Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Орган опіки та піклування Ольшанської селищної ради звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] та про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 липня 2024 року до органу опіки та піклування Ольшанської селищної ради Миколаївського району, Миколаївської області звернулась служба у справах дітей Ольшанської селищної ради з клопотанням встановлення соціально-правового статусу малолітньому [PERSON] , [INFO] та вирішення питання про позбавлення батьківських прав, його батьків громадян [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Малолітній [PERSON] [INFO] відповідно до «Акту внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку» від 15.07.2024, «Акту обстеження умов проживання» від 15.07.2024 за адресою: [ADDRESS] та «Акту проведення оцінки рівня безпеки» від 15.07.2024 був доставлений та переданий до КНП МОДКЛ МОР для проходження медичного огляду та заключення лікарів про його стан здоров?я. Отримавши висновок про стан здоров?я він був тимчасово влаштований в родину до вирішення питання про встановлення його соціально-правового статусу та вирішення питання про позбавлення батьківських прав, його батьків. Відповідачі не піклуються про свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не цікавляться його станом, не виявляють бажання спілкуватись, не проявляють уваги чи батьківської турботи по відношенню до своєї дитини. До залишення дитини та зникнення у невідомому напрямку відповідачі постійно змінювали місця перебування для уникнення спілкування з любими державними чи місцевими органами та службами. В квітні 2024 року громадяни [PERSON] та [PERSON] з?явились на території Ольшанської селищної ради в с-ще [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] [INFO] , декілька днів вони проживали у бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 3 перших днів свого перебування ці громадяни почали залишати свого малолітнього сина на прабабусю якій 70 років, без попередження про зникнення та без будь яких засобів для дитини, без продуктів харчування відповідно до віку дитини. За адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] 1954 р.н., яка є опікуном [PERSON] 2020 р.н. (дитини-сироти) брата [PERSON] . [PERSON] [INFO] громадянка [PERSON] являється прабабусею. З моменту появи громадян [PERSON] та [PERSON] на території Ольшанської селищної ради поведінка [PERSON] різко змінилась. Він почав без поважних причин пропускати онлайн заняття в школі, не виходити на зв?язок, не повідомляти про причини відсутності. З Ольшанського ліцею до служби у справах дітей Ольшанської селищної ради надійшло повідомлення про без причинні пропуски занять та відсутність зв?язку з [PERSON] . Службою у справах дітей Ольшанської селищної ради та поліцейським офіцером громади було відвідано [PERSON] для з?ясування причин порушення виконавчої дисципліни. Було з?ясовано що він допомагає бабусі доглядати за малолітнім [PERSON] 2023 р.н., якого батьки залишають, а самі знаходяться невідомо де. Була проведена профілактична бесіда з опікуном. Розпочата робота з громадянами [PERSON] та [PERSON] щодо відповідального ставлення до своїх батьківських обов?язків. Також було з?ясовано, що громадяни [PERSON] та [PERSON] до приїзду в селище Ольшанське проживали в м. Миколаєві звідки виїхали бо попали в поле зору поліції та служби у справах дітей, потім приїхали до с. Іванівка Нечаєнської сільської ради де відразу попали в поле зору служби у справах дітей Нечаєнської сільської ради і поліцейського офіцера їх громади а потім переїхали в селище. Громадяни [PERSON] та [PERSON] вийняли житло за адресою [ADDRESS] і почали підробляти тимчасовими підробітками. Гроші не завжди витрачались на дитину і їх постійно не вистачало. Вони ходили і вимагали допомоги у громадян [PERSON] та [PERSON] , які є прабабусями [PERSON] 2023р.н. При спробах відвідати, проконтролювати стан житла, умов проживання та утримання малолітнього [PERSON] 2023 р.н. громадян [PERSON] та [PERSON] або не було вдома або вони не відчиняли. Будь яких засобів для зв`язку у них не було. Надходили усні повідомлення від мешканців селища, що їх бачили в нетверезому стані разом з дитиною в різних місцях селища. Вони все частіше почали кидати дитину на різних осіб без попередження. [PERSON] та [PERSON] були викликані до служби у справах дітей і попереджені щодо можливих наслідків свого безвідповідального ставлення до своїх батьківських обов?язків та систематичного ухиляння від них. Після зустрічі громадяни [PERSON] та [PERSON] 25 червня 2024 року виїхали з житла за адресою: [ADDRESS] , яке винаймали. Місце їх перебування не було відоме. Причиною виїзду були постійні скарги сусідів на шум, неприємний запах, великий потік людей, які не проживали за вказаною адресою, підтоплення сусідів з 4 поверху по перший та їхньої відмови по телефонному дзвінку голови ОСББ з?явитися та ліквідувати аварію. В присутності поліцейського громади, сусідів, служби у справах дітей, голови ОСББ була відкрита квартира і перекрита вода. Це був єдиний раз коли всі служби потрапили до квартири де мешкали [PERSON] та [PERSON] з малолітньою дитиною. Квартира була в занедбаному стані та потребувала прибирання та ремонту, в квартирі було брудно, порушені санітарно-гігієнічні норми, у дитини відсутнє окреме спальне місце, відсутні іграшки, постіль брудна, відчувався неприємний запах, відсутні продукти харчування, відсутність дитячих речей, засобів гігієни для дитини. Був здійснений виїзд за адресою [ADDRESS] за місцем проживання прабабусі і виявлено що [PERSON] 2023 року знаходився там. Батьки [PERSON] , коли залишали дитину, повідомили [PERSON] (прабабуся), що на декілька годин, але їх не було вже одну добу. У вечері вони з?явились і перебували за вище вказаною адресою. Більше громадяни [PERSON] та [PERSON] за адресою найманого житла не з?являлись і речі з квартири не забирали. З квітня 2024 року при зустрічах з громадянами [PERSON] та [PERSON] проводились профілактичні бесіди щодо виконання ними батьківських обов?язків, дотримання норм гігієни для дитини, відповідного харчування, створення умов для проживання розвитку дитини. Також неодноразово наголошувалось про адміністративну та кримінальну відповідальність. Але ніяких змін в поведінці батьків дитини не відбулося, жодні зауваження не були прийняті до уваги, батьки дитини ігнорували всю допомогу для подолання складних життєвих обставин. Відповідно до довідки наданої управлінням соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації від 24.07.2024 року № 2528/03 громадянка [PERSON] на обліку не перебуває і ніяких державних соціальних допомог не отримує. 15 липня 2024 року службою у справах дітей Ольшанської селищної ради, поліцейським громади та лікарем загальної практики-сімейної медицини при відвідуванні громадянки [PERSON] , яка є опікуном дитини-сироти [PERSON] 2010 р.н. був виявлений факт підкинутої дитини. Громадяни [PERSON] та [PERSON] залишили, підкинули свою малолітню дитину [PERSON] [INFO] прабабусі [PERSON] ще 08 липня 2024 року і протягом 8 діб не з?являлись, жодного разу не телефонували, будь яких засобів особистої гігієни для дитини, продуктів харчування, коштів на утримання дитини не залишили. Беручи до уваги той факт, що такі залишання (підкидання) дитини постійні, було прийняте рішення про вилучення дитини. Були складені «Акт внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку» від 15.07.2024 року, «Акт обстеження умов проживання» від 15.07.2024 року за адресою перебування дитини [ADDRESS] (у прабабусі) та «Акт проведення оцінки рівня безпеки» від 15.07.2024, де було вказано про дуже небезпечний рівень перебування малолітнього [PERSON] [INFO] . Цього ж дня малолітній [PERSON] [INFO] був доставлений та переданий до КНП МОДКЛ МОР для проходження медичного огляду та заключення лікарів про його стан здоров?я. Отримавши висновок про стан здоров?я він був тимчасово влаштований в родину до вирішення питання про встановлення його соціально-правового статусу. За час проживання на території Ольшанської селищної ради відповідачі так і не знайшли часу та можливості заключили договір з сімейним лікарем для малолітньої дитини, тому у дитини відсутні медична картка і картка щеплень. Лікаря вони не відвідували. До органу опіки та піклування Ольшанської селищної ради надійшов акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітнього [PERSON] [INFO] від 15.07.2024 року, клопотання від служби у справах дітей Ольшанської селищної ради з проханням встановлення соціально-правового статусу та вирішення питання про позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] по відношенню до їх малолітнього сина [PERSON] [INFO] , який перебував в КНП МОДКЛ МОР. Громадяни [PERSON] та [PERSON] були неодноразово попереджені про адміністративну та кримінальну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов?язків (18.03.2024, 19.05.2024, 24.05.2024, 13.06.2024, 19.07.2024, 24.07.2024), але ніяких змін в поведінці матері не відбулося, жодні зауваження не були прийняті до уваги, матір ігнорувала всю допомогу, для подолання складних життєвих обставин. Своєю поведінкою та способом відповідачі негативно впливають на малолітню дитину на її фізичне здоров`я та психічний стан. Враховуючи вищезазначене, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , відповідає інтересам дитини та є доцільним. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , на користь установи чи особи, до якої буде влаштована дитина, в розмірі 1/2 частини від від усіх видів зароботку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що до цього часу батьки дитини не здійснювали жодних спроб зв`язатись з органом опіки та піклування, дізнатись про долю [PERSON] , виправити ситуацію. Так само не надходило інформації від прабабусі [PERSON] , про те, що його батьки цікавились його долею. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у встановлений законодавством спосіб шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак судові повістки повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що за позицією ВС свідчить, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки (пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву органу опіки та піклування Ольшанської селищної ради обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18 серпня 2023 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28-30). Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 22). Відповідно до довідки-характеристики Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 26.07.2024, [PERSON] після смерті матері на території [PERSON] селищної ради зареєстрований, але не проживає. Місце проживання не визначене. Проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] . В шлюбі є син [PERSON] , 2023 р.н. Громадянин [PERSON] не працює, зловживає алкоголем. Випадків порушення громадського порядку селищною радою не зафіксовано, скарг та заяв на адресу селищної ради не надходило (а.с. 26). Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 16). Відповідно до інформації Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 30.07.2024 [PERSON] до липня місяця 2023 року за місцем реєстрації проживала переодично, з липня 2023 на території сільської ради не проживає. За період проживання скарг та нарікань на її поведінку не надходило. Відділ «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ольшанської селищної ради повідомив листом від 19.07.2024 № 226-23, що за даними реєстру територіальної громади [PERSON] не значиться (а.с. 31). З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2024 на підставі усного повідомлення від голови ОСББ будинку [ADDRESS] про те, що квартиронаймачі громадяни [PERSON] та його співмешканка [PERSON] , які є батьками малолітнього [PERSON] , затопили квартири, які знаходились під ними з четвертого по перший поверх, двері не відчиняють, в телефонній розмові повідомили, що знаходяться не в селищі, Головою ОСББ був викликаний поліцейський офіцер громади [PERSON] і служба у справах дітей, квартира була відчинена та з метою захисту прав та свобод малолітнього [PERSON] , з метою з`ясування в яких умовах проживає малолітня дитина проведено обстеження умов проживання найманого житла [PERSON] та [PERSON] . Членами комісії у складі начальника служби у справах дітей Ольшанської селищної ради Чабанюк С.В., поліцейським офіцером Ольшанської територіальної громади Житником А.Г., головою ОСББ будинку [ADDRESS] [PERSON] було складено акт обстеження умов проживання від 25.06.2024, відповідно до якого квартира [ADDRESS] . В квартирі є світло, вода. Меблі та деякі побутові речі надані головою ОСББ. Умови проживання: при обстеженні квартири було виявлено дуже неприємний запах в помешканні. В кімнаті розкидані речі, постіль без постільної білизни. Окремого спального місця для дитини не має, є частини дитячого ліжка, але воно не зібране. У коридорі в коморі скидані речі, взуття з речами, все брудне. Ванна і туалет в занедбаному стані, вся підлога у воді. На кухні брудний посуд, залишки продуктів харчування, сміття, гора мусору, пусті пляшки, до підлоги липне взуття. На балконі скидані речі. Квартира потребує генерального прибирання, провітрювання, косметичного ремонту. Для проживання однорічної дитини жодних умов не створено. Дитина спить разом з кимось дорослим. На брудній підлозі розкинута ковдра, напевно це місце для гри дитини. Іграшок відповідного віку не має. Дитина у віці 10 місяців активно пробує ходити, повзає, а в помешканні багато небезпечних, брудних місць, і як наслідок з`являється загроза життю дитини. Для виховання та розвитку малолітньої дитини жодних умов не створено. Стосунки та традиції в сім`ї неможливо встановити оскільки батьки не мають постійного місця проживання, постійно переїжджають, змінюють адресу, задля уникнення спілкування та контролю з боку будь-яких державних чи місцевих органів влади (а.с. 51-52). Як вбачається з акту органу внутрішній справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 15.07.2024, складеного поліцейським офіцером Ольшанської територіальної громади Житником А.Г. у присутності особи, яка знайшла дитину [PERSON] , понятих [PERSON] , [PERSON] , працівника закладу охорони здоров`я лікаря загальної практики сімейної медицини [PERSON] , представника служби у справах дітей начальника ССД [PERSON] , 15.07.2024 о 20:50 була виявлена дитина чоловічої статі, знайдена в [ADDRESS] . Прикмети дитини: футболка світла, памперс, шорти, зріст 70 см, світле волосся, світлі очі, свідоцтво про народження [NUMBER] , [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] , батько та мати, не працюючи. Стан здоров`я під час її виявлення: зовнішньо здорова, шкіряні покрови у висипці (пелюшковий дерматит, пітничка). Дитина доставлена в КНП МОДКЛ МОР, дитину прийняла [PERSON] (а.с. 39 - на обох сторонах аркушу). 15.07.2024 начальником служби у справах дітей Ольшанської селищної ради Чабанюк С.В., поліцейським офіцером Ольшанської територіальної громади Житником А.Г., лікарем загальної практики сімейної медицини [PERSON] складено акт обстеження умов проживання на підставі усного повідомлення про залишення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] його батьками без догляду та засобів для існування прабабусі [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Було встановлено, що ані дитина, ані батьки за вказаною адресою не зареєстровані. Будинок належить прабабусі [PERSON] . В будинку є три житлові кімнати забезпечені меблями. Кухня та коридор. Є літня кухня та господарські споруди, город. Є басейна та централізований водопровід. Батьки в будинку не проживають і не з`являються. Для проживання однорічної дитини жодних умов не створено. Дитина спить разом із прабабусею (якій 70 років), відсутнє спальне місце, не має місця для гри дитини, іграшок відповідно віку не має, одяг в дуже обмеженій кількості (4 футболки, 3 шортів). Інших дитячих речей в будинку не має. Є багато небезпечних для дитини місць в будинку. Хлопчик почав ходити, постійно все бере, стягує, відчиняє. Якщо не стежити може спричинити собі шкоду. Ще більше небезпеки у дворі. Прабабуся у зв`язку зі своїм віком та фізичним станом не може надати відповідний догляд малолітній дитині і як наслідок з`являється загроза життю дитини. Батьки часто залишали дитину на прабабусю на 3, 4, 6 і більше діб без жодних засобів для проживання дитини, не дзвонили і не цікавились станом дитини. Станом на 15.07.2024 протягом тижня жодних контактів з батьками не має. Жодних умов для виховання та розвитку дитини не створено. За цією адресою мають постійне місце реєстрації [PERSON] , 1954 р.н. - прабабуся та [PERSON] , 2010 р.н. - дядько. Стосунки та традиції в сім`ї неможливо встановити оскільки батьки не мають постійного місця проживання, постійно переїжджають, змінюють адресу, задля уникнення спілкування та контролю з боку будь-яких державних чи місцевих органів влади. За результатом обстеження зроблено висновок, що [PERSON] , [INFO] знаходиться без піклування батьків протягом довгого періоду, зв`язок з батьками відсутній, вони не залишили жодної інформації для зв`язку з ними, інформацію про їх місце проживання. Дитина вилучена за актом органу внутрішній справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 15.07.2024 (а.с. 40 з обох сторін аркушу). 15.07.2024 складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого родина перебуває під постійним контролем поліцейського громади, служби у справах дітей, соціальних служб, представників медицини. Як наслідок, щоб уникнути контролю, батьки постійно змінюють місце проживання. Сім`я переїхала з Нечаянської громади, потрапила в поле зору служби у справах дітей, а перед цим з м. Миколаєва. Причина - недогляд за дитиною. Прабабуся пояснила, що 7 діб тому, 07.07.2024 батьки [PERSON] залишили його і пішли. За весь час вони не з`являлись, не телефонували, продуктів чи засобів гігієни не передавали. Їй, зважаючи на вік, вже важко практично не можливо здійснювати догляд за дитиною. Дитина дуже жвава і потребує постійної уваги та сил. Потрібні кошти для утримання та харчування, а таких коштів не має. При огляді дитини були виявлені висип по тілу біля шиї та на грудях більше, по інших частинах тіла менше. Ознак прояву насильства по відношенню до дитини не встановлено. Дитина на обліку у сімейного лікаря не перебуває. Будь-які продукти харчування для дитини відсутні, прабабуся купляла молоко розбавляла, давала так чи варила манку. З прикорму була картопля і борщ. Отже було встановлено: незабезпечення дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом який відповідає віку та сезону, рівень безпеки дитини визначено як дуже небезпечно (а.с. 41-50). Наказом Служби у справах дітей Ольшанської селищної ради від 15.07.2024 № 15-ОД, на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту дитину чи знайдену дитину та її доставку від 15.07.2024, [PERSON] , [INFO] поставлено на облік як дитину, що опинилась у складних життєвих обставинах (а.с. 32). 18 липня 2024 року до органу опіки та піклування Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області звернулась служба у справах дітей Ольшанської селищної ради з клопотанням встановлення соціально-правового статусу малолітньому [PERSON] , [INFO] та вирішення питання про позбавлення батьківських прав його батьків громадян [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 55-58). Рішенням виконавчого комітету Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 19.07.2024 № 131 органу опіки та піклування Ольшанської селищної ради доручено підготувати та подати до суду позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , затверджено висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав вказаних осіб, службі у справах дітей Ольшанської селищної ради вказано вирішити питання подальшого влаштування, перебування малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ольшанської селищної ради по справі про позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Ольшанської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Частинами першою, другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до частин 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В ситуації, що розглядається з часу розлучення відповідачів з дитиною минуло більш ніж пів року, відповідачі протягом всього цього часу не виявили бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновленням свого зв`язку із дитиною. В судове засідання жодного разу не прибули, жодним чином не продемонстрували Суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною і в такій ситуації на думку Суду без бажання відповідачів держава позбавлена можливості посприяти їм у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї. Також, важливим для Суду є те, що при позбавленні батьківських прав відповідачів, відносини, які склались між ними і дитиною не зміняться в бік розлучення їх з дитиною, які разом не проживають вже протягом тривалого часу. Як підсумок, аналізу елементів, які впливають на визначення «якнайкращих інтересів дитини» Суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дитини і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію прав дитини. Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169). Суд також враховує, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах. Отже, судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що батько та матір [PERSON] , [INFO] не виконують своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, його життям не цікавляться та не приймають участі у його вихованні, розвитку та утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved