Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського\~районного суду м.\~Харкова з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Посилався на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та являються споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . У зв`язку з порушенням обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за відповідачами утворилась заборгованість у розмірі 30810,09 грн., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2012 по 30 квітня 2020 у розмірі 16454,91 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2012 по 30 квітня 2020 у розмірі 11671,78 грн., інфляційні витрати у розмірі 1866,13 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 817,27 грн.. Просили суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість у розмірі 30810,09 грн. та суму сплаченого судового збору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.06.2020 року відкрито провадження у даній справі. 13.01.2022 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Зазначила, що заявлені позовні вимоги КП «Харківводоканал» про стягнення з неї, її доньки та колишнього чоловіка заборгованості за період з 01 серпня 2012 року по 30 квітня 2020 року, тобто більше, ніж за 8,5 років, виходять за межі позовної давності. Вказала, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01 серпня 2012 року по 01 червня 2017 року задоволенню не підлягають, оскільки вони заявлені поза межами строку позовної давності. Крім того, зазначила, що позивач звернувся з позовною заявою про стягнення з неї заборгованості за адресою кв. [ADDRESS] незважаючи на те, що вона проживає за іншою адресою, де користується послугами позивача та оплачує їх споживання. Дійсно, її місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Проте з 2004 року вона разом з її дітьми [PERSON] , [PERSON] проживають за іншою адресою: [ADDRESS] . Посилалась на те, що позивач просить стягнути з її колишнього чоловіка заборгованість за адресою: [ADDRESS] , проте він не проживає за цією адресою та не користується послугами позивача, оскільки відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Просила суд застосувати позовну давність в три роки до позовної вимоги про стягнення з неї заборгованості за період з 01 серпня 2012 року по 01 червня 2020 року. Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 15.03.2023 року справу прийнято до провадження, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 14.04.2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, просила у задоволенні позову відмовити. 17.10.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Остаточно просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість у сумі 8363,86 грн., а саме: -за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2012 по 30.04.2020 у розмірі 3605,16 грн.; -за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2012 по 30.04.2020 у розмірі 2419,95 грн.; -індекс інфляції 1866,13 грн.; -3% річних 817,27 грн.. 13.03.2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог. Вказувала, що необхідно застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2012 року до 01 червня 2017 року, так як позивачем безпідставно пропущено строк позовної давності. Разом з тим, вона зазначила, що вона разом з своєю донькою [PERSON] та сином [PERSON] з 2004 року, у тому числі у період з 01.08.2012 року по 30.04.2020 року не проживають за адресою реєстрації. Також, є незрозумілою вимога позивача про стягнення боргу з її доньки. Станом на 01.08.2012 року [PERSON] було 12 років 7 місяців. Повноліття відбулося лише 31.01.2017 року. Таким чином, з 01.08.2012 року по 31.01.2017 року її донька була неповнолітньою та не могла проживати сама в квартирі її батька, який, на той час, перебував в місцях позбавлення волі. Просила суд у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2012 року по 01.03.2013 року на три особи відмовити у повному обсязі. У задоволенні позовних вимог, в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2016 року по 01.04.2017 року на три особи відмовити в повному обсязі. Стягнути з [PERSON] , власника нерухомого майна, заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2014 року по 15.09.2015 року, індекс інфляції та 3 % річних, так як він дійсно проживав за вказаною адресою у цей період. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав ц повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.223\~ЦПК України суд\~відкладає розгляд\~справи в\~судовому засіданні\~в межах\~встановленого цим\~Кодексом строку\~з таких\~підстав:неявка\~в судове\~засідання учасника\~справи,\~щодо якого\~відсутні\~відомості про\~вручення йому\~повідомлення про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; перша\~неявка в\~судове засідання\~учасника справи,\~якого повідомлено\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~якщо він\~повідомив про\~причини неявки,\~які судом\~визнано поважними; виникнення\~технічних проблем,\~що унеможливлюють\~участь особи\~у судовому\~засіданні в\~режимі відеоконференції,\~крім випадків,\~коли\~відповідно до\~цього Кодексу\~судове засідання\~може відбутися\~без участі\~такої особи; необхідність\~витребування нових\~доказів,\~у випадку\~коли учасник\~справи обґрунтував\~неможливість заявлення\~відповідного клопотання\~в\~межах підготовчого\~провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Тому, враховуючи вимоги ст.223\~ЦПК\~України відсутні підстави для відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою представника відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що КП «Харківводоканал» відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених\~постановою КМУ\~№ 630\~від 21.07.2005\~року надаються послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення\~за адресою [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 18 „Правил..." споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідно до п.11 «Правил №630» у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до\~пункту 18\~цих Правил. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено. Згідно п.21\~«Правил №630»\~у разі\~відсутності у\~квартирі (будинку\~садибного типу)\~та на\~вводах у\~багатоквартирний будинок\~засобів обліку\~води і\~теплової енергії\~плата за\~надані послуги\~справляється згідно\~з установленими\~нормативами (нормами)\~споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 1\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Як передбачено п.5 ч.2 ст.\~7\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.ст.\~9,10\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. \~Статтею 525 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність укладеного між сторонами відповідного договору не звільняє відповідача від сплати послуг. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі\~статтею 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951 цс 15 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59 цс 13, від 07 лютого 2018 року справа № 521/6969/15-ц. Вирішуючи заяву [PERSON] про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четвертастатті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачами наданих позивачем послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 \~Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги»). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Як установлено судом відповідачі з 2012 року жодного разу не оплачували за надані позивачем послуги. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Суд вважає, що платежі відповідачі мали вносити до 20 числа відповідного місяця. Таким чином термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Оскільки з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 серпня 2012 по 30 квітня 2020 року позивач звернувся 03 червня 2020 року, в межах трирічного строку позовної давності перебувають позовні вимоги про стягнення заборгованості, починаючи з червня 2017 року. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.08.2012 року по 31.05.2017 року подані до суду поза межами строків позовної давності, а їх задоволенні необхідно відмовити. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.06.2017 року по 30.04.2020 року суд виходить з наступного. Згідно п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно довідки вуличного комітету №7 Московського району м. Харкова від 01.04.2016 року встановлено, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] оплачує комунальні послуги з 2005 року. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання за вчинене у вигляді восьми років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутої частини покарання, призначеного 15.12.2014 року за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова остаточно призначено покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття призначеного покарання рахувати з 19.09.2015 року. Відповідач надала до суду ряд рахунків про оплату послуг з водопостачання та водовідведення, із яких вбачається, що рахунок за адресою: [ADDRESS] оформлено на [PERSON] .. Крім того, [PERSON] надано до суду квитанції про оплату за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . Із повідомлення прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова від 02.03.2015 року №02-45 вбачається, що лист [PERSON] адресовано за адресою: [ADDRESS] . Згідно повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №12» ХМР від 12.07.2021 №368/0/519-21 встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , знаходилась під наглядом фахівців КНП «Харківська міська дитяча поліклініка №12» ХМР з 2004 року по 2016 рік включно, на диспансерному обліку не перебувала. Згідно довідки Комунального закладу «Харківський ліцей №8» Харківської міської ради Харківської області від 13.07.2021 року №01-30/304 встановлено, що [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , була зарахована до 10 класу та закінчила 11 класів. Із повідомлення Північно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 2021 року, вбачається, що згідно даних оперативно довідкової картотеки державних установ Північно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністертсва юстиції громадянин [PERSON] відбував покарання з 27.01.2012 по 15.03.2014 в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». На теперішній час [PERSON] відбуває покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.02.2016 в державній установі «Харківська виправна колонія (№43). Згідно повідомлення Салтівського районного відділення «Харківенергозбут» від 11.09.2015 №46Е/43-2283 встановлено, що дане повідомлення адресовано [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно повідомлення Салтівського районного відділення «Харківенергозбут» від 01.07.2016 №46Е/43-1753 встановлено, що дане повідомлення адресовано [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В угоді про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з газопостачання від 08.07.2016 року зазначено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, як вбачається із матеріалів справи [PERSON] , [PERSON] тривалий час не проживають по місцю своєї реєстрації, а тому не користувався послугами позивача та не несуть відповідальності за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Окрім того, [PERSON] не користується послугами позивача, оскільки відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Крім того, позивач здійснював нарахування заборгованості на підставі п.21 правил №630 ( тобто на кількість проживаючих споживачів), однак як встановлено судом [PERSON] , [PERSON] не проживають по місцю своєї реєстрації, але їх включено до розрахунку заборгованості, а тому позивач не надав до суду розрахунку заборгованості по реальній кількості проживаючих споживачів, а отже не можливо встановити розмір заборгованості за вказаною адресою. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed