Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду та просить стягнути з [PERSON] аліменти з доходу отриманого на підставі договору дарування в розмірі 1/3, що складає 181666,66 грн. Просить стягнути з [PERSON] аліменти за минулий час з 01.09.2020 року на [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти за минулий час з 01.09.2020 року на [PERSON] , [INFO] . Просить призначити [PERSON] щомісячно виплату аліментів на [PERSON] , [INFO] , в розмірі заробітку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням суду від 11.11.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі у них народилися діти- [PERSON] та [PERSON] , які знаходиться на її утриманні. З серпня 2018 року відповідач припинив давати кошти на утримання дітей. 09.02.2017 року відповідач отримав дохід в якості дарунка - 545000 грн. у відповідності до договору дарування. Оскільки добровільно сплачувати аліменти відповідач відмовляється, тому вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Приймаючи до уваги викладене, що позивачка не надала заперечень проти заочного розгляду справи, що судом ухвалено про заочний розгляд справи, то в відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 05.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 586. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Неповнолітня дитина [PERSON] знаходиться на утриманні матері. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач у справі належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що відповідач надає допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, відповідачем не надано. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ Статтею\~182\~СК України\~визначаються обставини,\~які повинен\~врахувати суд\~при визначені\~розміру аліментів,\~а саме\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини,\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів,\~наявність у\~платника аліментів\~інших утриманців,\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, стан здоров`я та матеріальне становище дитини і відповідача, що неповнолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не надав жодних доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, не скористався своїм правом на надання суду відзиву, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з доходу отриманого на підставі договору дарування в розмірі 1/3 частини, що складає 181666,66 грн., за період з 01.09.2020 року на [PERSON] , за період з 01.09.2020 року на [PERSON] , то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача,\~але не\~міг їх\~одержати у\~зв`язку\~з ухиленням\~останнього від\~їх сплати.\~У цьому\~разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що позивачка зверталася до відповідача з вимогою надавати кошти на утримання дітей, а відповідач ухилявся від сплати аліментів у зазначені нею періоди. Оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів про те, що вона зверталася до платника аліментів щодо їх одержання, ухилення від сплати аліментів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині. При цьому, суд бере до уваги і те, що як зазначила позивач у своїй позовній заяві, відповідач отримав дохід у якості подарунка 09.02.2017 року, тобто в період часу, коли аліменти з нього не стягувалися рішенням суду, і в період часу, за який позивачка не пред`являла вимогу про стягнення аліментів за минулий час (за минулий час позивач просила стягувати аліменти з 01.09.2020 року). Беручи до уваги вищевикладене, вимоги ч.1 ст.191 СК України, суд стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] з дати подання до суду позовної заяви (19.11.2024 року), як це передбачено ч.1 ст. 191 СК України. \~ Відповідно\~до\~ст.\~141\~ЦПК України\~суд\~стягує з\~відповідача судовий\~збір на\~користь держави,\~оскільки позивачка\~звільнена від\~сплати цих\~сум. Згідно з п. 1 ч. 1\~статті 430 Цивільного процесуального кодексу України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial