Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

16.12.2024 року до суду звернувся [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та утримує свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що він, [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 2002 року по 2018 рік. У шлюбі з [PERSON] у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з батьком, [PERSON] , оскільки останній займався його вихованням, утриманням, розвитком, лікуванням, а також задоволенням інших потреб, які виникають в процесі дорослішання дитини. На даний час мати дитини - [PERSON] є старшим солдатом і перебуває на військовій службі, що підтверджується відповідною довідкою. Будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Заявник одноособово займається утриманням сина, його вихованням та повним задоволенням усіх його потреб, а встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітнього сина необхідне йому для оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним із батьків, отримання права на податкові соціальні пільги, можливості переміщення дитини без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом з дитиною. Крім цього, встановлення даного факту породить юридичні наслідки, які виразяться в можливості одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, а також в майбутньому для подальшого оформлення документів щодо переміщення дитини та можливості зміни місця проживання та розвитку сина в безпечних умовах, зняття з реєстрації та реєстрації місця проживання сина. Таким чином, метою встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання сина є повна реалізація прав, як батька дитини, а також оформлення документів, необхідних для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Тому заявник вимушений звертатися до суду з даною заявою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву за вх. № 1156/25 від 30.01.2025 року відповідно до якої просить справу розглянути за його відсутності, вимоги заяви підтримує та просить їх задовільнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши на адресу суду власноруч написану заяву за вх. № 1107/25 від 29.01.2025 року, згідно якої просить розгляд справи провести без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. За наявності існуючих умов, передбачених в ч. 2 ст. 247 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі поданих письмових доказів та документів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так, судом достовірно встановлено, що [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 2002 року по 2018 рік. У шлюбі з [PERSON] у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з батьком, [PERSON] , оскільки останній займався його вихованням, утриманням, розвитком, лікуванням, а також задоволенням інших потреб, які виникають в процесі дорослішання дитини. На даний час мати дитини - [PERSON] є старшим солдатом і перебуває на військовій службі, що підтверджується відповідною довідкою. Будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та постійно проживає разом з заявником за адресою [ADDRESS] , який належить заявнику на праві приватної власності, що відповідно підтверджується договором дарування від 24.06.2019 року. Факт реєстрації за адресою спільного проживання завявника з сином Нікітою підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади, з якого вбачається, шо з 22.11.2018 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та довідкою про склад сім`ї, виданою Центром надання адміністративних послуг Калинівської міської ради. Факт самостійного виховання та утримання сина [PERSON] заявником підтверджується цілою низкою інших доказів. Так, з Акту обстеження умов проживання вбачається, що дитина проживає у приватному житловому будинку разом з батьком і забезпечена усім необхідним: має власну дитячу кімнату, обладнану відповідно до віку і потреб дитини (місце для сну та навчання, достатню кількість сезонного взуття та одягу), забезпечений телефоном та ноутбуком тощо. В результаті спілкування з дитиною, яке відбувалося під час обстеження умов проживання комісією з`ясовано, що маму [PERSON] майже не пам`ятає. В той час, як сам зауважив хлопчик, - тата дуже любить. Таким чином, комісія прийшла до висновку, що [PERSON] дійсно проживає зі своїм малолітнім сином - [PERSON] і самостійно займається задоволенням його потреб, слідкує за його станом здоров`я. Заявник одноособово займається утриманням сина, його вихованням та повним задоволенням усіх його потреб, а встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітнього сина необхідне йому для оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним із батьків, отримання права на податкові соціальні пільги, можливості переміщення дитини без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом з дитиною. Крім цього, встановлення даного факту породить юридичні наслідки, які виразяться в можливості одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, а також в майбутньому для подальшого оформлення документів щодо переміщення дитини та можливості зміни місця проживання та розвитку сина в безпечних умовах, зняття з реєстрації та реєстрації місця проживання сина. Таким чином, метою встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання сина є повна реалізація прав, як батька дитини, а також оформлення документів, необхідних для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав громадян та встановлення пакту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд вважає, що наведені у даній заяві обставини підтверджують, що факт, який необхідно встановити є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість їх безперешкодної реалізації. Встановлення факту перебування малолітньої дитини на самостійному вихованні і утриманні необхідний заявнику для захисту прав та інтересів дитини, а також його прав, як батька. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. З ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Оскільки мати дитини [PERSON] не займається вихованням та утриманням сина [PERSON] , [INFO] , тому ці обов`язки покладаються на заявника [PERSON] як батька, який самостійно виховує та утримує дитину. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вказаної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved