Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Шалапаюк В.Л. звернулась до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі двох третин з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення ними повноліття. Позовна заява мотивована тим, що 12 березня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, під час шлюбу у сторін народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, через вісім років після укладення шлюбу між сторонами виникли перші серйозні сварки, протягом останніх трьох років подружнього життя сімейні відносини сторін почали суттєво погіршуватися через зміну відповідачем свого світогляду в сторону містики. Як виявилося сторони мають різні погляди на життя, відповідач не розуміє сутності проблем, які виникають у їх родині, не здатен піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, допомоги. Сторони мають кардинально протилежні погляди щодо виховання їх спільних дітей, як зазначила позивачка, протягом останніх двох років відповідач взагалі не цікавиться життям своїх дітей, майже з ними не спілкується та не бере жодної участі у їх вихованні. Крім того, позивачка зазначила, що у відповідач активно спілкується з іншою жінкою та має до неї серйозні наміри, така поведінка є неприйнятною та повністю руйнує основоположні принципи сім`ї, якими є любов та взаємоповага. Тобто, шлюб носить суто формальний характер, кожен із сторін живе своїм життям. Спору щодо визначення місця проживання дітей не має, оскільки за домовленістю діти проживають разом із позивачкою. При цьому, відповідач фінансово забезпечує дітей по мінімуму, оскільки вважає, що витрати на дітей повинні оплачуватись навпіл. Разом з цим, позивачка вказує, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює свою діяльність тривалий час, має постійну зайнятість та доходи, володіє нерухомим майном. Враховуючи, що у відповідача відсутні інші особи на утриманні, він є працездатним, інвалідності чи будь яких інших хвороб не має, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі двох третин з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 24 січня 2025 року Берегівським районним судом Закарпатської області отримано відзив відповідача [PERSON] в особі його представника адвоката Мензак Ю.Ю. на позовну заяву, в якому останній просив шлюб задовольнити частково, а саме: розірвати шлюб між сторонами, стягувати аліменти в користь позивачки в розмірі по 6250 гривень щомісячно на кожну дитину. У відзиві представник відповідача зазначив, що після кризи сімейного життя відповідач вчиняв спроби примирення із позивачкою, однак такі виявилися невдалими. Щодо розміру аліментів на утримання дітей у відзиві зазначено про те, що отримуваний дохід від підприємницької діяльності є нестабільним та у разі визначення аліментів у визначеному позивачкою розмірі, така частка не може бути більшою за 50% його заробітку, як це передбачено законом. Крім цього, представник відповідача зазначив, що у силу нестабільності підприємницької діяльності отримуваний дохід є нестабільним, а тому розмір стягуваних аліментів з відповідача слід визначити у твердій грошовій сумі. При цьому, 28 січня 2025 року представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Позовні вимоги визнали частково, а саме просили стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/2 від заробітку (доходу) відповідача. 29 січня 2025 року Берегівським районним судом Закарпатської області отримано відповідь на відзив, в якому зазначено, що в силу нестабільності підприємницької діяльності відповідача та нестабільним отримуваним доходам, сторона позивача погоджується на визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у сукупному розмірі 30000-35000 гривень на місяць, тобто по 7500-8750 гривень аліментів на кожну дитину. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] \~до [PERSON] уклали шлюб 12 березня 2009 року, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, зроблений актовий запис за № 107. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей. За таких\~обставин позовну\~заяву [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу, слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 27 цієї Конвенції визначає, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 років до 18 років встановлений в розмірі з 1 січня 3196,00 грн. 50% = 1598,00 грн.. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (тобто на час звернення до суду 1598,00 грн.). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (тобто 3196,00 грн.). Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з цим, суд звертає увагу, що посилання представників позивача та відповідача у відзиві та відповіді на відзив відносно стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не відповідає вимогам щодо зміни позовних вимог передбачених статтею 49 ЦПК України. Таким чином, враховуючи, що позивачці потрібно утримувати неповнолітніх дітей, однак не доведено належними і допустимими доказами спроможність сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачкою, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити в цій частині частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця і до досягнення ними повноліття.

Outcome: partial