Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Адвокат Хромеєв Дмитро Сергійович в інтересах [PERSON] та адвокат Биков Владислав Ігорович в інтересах [PERSON] звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя. В обґрунтування вимог заявники зазначили, що вони з 16.09.2020 перебувають в шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Між ними укладено нотаріально посвідчений договір, яким визначено порядок здійснення батьківських прав та їх участь у вихованні, утриманні їх дитини. Протягом тривалого часу спільне сімейне життя у подружжя не склалося. Шлюбні відносини між ними припинилися з 01.06.2024. Вони не ведуть спільне господарство. Спори стосовно майна та з інших питань між ними відсутні. Примирення між ними та їх подальше спільне життя неможливе та є таким, що суперечить їх інтересам. Заявники просили розірвати шлюб між ними, повернути [PERSON] її дошлюбне прізвище, та визначити місце проживання їх дитини та порядок здійснення батьківських прав та їх участь у вихованні, утриманні згідно договору. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представники заявників адвокат Хромеєв Д.С. та адвокат Биков В.І. надали заяви про розгляд справи без їх участі, в якій підтримали вимоги заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя та просили її задовольнити. 01.01.2025 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. 12.02.2025 судом постановлено ухвали про залишення без розгляду заяви в частині вимоги про визначення місця проживання дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 16.09.2020 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №1364, прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 16.09.2020 серії [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про народження від 25.08.2021 серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в м. Київ, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії договору від 17.09.2024, посвідченого нотаріально, [PERSON] та [PERSON] врегулювали питання їх участі у вихованні їх дитини, її утриманні, визначенні місця її проживання тощо. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Заявники скористалися вказаним правом та звернулися до суду з вказаною спільною заявою, наполягаючи на розірванні шлюбу між ними. Аналізуючи доводи заявників, наведені в обґрунтування заявлених вимог, та обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і заявники цього не бажають, оскільки сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Водночас судом встановлено, що заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а також що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх неповнолітньої дитини. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітньої дитини у сторін, небажання заявників перебувати в шлюбі, якими зокрема укладено письмовий договір щодо врегулювання питання їх участі у вихованні, утриманні їх дитини, суд вважає, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, на тому, що є моральною основою шлюбу, однак заявники не мають намір зберігати шлюб між ними. На переконання суду, у вказаному конкретному випадку, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам заявників, що має істотне значення. На думку суду, оскільки заявники наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Обмірковуючи питання щодо надання сторонам строку для примирення, суд виходить з того, що сторонами не надано суду жодних заяв, як-то про примирення чи збереження шлюбу, заявники наполягають на розірванні шлюбу. Крім того, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам, внаслідок чого заявлені вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням положень ст. 113 СК України суд вважає, що заявник [PERSON] має право на відновлення її дошлюбного прізвища, оскільки судом розірваний шлюб між подружжям. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України суд зазначає, що при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved