Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що відповідно до рішення Криворізької міської ради № 381 від 31.03.2016 року «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» зі змінами, районні у місті ради та їх виконавчі органи правомочні розглядати й вирішувати питання, віднесені до відання органів місцевого самоврядування Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими законами в обсязі і межах, визначених цим рішенням, а саме: ведуть оперативний облік житлового фонду та нежитлових приміщень, здійснюють контроль за їх ефективним утриманням і використанням, беруть участь у судових засіданнях, у яких стороною є Криворізька міська рада та її виконком, у тому числі відносно визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Так вказував, що кімната [ADDRESS] належить до комунальної власності міста. За відомостями з Реєстру Криворізької територіальної громади від 23.09.2024 року по [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] з 06.03.2012 року по теперішній час. При цьому відповідно до інформації наданої ТОВ «Житлокомцентр» [PERSON] не сплачує борг за послугу з утримання будинку та території, а також з електроенергії в сумі 1455,18 грн. Отже, відповідач вказаним житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе, а його фактичне місце проживання не відоме. Таким чином він без поважних причин понад шість місяців відсутній за місцем реєстрації, що є правовою підставою для визнання таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Просив на підставі викладеного визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 2422,40 грн. Представник позивача, [PERSON] , у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві до суду, внаслідок чого просив суд задовольнити заявлені ним вимоги. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, не надавши суду жодних заяв чи клопотань. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В той же час суд зазначає, що у даному випадку відсутні підстави, перелічені у ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; На підставі ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Матеріалами справи встановлено, що за відомостями від 31 грудня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що в кімнаті [ADDRESS] зареєстрований з 06.03.2012 року [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується відповідно копіями виписки ТОВ «Житлокомцентр» від 20.09.2024 року з фінансового особового рахунку № [NUMBER] на кімнату [ADDRESS] (площа 5,66 м. кв.) та відомостями з реєстру Криворізької міської територіальної громади від 23.09.2024 року. Однак на підставі акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 9 жовтня 2024 року комісією представників виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради було встановлено, що у кімнаті [ADDRESS] ніхто не мешкає, зокрема, [PERSON] , [INFO] , місце знаходження якого невідомо. Також встановлено за довідкою ТОВ «Житлокомцентр» від 01.09.2024 року, що на кімнату [ADDRESS] рахується заборгованість з оплати на її утримання в сумі 54,15 грн. та з електроенергії в сумі 1401,03 грн. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказував, що мешкає у такому гуртожитку, починаючи з 2008 року, де раніше чув про відповідача. Однак [PERSON] вже багато років в кімнаті [ADDRESS] не мешкає, де він може бути йому невідомо, оскільки в такій кімнаті біля двох років мешкає молодий хлопець. Суд вказує, що на підставі ч. 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу (далі - ЖК) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За ч. 3 ст. 71 ЖК визначено підстави для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Згідно із ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз ст. 71, 72 ЖК дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 24 жовтня 2018 року по справі № 490/12384/16-ц. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 759/14973/17. При цьому суд встановив, що кімнати [ADDRESS] є комунальною власністю та відповідно після звільнення підлягає повторному заселенню громадянами, що перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов за місцем мешкання, згідно із Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень. На підставі зібраних доказів судом було встановлено, що відповідач, перебуваючи на реєстраційному обліку у житловому приміщенні кімнати 10/1 в буд. [ADDRESS] , безперервно не проживає у ньому понад встановлені законом строки без поважних причин, що доводить втрату ним інтересу до такого спірного житла. Отже, у даному випадку на переконання суду за обставинами справи не має законних підстав для застосування положень ч. 3 ст. 71 ЖК, оскільки відповідачем не було підтверджено жодними доказами наявність підстав для збереження за ним спірного житлового приміщення. Таким чином на підставі встановлених судом обставин справи представником позивача було доведено, що відповідач тривалий час не проживає в кімнаті [ADDRESS] , не сплачуючи при цьому комунальні послуги, якому не чинилось перешкод у проживанні в такому житлі. Отже, позбавлення у даному випадку права користування [PERSON] спірним житлом не порушує його права на житло, оскільки він, як було встановлено судом, втратив до спірного житлового приміщення інтерес, мешкаючи тривалий в іншому місці. На підставі викладеного вмотивування заявлені позовні вимоги виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради з оплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved