Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначає, що 9 жовтня 1997 року позивачка одружилась із [PERSON] . Шлюб зареєстровано у Виконавчому комітеті Єлиховицької сільської ради Золочівського району Львівської області, актовий запис № 13. Після одруження подружжя поселились у будинку батьків чоловіка і проживає там до цього часу. За час шлюбу народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після одруження, через деякий час відповідач став гравцем гральних автоматів і програвати гроші. Крім того, став зловживати спиртними напоями, лікувався від алкоголю, що зупиняло вживання ним спиртних напоїв. На цій підставі у позивача та відповідача стали виникати непорозуміння і сварки. Чоловік почав віддалятись від сім`ї та від вирішення життєвих сімейних питань і проблем. Кошти на потреби сім`ї з цього часу дає дуже рідко і то після кількох нагадувань. Дійшло до того, що біля 4-х років тому відповідач перейшов жити в іншу кімнату. Як батько, [PERSON] сім`єю, а тим більше дітьми, не цікавиться. Із-за такої поведінки відповідача позивачка втратила до нього будь-які почуття і їхнє спільне проживання вже неможливе. Шлюб існує тільки формально. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище - [PERSON] . 06 лютого 2025 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що не має наміру зберегти шлюб, у позивача і відповідача відсутнє почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є моральною основою шлюбу. Підсвідоме терпіння одне одного утворює постійну моральну напругу між подружжям і створює негативну атмосферу. Відповідач з позивачкою мають різні погляди на життя та шлюб, не ведуть спільного господарства, що стає підґрунтям суперечок та сварок, які переходять в скандали, особисті образи одне одного тощо. Через постійне непорозуміння примирення між позивачкаю і відповідачем не можливе, як і збереження самого шлюбу. Проживають тривалий час окремо. Таким чином, протягом останнього часу шлюб носить лише формальний характер, сім`я фактично розпалася. З огляду на зазначене, просить суд як причину розірвання шлюбу із позивачкою вказати відсутність спільного проживання більше чотирьох років та втрату почуття любові й поваги одне до одного. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву, якою просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач також в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заву, просив справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що з 09 жовтня 1997 року сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому Золочівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~серії [NUMBER] , виданим 08 листопада 2024 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 03 лютого 1999 року; свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04 квітня 2002 року; свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09 листопада 2023 року. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved