Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача: Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дербіна Регіна Євгенівна про визнання спадкового договору недійсним. У своєму позові позивач просить суд: визнати недійсним спадковий договір від 11 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу, Дербіною Р.Є. за реєстровим номером 452. В обґрунтування позову представник позивача зазначає наступне: 11 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Спадковий договір. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу, Дербіною Р.Є. та зареєстровано в реєстрі за №452. Відповідно до даного договору [PERSON] передає після смерті у власність [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] . Главою 4 Договору передбаченні обов`язки набувача майна, а саме: п.4.1. один раз на тиждень прибирати квартиру, один раз на місяць прати білизну та особисті речі; п.4.2. забезпечити надання Відчужувачу медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та інше); п.4.3. організація щоденного харчування. [PERSON] , 1935 року народження, є людиною похилого віку. У жовтні 2019 року вона впала та отримала перелом стегна, в зв`язку з чим потребувала стороннього догляду, так як пересувалася тільки за допомогою ходунків. По сусідству з нею, у квартирі №116 проживає відповідач по справі, [PERSON] , яка запропонувала їй допомагати, поки вона погано пересувалася, а саме допомагати готувати їжу, прибирати, купляти продукти. В той час їй надавала допомогу робітник соціальної служби, яка готувала їй їжу, прибирала та купляла продукти починаючи з 2018 року і по липень 2021 року. З початку відповідач по справі допомагала [PERSON] і не вимагала від неї за це ніякої оплати, але вже у травні 2021 року, [PERSON] неодноразова почала натікати їй на те, що вона і надалі може їй допомагати поратися по дому та взагалі допомагати з усім, якщо вона в майбутньому передасть їй належну [PERSON] квартиру. Позивач була збентежена такою пропозицією, тим паче, що у неї є син, якому вона може віддати своє майно. Але її наполегливість вже почала лякати позивача та при черговій такій розмові, а саме на початку червня 2021 року, вона сказала, що поки про ніякий Договір не може бути розмови. Не дивлячись на її рішення 11 червня 2021 року, [PERSON] разом з [PERSON] , яка є її донькою та нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу, Дербіною Р.Є. приїхали до її помешкання. Як з`ясувалось пізніше, маючи доступ до її документів на квартиру та паспорту [PERSON] зробила оцінку її квартири та фактично підготувала разом з нотаріусом спадковий договір. Під впливом оману з боку відповідача по справі, не розуміючи наслідків щодо природи правочину 11 червня 2021 року, позивач підписала цей Договір. Таким чином, позивач вважає, що спадковий договір вчинено під впливом помилки, оскільки вона помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, а саме той факт, що вона фактично віддає належну їй квартиру взамін на отримання особистої допомоги, яку вона так і не отримала. З часу підписання Спадкового Договору відповідач по справі умови Договору не виконувала, а саме: п.4.1. передбачено, що набувач майна зобов`язана один раз на тиждень прибирати квартиру, один раз на місяць прати білизну та особисті речі, але відповідач по справі ці умови не виконувала, так як неодноразово з часу укладання Договору виїжджала за кордон та до родичів на Західну Україну. Позивач залишилася без будь-якої допомоги, на яку вона очікувала згідно з умовами Договору. П.4.3 Договору передбачено, що Набувач майна зобов`язана організовувати Відчужувачу щоденне харчування, але відповідач по справі і ці умови не виконувала. Інколи, вона раз на тиждень заносила 5-7 буханок хліба, а взагалі організацією харчування займалися друзі позивача, вони купували їй продукти та готували їй їжу. П.4.2 Договору передбачено, що Набувач майна зобов`язаний забезпечити надання Відчужувачу медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та інше). Але Відповідач по справі жодного разу не цікавилася станом здоров`я позивача, тому вона вимушена була звертатися до лікаря та їздити на прийом до лікарів самостійно. 27.07.2023 року, сімейний лікар виписав позивачу направлення на обстеження до травматолога, рентген, дерматолога, але в зв`язку з поганим самопочуттям вона самостійно невзмозі пройти дані обстеження, а відповідач по справі кожен раз відповідає, що в неї немає часу так як вона працює. Також у позивач є підозра, що відповідач по справі мала намір її отруїти, так як 19.06.2023 року, [PERSON] принесла [PERSON] їжу, вона її скуштувала та їй стало дуже зле, в зв`язку з чим вона викликала екстрену медичну допомогу. Її було оглянуто та запропоновано госпіталізацію до стаціонару, але вона відмовилася. 20.06.2023 року її було оглянуто сімейним лікарем, проведено корекцію лікування. Такі випадки траплялися неодноразово, починаючи з кінця 2022 року. У листопаді 2023 року [PERSON] звернулась до поліції, на що отримала відповідь, що з громадянкою [PERSON] було проведено бесіду та роз`яснено кримінальну відповідальність у разі завдання їй будь-якої шкоди. Але самого факту правопорушення ДОП Кам`янського РУП майором поліції Павленко П.В. не встановлено, у зв`язку з цим нею подано скаргу, щодо невнесення її звернення до ЄДР. 06 жовтня 2023 року позивач звернулася до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори, з заявою про розірвання Спадкового договору від 11.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №452. 09 листопада 2023 року приватним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, так як Набувач по договору, а саме [PERSON] не надала згоду на його розірвання. Позивач зазначає, що спадковий договір вчинено під впливом помилки. Зазначає, що вважала, що підписує договір на підставі якого буде отримувати від відповідачки по справі допомогу нематеріального характеру, замість цього у майбутньому вона повинна буде переоформити свою квартиру на відповідачку. Але, по-перше, вона помилялася у природі даного договору, по-друге, відповідачка по справі після підписання даного договору, не виконує покладені на неї обов`язки. Відповідачем [PERSON] надано до суду відзив, в якому з вищезазначеними позовними вимогами [PERSON] не погоджується, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. [PERSON] зазначає, що вона є сусідкою [PERSON] . У жовтні 2018 року [PERSON] травмувалася та знаходилась на стаціонарному лікуванні у Кам`янській міській лікарні швидкої медичної допомоги. Вона її відвідувала у лікарні, носила їсти, купувала предмети гігієни, спілкувалась з лікарями. [PERSON] було призначено соціального працівника, який відвідував її 2 рази на тиждень. Не дивлячись на це, вона продовжувала допомагати [PERSON] , купляла продукти харчування та ліки за її кошти, прала, отримувала пенсію та інше. У травні 2021 року померла рідна сестра позивачки. Позивачка попросила її допомогти з організацією похорон. Після похорон сестри позивачки, переконавшись, що їй ніхто не допоміг, окрім неї, [PERSON] почала турбуватись на той випадок, щодо її догляду та у разі смерті, її поховання. [PERSON] повідомила їй, що має намір укласти договір. 11.06.2021 року [PERSON] сказала, що вона готова укласти договір. Надала їй паспорт, документи на квартиру, для того, щоб вона поспілкувалась з нотаріусом щодо її намірів. Вивчивши всі документи, нотаріус [PERSON] перетелефонувала [PERSON] , і дистанційно поспілкувалася з позивачкою. [PERSON] підтвердила їй, що бажає укласти договір, але прийти не може до нотаріуса із-за хвороби і попросила її для вчинення нотаріальних дій здійснити виїзд на квартиру, де вона проживає. Підготувавши всі необхідні документи, нотаріус прийшла додому до [PERSON] .. Упевнившись у дійсності намірів позивачки, нотаріус надала проект спадкового договору [PERSON] для ознайомлення. Зауважень до договору зі сторони позивачки ніяких не було. Позивач уважно вичитувала даний проект договору. Стан її здоров`я та її освіта дозволяли їй повністю усвідомлювати зміст та істотні умови правочину. Договір укладався спокійно, нотаріусом було роз`яснено [PERSON] як суть, так і наслідки правочину, тому ведення в оману [PERSON] щодо обставин, які мали істотне значення, виключається. Жодних доказів такого стану здоров`я позивачки, який би виключав усвідомлення змісту вчиненого правочину не надано. Позивачку ніхто не залякував, не погрожував, договір було укладено вільно, відповідно внутрішній волі та дійсними намірами, договір не носив характеру мнимої та удаваної угоди, не був зловмисною угодою. Протилежного позивач не довів. Договір було підписано нею та [PERSON] , засвідчений нотаріусом та зареєстровано у Спадковому реєстрі. Позивач не довела ніяким чином, що під час укладення спадкового договору діяла під впливом помилки, та не зазначила причини неправильного сприйняття фактичних обставин правочину. З часу підписання спадкового договору, вона добросовісно виконувала взяті на неї обов`язки. За весь період дії договору вона була відсутня лише 4 дні з 08.12.2022, 2 дні з 9 по 10.06.2023 їздила до рідного брата на Вінниччину через його хворобу, та з 25.08.2023 по 01.09.2023 відвідувала онуків, які проживають у Польщі. Всі поїздки були погоджені з [PERSON] .. Приїхавши додому, вона в першу чергу пішла до [PERSON] , але двері ніхто їй не відкрив. Вона передзвонила [PERSON] , на що та відповіла їй, що її не має вдома і не буде, і що вона хоче розірвати договір. У листопаді 2023 року нею було надіслано на адресу [PERSON] листа про негайне повідомлення їй адреси проживання, для того, щоб вона змогла виконувати свої обов`язки відповідно до договору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дербіна Регіна Євгенівна не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою позивача та відповідача. [PERSON] завжди була одна і [PERSON] допомагала їй. Коли померла сестра позивача, вона звернулась до [PERSON] за допомогою організувати похорони. [PERSON] особисто сказала, що вона запропонувала [PERSON] переписати на неї квартиру, взамін догляду за нею. В квартирі безладу не було. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] зламала стегно. Її відвідували та допомагали сусіди, також [PERSON] .. Після смерті сестри позивачки була домовленість, якщо не може допомогти [PERSON] , допомагала вона особисто. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою позивача та відповідача. В них були дружні стосунки, [PERSON] піклувалась за [PERSON] .. [PERSON] прибирала у квартирі. В серпні 2023 року [PERSON] намагалась з`ясувати куди ділась [PERSON] , оскільки її не було у квартирі. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] знайома її матері, з відповідачем не знайома. Зазначила, що в квартирі було не дуже прибрано, холодильник був напівпорожній. [PERSON] сама готувала їжу. [PERSON] сказала, що уклала договір і сказала, що не задоволена виконанням договору. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що її сестра - сусідка позиваки. Вона відвідувала її раз в місяць. [PERSON] сказала, що уклала договір з [PERSON] , щоб остання доглядала за нею. Зазначає, що не бачила відповідачку жодного разу. Деякі умови договору не виконувались. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що в минулому році працювала поштовиком, вона приносила пенсію [PERSON] , бачились раз на місяць. Зазначає, що [PERSON] скаржилась, що сусідка [PERSON] не допомагала їй. [PERSON] сама готувала їжу, ніхто її не доглядав. [PERSON] казала, що відписала [PERSON] свою квартиру, однак вона їй не допомагає. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що до [PERSON] приходили сусідки та допомагали їй, але [PERSON] там майже не було. ІІ. Процесуальні дії по справі. 29 лютого 2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 28 травня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 12 вересня 2024 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 23 вересня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 09 січня 2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази. [PERSON] , 1935 року народження, є пенсіонеркою, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , що видане 2.02.1993 р. (а.с.11). 11 червня 2021 року між [PERSON] (Відчужувач) та [PERSON] (Набувач майна) було укладено спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., та зареєстрований в реєстрі за № 453 (а.с.12). Згідно з пунктом 1 спадкового договору [PERSON] передає після своєї смерті у власність [PERSON] належну їй квартиру за номером [ADDRESS] . Згідно з пунктом 2 спадкового договору ця квартира належить їй, Відчужувачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 06.10.2003 року, реєстр №1-2843, зареєстрованого Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації в книзі 111, запис №20677. Згідно з пунктом 4 спадкового договору за згодою сторін на Набувача майна покладаються такі обов`язки: 4.1 один раз на тиждень прибирати квартиру, один раз на місяць прати білизну та особисті речі. 4.2. забезпечити надання Відчужувачу медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та ін.). 4.3 організація щоденного харчування. Згідно з пунктом 5 спадкового договору у разі смерті Відчужувача Набувач зобов`язаний: 5.1 передати призначеній особі в день поховання Відчужувача свідоцтво про його смерть, одержане у відповідному органі реєстрації актів цивільного стану; 5.2. організувати поховання Відчужувача за християнськими звичаями та влаштувати поминки; 5.3. відзначити роковини смерті Відчужувача. Згідно з пунктом 6 спадкового договору право власності на квартиру, переходить на Набувача майна в разі виконання ним умов цього договору та після смерті Відчужувача. Згідно з пунктом 7 спадкового договору сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру мнимої та удаваної угоди, а також не є зловмисною угодою. Згідно з пунктом 8 спадкового договору вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків договору, що укладається сторонами їм роз`яснено нотаріусом. Сторони підтвердили, що цей договір не носить характеру уявного та удаваного правочину. Відчужувач стверджує, що спадковий договір здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і морального. Згідно з пунктом 10 спадкового договору у разі невиконання Набувачем майна розпоряджень Відчужувача, спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу Відчужувача, а також на вимогу Набувача майна у разі неможливості виконання ним розпоряджень Відчужувача. Згідно з пунктом 11 спадкового договору Відчужувач і Набувач повинні дотримуватись таємниці спадкового договору при житті Відчужувача. Згідно з пунктом 12 спадкового договору Відчужувач призначає [PERSON] за її згодою особою (Призначена особа), яка буде здійснювати контроль за виконанням цього спадкового договору після його смерті. Відповідно до листа Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 28.06.2023р. вбачається, що 19.06.2023 року [PERSON] викликала бригаду екстреної медичної допомоги у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Її було оглянуто, запропоновано госпіталізацію до стаціонару, від якої вона відмовилась. Було надано рекомендації (а.с.14). Відповідно до листа Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровській області №К-152п/з від 20.02.2023 року, вбачається, що при перевірці вказаних фактів, було встановлено, що аналогічні звернення [PERSON] , які неодноразово надходили до Кам`янського РУП на лінію «102», були розглянуті, та за ними прийняті рішення згідно ЗУ «Про звернення громадян». 06.10.2023 року та 03.11.2023 року [PERSON] зверталась до державного нотаріусу Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Астахової О.С. із заявами, відповідно до яких просила розірвати спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є. (а.с.15-17). Постановою державного нотаріусу Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астахової О.С. від 09 листопада 2023 року було відмовлено [PERSON] у посвідченні розірвання її спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., у зв`язку з тим, що не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до поданої заяви [PERSON] вбачається одностороння вимога без наявної згоди обох сторін спадкового договору щодо його розірвання, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., що не відповідає загальним вимогам, встановленим законодавством (а.с.19-22). Відповідно до довідки, наданої 06.12.2023 р. ст. ДОП Кам`янського РУП майором поліції П.В.Павленко, вбачається, що до Кам`янського РУП з заявою звернулась громадянка [PERSON] , в якій вона просить вжити відповідних заходів до сусідки з квартири [ADDRESS] громадянки [PERSON] , яка на її думку, намагається її отруїти приходячи до неї додому з отруєними продуктами харчування, якими годує заявницю. При вивчені зібраних матеріалів керівництвом СВ Кам`янського РУП підстав для внесення відомостей до ЄРДР виявлено не було. Факт кримінального правопорушення та будь-яких протиправних дій не встановлено (а.с.10). Позивач, в якості доказу невиконання відповідачем спадкового договору, посилається на фото з місця свого проживання (а.с.78-96). В матеріалах справи міститься лист [PERSON] до [PERSON] від 05.11.2023 року, відповідно до якого [PERSON] просила негайно повідомити їй за якою адресою проживає [PERSON] , для того, щоб вона змогла здійснювати свої обов`язки за спадковим договором (а.с.67-69). Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» від 21.02.2025 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована у лікаря сімейної амбулаторії ЗПСМ №6 КНП КМР «ЦПМСД №3» [PERSON] .. Перебуває під наглядом у лікаря сімейного та обслуговується на дому у зв`язку з тим, що пацієнтка обмежено мобільна. Також в матеріалах справи містяться: лист від 21.01.2025р. від Акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо інформації стосовно оформлення проїзних документів на прізвище та ім`я [PERSON] за період часу з 15.01.2022 по 14.01.2025; та від 09.01.2025р. від Державної прикордонної служби України щодо інформації щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України [PERSON] в період з 01.07.2021 по 06.12.2023р.р.. ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка, як на підставу для визнання спадкового договору недійсним, також покликалася на статтю 229 ЦК України, на те, що на момент укладення спадкового договору від 11 червня 2021 року, укладеного між нею, [PERSON] , та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 453, вона помилялася щодо природи укладеного договору та у зв`язку з тим, що відповідач не виконує покладені на неї обов`язки. Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Відповідно до роз`яснень пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто, в причинах, які спонукали до його укладення, крім випадків, встановлених законом. Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 643/744/20, вказав, що наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору. Той факт, що на момент укладення договору, позивачка досягла пенсійного віку, не свідчить про неправильне помилкове сприйняття нею умов спадкового договору, нерозуміння нею того, що укладається спадковий договір. Такі доводи спростовуються умовами спадкового договору, зокрема, пунктом 7 оспорюваного спадкового договору, зі змісту якого вбачається, що сторони договору підтверджують, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру мнимої та удаваної угоди, а також не є зловмисною угодою. Підпис від імені «відчужувача» на оспорюваному спадковому договорі [PERSON] не заперечувала. Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору не є підставою для його визнання недійсним. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц. Крім того, суд виходить з того, що підстави недійсності правочину повинні існувати саме на момент його укладення, усі сумніви та зміна намірів і ставлення до укладеного правочину, що виникли після його укладення, не впливають на його дійсність, а можуть слугувати виключно підставами для його розірвання, якщо це передбачено законом для такої правової ситуації. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 676/2884/19. Посилання заявника на те, що [PERSON] не у повній мірі виконувала взяті на себе зобов`язання за спадковим договором, не можуть бути враховані, оскільки предметом спору у даній справі є визнання договору недійсним з підстав його вчинення під впливом помилки (стаття 229 ЦК України), а не розірвання договору. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За вищенаведеного, враховуючи недоведеність позивачкою належними та допустимими доказами тієї обставини, що вона під час укладення договору помилялась щодо правової природи договору, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного спадкового договору з підстав, передбачених статтею 229 ЦК України. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). V. Судові витрати. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed