Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 14 жовтня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Котлубовська І.В., до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди №\~А00134742 від 09.12.2021 в сумі 61\~155,60 грн, яка складається з: неустойки за період з 18.06.2024 по 13.10.2024 у сумі 44\~800,00 грн, та вартості неповернутого обладнання у сумі 16\~355,60 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.12.2021 між ФОП [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди №\~А00134742, за умовами якого згідно з актом передачі обладнання в тимчасове користування, на строк з 22.02.2022 до 23.02.2022 орендодавець передав орендарю в оренду обладнання, а саме: плиткоріз ручний "Battipav PROFI 130" 2 ALU (133 см) 1 шт. вартістю 16\~355,60 грн, з вартістю оренди обладнання 200 грн/доба. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 у задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення орендної плати в розмірі 68\~000,00 грн за період з 22.02.2022 до 07.02.2023 було відмовлено. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11.06.2024 у задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки в розмірі 144\~000 грн за період з 29.02.2023 до 29.02.2024 було відмовлено. До висновків про відмову задоволенні позовних вимог, суди дійшли з підстав, що територія, де зареєстрований відповідач була окупована військами РФ та є зоною бойових дій, а також з підстав перебування [PERSON] з 15.03.2022 на військовій службі. Ухвалюючи рішення, суди виходили з того, що відповідач не використовував орендоване обладнання у зв`язку із збройною агресією РФ в Україні, окупацією території Ізюмського (кол.\~Балаклійського) району Харківської області та призовом відповідача до Збройних сил України, із застосуванням у зазначених правовідносинах норми ст.\~617 ЦК України та ч.\~6 ст.\~762 ЦК України. Станом на день подання даного позову (13.10.2024) обставини, які спричиняли неможливість використання орендованого обладнання (проведення бойових дій в с.\~Петрівське Ізюмського (кол.\~Балаклійського району) відпали (перестали існувати), із відповідним відновленням можливості відповідача як використовувати орендоване майно так і його повернути. 12.06.2024 на підставі п.\~4.4 договору оренди на адресу орендаря було направлено повідомлення (вимогу) за договором оренди з вимогою негайно повернути обладнання із посиланням на відмову орендодавця від прийняття обладнання в разі невиконання вимоги та зобов`язанням відшкодувати його вартість в розмірі 16\~355,60 грн. Вказане повідомлення було вручено відповідачу особисто 18.06.2024 за адресою реєстрації та безпосередньо у в/ч [NUMBER] , де проходить службу відповідач, проте було залишено без реагування. Таким чином, на підставі пунктів 5.5, 7.2 договору оренди відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму неустойки за період з 18.06.2024 (дата вручення повідомлення) до 13.10.2024 (дата подання позову до суду) в розмірі 44\~800,00 грн (117\~діб\~х\~200,00\~грн\~х\~2/доба\~\~2000 грн гарантійний платіж), та вартість неповернутого обладнання у сумі 16\~355,60 грн. 22.01.2025 через систему "Електронний суд" представник відповідача адвокат Кундіус Г.В. подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначила, що 09.12.2021 між сторонами було укладено договір оренди №\~А00134742 на умовах, зазначених у позовній заяві. Згідно з актом прийому-передачі позивачем відповідачу було передано обладнання в тимчасове користування, а саме плиткоріз ручний "Battipav" на строк з 22.02.2023 до 23.02.2023. Відповідач здійснив передоплату за договором оренди в розмірі 2\~200 грн, таким чином відповідач сплатив в рахунок орендної плати гарантійний платіж в сумі 2\~200 грн за 11 днів (200 грн на добу), а саме до 05.03.2022 включно. Фактично відповідач використав обладнання 2 дні (22.02.2022 та 23.02.2023), а 24.02.2022 почалося повномасштабне вторгнення РФ та військова агресія. Відповідач зареєстрований та проживав постійно в Ізюмському (кол.\~Балаклійському) районі Харківській області, територія якого з 26.02.2022 до 08.09.2022 була окупована військами РФ. З урахуванням того, що відповідач перебував у окупації з 26.02.2022 до серпня 2022 року, він з поважних причин не мав можливості повернути позивачу обладнання або надіслати листа чи зв`язатися іншим способом із відповідачем. З 01 серпня 2022 року відповідач був мобілізований та виїхав за місцем проходження військової служби, тобто відповідач не користувався обладнанням і не проводив заплановані раніше ремонтні роботи орендованим плиткорізом, хоча орендну плату він вніс за 11 днів до 05.03.2022 включно. З моменту мобілізації, протягом всього часу і дотепер відповідач перебуває на фронті, захищаючи Батьківщину на передовій. Орендованим обладнанням [PERSON] не користується, воно перебуває у справному стані у його житлі і буде повернуто, як тільки він звільниться з військової служби. Таким чином, договір оренди не виконується фактично та є припиненим з 26.02.2022 за форс-мажорних обставин, а неустойка, яку просить стягнути позивач, не підлягає стягненню. Крім того вказує, що відповідач ніякого повідомлення (вимоги) за договором оренди з вимогою негайно повернути обладнання не отримував та фізично не може повернути обладнання позивачу через перебування безперервно у військовій частині в іншій місцевості та неможливості самостійно переміщуватися за власним бажанням. За зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , де знаходиться плиткоріз, ніхто не проживає та немає можливості його повернути з форс-мажорних обставин та поважних причин. Стосовно вимог про стягнення вартості плиткоріза зазначає, що позивачем не надано письмових доказів на підтвердження права власності на обладнання та оцінки його вартості, яка б відповідала дійсності. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала із наведених у позовній заяві підстав. Посилалася на умови п.\~4.4 договору оренди як підставу для стягнення вартості орендованого майна. Також зазначила, що не зважаючи на постійне перебування на військовій службі, відповідачу періодично надавалися відпустки, отже він мав можливість повернути плиткоріз позивачу. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Через систему "Електронний суд" представник відповідача подала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності та за відсутності відповідача. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 22.10.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, задоволено клопотання представника позивача про проведення судових засідань у режимі відеоконференції. 20.11.2024 судове засідання було відкладено через неявку сторін. 19.12.2024 судовий розгляд справи було відкладено через неявку відповідача, направлено запит до військової частини [NUMBER] з метою з`ясування інформації стосовно проходження [PERSON] військової служби та його статусу військовослужбовця. 23.01.2025, у зв`язку з неявкою представника позивача, судове засідання було відкладено до 13.02.2025. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 09\~грудня 2021\~року між\~ [PERSON] \~(орендодавець)\~та [PERSON] \~(орендар)\~було укладено\~договір оренди\~№\~А00134742\~(далі\~ Договір), за умовами якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти у тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання (надалі по тексту обладнання), а орендар зобов`язався виплачувати орендодавцю орендну плату та після закінчення терміну оренди, повернути йому зазначене обладнання (а.с.\~5). Згідно з п.\~1.2 Договору оренди, найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказуються у відповідних Додатках до цього Договору, який є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п.\~2.1 Договору орендна плата за користування обладнанням розраховується на підставі розцінок орендодавця з розрахунку за 1 (одну) добу та вказується у відповідному Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Орендна плата розраховується орендодавцем та підлягає сплаті орендарем з дати, зазначеної сторонами в акті прийому-передачі обладнання в оренду. Орендна плата нараховується до дати підписання сторонами акту повернення обладнання з тимчасового користування. Пунктом 2.2 Договору визначено, що вартість оренди, зазначена у відповідному Додатку, дійсна й не підлягає зміні орендодавцем за умови 100% передоплати орендарем вартості оренди за весь період, зазначений сторонами в Акті передачі обладнання в тимчасове користування. Початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у відповідному Додатку до цього Договору, за який нараховується орендна плата відраховується з дати передачі обладнання за Актом передачі обладнання у тимчасове користування (п.\~4.1 Договору). Термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренди й датою передачі в оренду, за умови 100% повернення обладнання в технічному справному незабрудненому стані (п.\~4.3 Договору). З Акту приймання-передачі обладнання №\~00000011514 від 22.02.2022 вбачається, що орендодавець передав на умовах оренди в тимчасове користування орендарю обладнання, а саме плиткоріз ручний "Battipav PROFI 130 ALU" (133 см) 1 шт. на строк з 22.02.2023 до 23.02.2023, зазначено вартість оренди обладнання 200 грн/доба (а.с.\~6). Згідно з п.\~3.1 Договору оренди орендар проводить передоплату за оренду обладнання у розмірі 100% на підставі відповідного Додатку до Договору не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Відповідачем [PERSON] внесено передплату за Договором оренди у розмірі 2\~200 грн, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру від 22.02.2022 №\~1477 (а.с.\~6 зворот). У відповідності до п.\~3.3 Договору оренди гарантійний платіж означає платіж по забезпеченню виконання орендарем зобов`язань за цим договором та сплачується орендодавцеві не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Розмір гарантійного платежу зазначається у відповідному Додатку і повертається орендарю на умовах, визначених цим Договором. Гарантійний платіж знаходиться у орендодавця без нарахувань будь-яких відсотків. Гарантійний платіж Орендодавець самостійно використовує у випадку несплати орендної плати та/або компенсує за рахунок Гарантійного платежу будь-які збитки, заподіяні з вини орендаря та/або зараховує у якості штрафної санкції (п.\~3.3.1 Договору). Пунктом 4.4 Договору встановлено, що при намірі орендаря продовжити термін оренди останній зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовлений сторонами термін оренди за наступний погоджений сторонами термін оренди. Якщо до моменту закінчення обумовленого сторонами терміну оренди орендар не здійснив оплату наступного погодженого сторонами періоду оренди, обладнання повинне бути повернуте орендарем протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди. У випадку не повернення обладнання у зв`язку із закінченням терміну оренди у дводенний строк, орендодавець має право, зокрема, відмовитися від прийняття обладнання, про що зобов`язаний сповістити орендаря (в тому числі у телефонному режимі або за допомогою електронної пошти). Орендар у такому випадку зобов`язаний відшкодувати орендодавцеві збитки (вартість обладнання) протягом 7 днів з моменту закінчення терміну оренди та/або отримання повідомлення про відмову від прийняття обладнання. Відповідно до п.\~5.5 Договору оренди орендар повинен повернути обладнання в день і час закінчення строку оренди, зазначеного у відповідному додатку до цього Договору та/або в Акті передачі, або зазначений у вимозі орендодавця про повернення обладнання строк, у визначених договором випадках. Згідно з п.\~6.2.8 Договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцю за відповідним Актом передачі обладнання з тимчасового користування в комплектному і технічно справному стані після закінчення терміну оренди. За прострочення повернення майна по закінченню терміну оренди, Орендар сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної орендної плати за користування обладнанням після закінчення терміну оренди за кожен день прострочення без обмеження терміну нарахування такої неустойки (п.\~7.2 Договору). 12.06.2024 представником позивача адвокатом Котлубовською І.В. було надіслано [PERSON] на адресу військової частини [NUMBER] повідомлення (вимогу) за договором оренди із проханням негайно повернути плиткоріз ручний "Battipav PROFI 130 ALU" (133 см) 1 шт вартістю 16\~355,60 грн, яке було отримано відповідачем 20.06.2024. Також даною вимогою представник позивача повідомила [PERSON] , що у випадку не повернення обладнання, орендодавець заявляє про відмову від прийняття обладнання, що зобов`язує орендаря відшкодувати орендодавцеві збитки (вартість обладнання) у розмірі 16\~355,60 грн (а.с.\~7-8, 9). На момент укладення договору [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.\~5 зворот, 6). З військового квитка серії [NUMBER] , виданого 22.04.2022, та довідки від 03.01.2025 №\~3, встановлено, що [PERSON] , з 15.03.2022 проходить військову службу за мобілізацією у Збройних Силах України, а саме у в/ч [NUMBER] згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №\~69/2022 (а.с.\~64, 65-67). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч.\~1 ст.\~12, ч.\~1 ст.\~13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.\~2 ст.\~77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст.\~81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.\~1 ст.\~15, ч.\~1 ст.\~16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно з абз.\~12 ч.\~2 ст.\~16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до\~положень статті\~3\~ЦК України\~загальними засадами\~цивільного законодавства\~є,\~крім іншого свобода договору ;\~судовий захист\~цивільного права\~та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно зі ст.\~202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ст.\~626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Нормами ст.\~628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.\~629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст.\~638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.\~759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Вимогами ст.\~762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. За приписами ст.\~509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.\~610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов`язання, а саме, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.\~612 ЦК України). Відповідно до ст.\~617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Статтею 625 ЦК України визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 785 ЦК України визначено, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. Неустойка, стягнення якої передбачено ч.\~2 ст.\~785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності, необхідна наявність його вини. Мотиви суду. Судом встановлено, що 09 грудня 2021 року сторони уклали договір оренди №\~А00134742 (далі Договір), за умовами якого позивач 22.02.2022 о 10.42 год передала відповідачу у тимчасове оплатне користування строком до 23.02.2022 до 10.42 год плиткоріз ручний "Battipav PROFI 130 ALU" (133 см) 1 шт вартістю 16\~355,60 грн, вартістю оренди обладнання 200 грн/доба. Предметом позову є стягнення вартості майна у розмірі 16\~355,60 грн та стягнення неустойки за період з 18.06.2024 до 13.10.2024 в розмірі 44\~800 грн. Відповідач здійснив гарантійний платіж у розмірі 2\~000 грн (а.с.\~6-6 зворот), тобто фактично здійснив сплату орендної плати за 10 діб з 22.02.2022 до 02.03.2022. З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення договору відповідач був зареєстрований в с.\~Петрівське Ізюмського району Харківської області. Указом Президента України від 24.02.2022 №\~64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією РФ, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжений до 09 травня 2025 року включно. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 №\~309, с.\~Петрівське Ізюмського району Харківської області у період з 24.02.2022 до 12.09.2023 було включено до територій України тимчасово окупованих РФ. З 15.03.2022 відповідач проходить службу за мобілізацією у Збройних силах України. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач з моменту отримання ним повідомлення (вимоги) від 12.06.2024 про повернення об`єкту майна або його вартості, мав можливість повернути вказане майно або компенсувати його вартість. Проте вказане твердження не доведено стороною позивача. Проходження відповідачем військової служби, безперервне його перебування у військовій частині і віддаленість вказаної військової частини від місця знаходження орендованого майна свідчить про протилежне. Представником позивача не надано доказів щодо перебування відповідача у звільненні або відпустці з моменту отримання ним 20.06.2024 повідомлення (вимоги). Отже, позивачем не доведено, що відповідач мав можливість повернути орендоване майно позивачу. Також слід зазначити, що представник позивача у повідомленні від 12.06.2024 повідомив [PERSON] про відмову від прийняття обладнання саме у випадку його не повернення. За таких обставин, а також враховуючи відсутність підстав вважати, що орендоване майно було знищено, пошкоджено, або знаходиться у несправному стані, який унеможливлює подальше використання цього майна, суд доходить висновку, що позивачем у даному випадку обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Суд вважає, що у даних правовідносинах належним способом захисту прав позивача буде звернення до суду з позовом в порядку ст. 387 ЦК України "Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння". Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі №\~338/180/17-ц (провадження №\~14-144цс18) зроблено висновки, відповідно до яких застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок неодноразово робила Велика Палата Верховного Суду. Суд зазначає, що неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в позові в будь-яких правовідносинах. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №\~522/1528/15-ц зазначено, що, ефективність позовної вимоги про визнання відсутності права чи про визнання права має оцінюватися з огляду на обставини справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду. Застосований спосіб захисту має привести до відновлення порушеного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №\~905/2260/17 зазначено, що "як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав". Отже, з урахуванням вказаних вище норм права, слідує, що позов підлягає задоволенню виключно в разі, якщо на момент звернення охоронюване право або законний інтерес є порушеним і задоволення позову призведе до ефективного їх захисту. За таких обставин суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є витребування орендованого майна з незаконного володіння відповідача. Проте позивач з такими вимогами до суду не зверталася. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позовні вимоги ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди не є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Стосовно нарахованих позивачем штрафних санкцій у виді неустойки за період з 12.06.2024 до 13.10.2024 суд зазначає таке. Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено відповідний перелік пільг. Так, пунктом 15 ст.\~14 вказаного Закону передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Отже позовні вимоги про стягнення неустойки за договором оренди з відповідача військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у період воєнного стану, є безпідставними. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №\~4909/04, §\~58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судові витрати. Згідно з ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при подані позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу також відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed