022 року становить 101\~770, 97 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена)\~75\~106, 50 грн.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена)\~0,53 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена)\~26\~663, 95 грн.. Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно поданої заяви, представник позивача просив розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгялду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25.08.2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6755916822, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 75\~106, 50 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% на рік від суми боргу за договором та 2,49 % щомісяця від суми кредиту, строком на 48 місяців. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6,9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією. Пунктом 3.1 Кредитного договору, передбачено, що всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (публічна частина) редакція від 02 лютого 2022 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких Позичальник приєднується, підписавши цей Договір. Аналогічну інформацію містить паспорт споживчого кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5916822, який підписано відповідачем 25.08.2022 року. 01 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір № 01/09/21 про відступлення права вимоги. Згідно Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР», первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору в порядку та строки, встановлені цим договором (пункт 2.1). Відповідно до пункту 2.2. договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у Додатку №1 до цього Договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 3.4 договору про відступлення права вимоги передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Позивачем надано копію реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 26.08.2022 року, в якому зазначено: позичальник [PERSON] по договору № 6755916822 від 25.08.2022 року, сума кредиту 75\~106, 50 грн., дата закінчення договору 01.09.2026 року, кількість днів прострочення заборгованості, при наявності 0, загальна сума заборгованості 75\~154, 47 грн., сума основного боргу за кредитом, грн -75\~106, 50 грн., сума нарахованих процентів -0,02 грн., сума нарахованого щомісячного проценту (плати за кредитом) -47,95 грн., ціна договору за кредитом 75\~154, 47 грн.. Відповідно до повідомлення-вимоги від 24.07.2024 року, [PERSON] повідомлено про заборгованість за договором та запропоновано протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальника повернути кредит та сплатити нараховані проценти та штрафні санкції. Доказів отримання нею такого повідомлення-вимоги суду не надано. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 6755916822 від 25.08.2022 року вбачається, що станом на 03.09.2024 року заборгованість позичальника становить 101\~770, 97 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена)\~75\~106, 50 грн.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена)\~0,53 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена)\~26\~663, 95 грн.. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 2 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 2 статті 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі №910/11177/20). Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише в певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам". Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100), від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19. При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги). Звертаючись до суду з позовом, АТ «Таскомбанк» вважає себе кредитором [PERSON] за кредитним договором №6755916822 від 25.08.2022 року, укладеним боржницею з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», право вимоги за яким перейшло до позивача за договором відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення прав вимоги №01/09/21, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Однак, на момент укладення договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року боргові зобов`язання за кредитним договором №6755916822 від 25.08.2022 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору. Включення [PERSON] до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року є безпідставним. Належних доказів, які б свідчили, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №6755916822 від 25.08.2022 року, позивачем не надано. Позивачем АТ «Таскомбанк» не доведено, що останнє має право на звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №6755916822 від 25.08.2022 року, право вимоги за яким перейшло до позивача за договором відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, оскільки фактично між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» на час укладення договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора. Той факт, що при укладенні договору відступлення права вимоги його сторони домовились (пункт 3.4) про те, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договором і те, що реєстр боржників був сформований 26.08.2022 року, куди було включено [PERSON] , не свідчить про набуття прав кредитора по відношенню до [PERSON] .. Окрім того, у пунктах 1.1, 1.4 договору відступлення права вимоги визначено поняття термінів, які мають наступне значення, зокрема: Позичальники - Клієнти Первісного кредитора, яким первісний кредитор надав кредити та, які мають зобов`язання по відношенню до Первісного кредитора за кредитним договорами; Заборгованість - невиконані Позичальником грошові зобов`язання перед первісним кредитором в частині залишку суми заборгованості відповідно до умов Кредитного договору станом на дату відступлення прав вимоги Новому кредитору згідно графіку, зазначеному в п.3.1.2. цього Договору. Зокрема, але не виключено, до заборгованості відносяться зобов`язання щодо: повернення суми кредиту; сплати процентів за користування кредитом; сплати сум комісійної винагороди; інші платежі, несплачені Позичальником на день підписання Договору. Аналіз змісту даних пунктів договору також дають суду підстави для висновку, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги, кредитний договір між первісним кредитором та позичальником уже повинен був бути укладений та повинні були існувати між первісним кредитором та позичальником зобов`язання за кредитним договором, проте кредитний договір укладено після договору про відступлення права вимоги, і зобов`язань за кредитним договором не існувало. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Зміст договору відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року свідчить про те, що сторони вказаного договору не передбачили відступлення права вимоги, яке виникне в майбутньому. З огляду на викладене, АТ «Таскомбанк» не доведено і не обґрунтовано заявлені позовні вимоги, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України,\~та оскільки у позові відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed