Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що відповідно до договору дарування від 05 серпня 1987 року [PERSON] був власником 2/3 частин домоволодіння [ADDRESS] , а [PERSON] власником 1/3 частини вказаного домоволодіння. \~ \~ \~ \~Рішенням Немішаївської селищної ради від 07 квітня 1986 року №45 [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,06 га, з зазначенням у рішенні, що після закінчення будівництва жилого будинку, старий знести. 10 липня 1986 року [PERSON] розпочав будівництво, а 23 грудня1992 року здав в експлуатацію новий житловий будинок по [ADDRESS] . Рішенням виконкому Немішаївської селищної ради від 19 січня 1993 року визнано право власності [PERSON] на будинковолодіння по [ADDRESS] та видано йому свідоцтво про право власності на ціле домоволодіння. Право власності [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] було скасоване. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] власником домоволодіння [ADDRESS] став [PERSON] , який 28 січня 1994 року подарував [PERSON] вказане домоволодіння та вона зареєструвала за собою право власності на ціле домоволодіння [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Немішаївської селищної ради від 15 лютого 2017 року №42, індивідуальному житловому будинку по [ADDRESS] , який належить [PERSON] залишили вказану адресу, а об`єкту нерухомого майна індивідуальному житловому будинку, побудованому [PERSON] надали поштову адресу: [ADDRESS] . Тобто ціле домоволодіння [ADDRESS] , яке належить [PERSON] та ціле домоволодіння [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , перестали бути об`єктом права спільної часткової власності і стали окремими цілими домоволодіннями. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , який на день смерті вже був власником цілого домоволодіння [ADDRESS] . Після його смерті [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини житлового будинку садибного типу [ADDRESS] , хоча на момент видачі вказаного свідоцтва вже було ціле домоволодіння. Приватний нотаріус Савельєва Г.В. зареєструвала у Державному реєстрі речових прав, право власності за [PERSON] на 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS] , тобто спільна часткова власність, номер відомостей про речове право 50527758. \~ \~ \~ \~Оскільки [PERSON] не може зареєструвати за собою право власності на ціле домоволодіння в позасудовому порядку, просила визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON] , право власності на ціле домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 38,8 кв. м, житловою площею 27,5 кв. м. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. \~ \~ \~ \~Відповідач Немішаївська селищна рада Бучанського району Київської області в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; у встановлені судом строки відзив на позов не подала. \~ \~ \~ \~Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення представника позивачки, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 05 серпня 1987 року [PERSON] подарував [PERSON] 2/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] з надвірними будівлями (а.с.19). \~ \~ \~ \~Рішенням виконкому Немішаївської селищної ради від 07 квітня 1986 року №45, [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,06 га; відповідно до п. 3 рішення після закінчення будівництва жилого будинку, старий будинок необхідно знести (а.с. 27, 23). З копії свідоцтва на забудову індивідуальної садиби вбачається, що межі садиби [PERSON] по [ADDRESS] граничать: з лівої сторони садиба [PERSON] , з правої сторони садиба Тютюнник. \~ \~ \~ \~23 грудня 1992 року житловий будинок по [ADDRESS] , збудований [PERSON] був зданий в експлуатацію (а.с. 24). \~ \~ \~ \~Рішенням виконкому Немішаївської селищної ради від 19 січня 1993 року № 2 визнано право власності на будинковолодіння [PERSON] по [ADDRESS] виділено в окреме домоволодіння із закріпленням земельної ділянки 600 кв.м. Скасовано право власності на 1/3 частину старого будинку (а.с. 26, 25). \~ \~ \~ \~З копії договору від 28 січня 1994 року вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] , який належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Бородянською нотаріальною конторою 13 січня 1994 року (а.с. 20-22). \~ \~ \~ \~Відповідно до архівної довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 03 травня 2023 року №Бо0423043, станом на 31 грудня 2012 року, право власності на об`єкт нерухомого майна домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] - 2/3 частини на підставі договору дарування, посвідченого 05 серпня 1987 року, виконавчим комітетом Немішаївської селищної ради, за реєстровим №55. Дата реєстрації 05.07.1989 р., реєстровий № 170, книга 4. сторінка 234. Відомості щодо зміни адреси поштова адреса по [ADDRESS] змінена на 7 А, згідно рішення №42 від 15 лютого 2017 року, видане виконавчим комітетом Немішаївської селищної ради VІІ скликання Бородянського району Київської області. 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями виділена в окреме будинковолодіння (на яке право власності погашено) (а.с. 28). \~ \~ \~ \~З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 30-34) та копії довідки про показники об`єкта нерухомого майна вбачається, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок 1934 року побудови, кап. ремонт 1989 р., загальною площею 38,8 кв.м, житловою 27, 5 кв.м. \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Немішаївської селищної ради «Про надання поштової адреси індивідуальним житловим будинкам по [ADDRESS] » від 15 лютого 2017 року №42 залишено поштову адресу об`єкту нерухомого майна індивідуальному житловому будинку, побудованому [PERSON] по [ADDRESS] . Надано поштову адресу об`єкту нерухомого майна, індивідуальному житловому будинку, побудованому [PERSON] по [ADDRESS] [ADDRESS] . Рекомендувано [PERSON] внести відповідні зміни у правовстановлюючі документи відповідно до чинного законодавства та прийнятого рішення (а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 9). Спадщину після його смерті прийняв його син [PERSON] (а.с. 10, 18). 06 червня 2023 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Савельєва Г.В. видала свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю [PERSON] - [PERSON] на 2/3 частки житлового будинку садибного типу № 7 А, загальною площею 38,8 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що належав померлому на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 05 серпня 1987 року секретарем Немішаївської селищної ради н.д. Авраменко Г.Ф. (а.с. 35). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 5 ст. 319 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з вимогами ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі, зокрема, знищення майна. Відповідно до вимог ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється у разі його знищення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 згаданого закону, записи, що містяться у Державному реєстрі прав повинні відповідати відомостям, що містяться у документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності, пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Наведеною нормою законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі. Правові висновки щодо статусу відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та необхідності застосування ч. 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вирішенні питань, пов`язаних з правом власності на майно, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №917/553/17, від 03 квітня 2018 року у справі №922/1645/18. Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовану презумпцію права такої особи (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №48/340 (провадження №12-14звг19, п. 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17 (провадження №12-234гс18). Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (Buchbesitz (нім.) книжкове володіння). У постанові від 26 січня 2021 року справі №522/1528/15-ц Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що згідно з п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, що у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Враховуючи викладене, а також положення ст. 349 ЦК України з якої законодавцем виключено посилання на те, що право власності на нерухоме майно, яке знищено, припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру, слід дійти висновку про пріоритетність події у вигляді знищення майна перед її визнанням, як юридично значущим фактом державою у порядку ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином суд приходить до висновку, що співвласник 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] , збудувавши новий житловий будинок по [ADDRESS] скасував своє право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] , в зв`язку з чим утворилися два цілі домоволодіння [ADDRESS] (власниця [PERSON] ) та [ADDRESS] (власник [PERSON] ) по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки на день смерті [PERSON] був власником цілого домоволодіння [ADDRESS] , тому його син [PERSON] , як спадкоємець за законом має право на спадкування цілого домоволодіння, а не 2/3 його частини.

Outcome: approved