Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між ними погіршились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, у зв`язку із чим між ними виникали постійні сварки. Вказала, що тривалий час кожен з подружжя живе своїм життям та своїми інтересами, а з серпня 2022 року позивач разом зі спільним сином подружжя проживають у Німеччині. З січня 2024 року позивач припинила шлюбні відносини з відповідачем, у зв`язку із чим вони спільного господарства вони не ведуть. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. В судове засідання, яке відбулося 06.02.2025, позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. При цьому, в матеріалах справи міститься її заява, у якій вона позовні вимоги підтримала та прохала суд задовільнити їх в повному обсязі, а також вказала здійснювати розгляд справи без її участі. 26.11.2024 відповідачем через загальну канцелярію суду було подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке обгрунтовано наступним. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . З початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України позивач разом із сином проживають у Німеччині. Відповідач вказує, що до переїзду позивача із сином у Німеччину, подружжя було зразковим, вони кохали один одного та вели спільне господарство. Щодо розірвання шлюбу заперечує, оскільки хоче зберегти сімейні стосунки, а також вважає, що розірвання шлюбу негативно вплине на виховання їх спільного з позивачем сина. Окрім того, відповідач зазначив, що він прикладає зусилля для збереження шлюбу, а також щомісяця надсилає грошові кошти дружині для задоволення її потреб та потреб їхнього сина. Вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні. Враховуючи викладене, відповідач прохає суд зупинити провадження у даній справі строком на шість календарних місяців. В судовому засіданні, яке відбулося 06.02.2025, відповідач вищевказане клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні. Окремо зазначив, що він хоче зберегти сім`ю та хоче щоб їх з позивачем спільний син зростав у повноцінній сім`ї, вважає, що час надасть можливість дійти до їх з позивачем примирення. Окрім того, відповідач сподівається, що незабаром він зможе побачити свою дружину та сина, оскільки восени вони мають повернутись в Україну, а відтак у них з позивачем буде час все обговорити та вирішити, оскільки дії останньої є емоційними. Водночас, доказів того, що останні восени мають повернутись в Україну, відповідач не надав. 31.01.2025 позивачем в системі «Електронний суд» було сформовано заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, у яких вона вказала, що вони з відповідачем вже більше двох років спілкуються в телефонному режимі декілька разів на місяць виключно з питань, пов`язаних з їх спільним сином Арсенієм. Таких тем як «збереження сім`ї» або «відновлення подружніх стосунків» вони не підіймають взагалі. У своїх запереченнях позивач не заперечувала щодо надання відповідачем коштів на їх з сином потреби, проте вказала, що наданих сум не достатньо для задоволення щомісячних потреб. Окрім того, вважає, що зростання сина в спокійній та психологічно врівноваженій родині, хоч і не в повній, без сварок, неповаги один до одного, буде значно краще, аніж на щоденному емоційно негативному фоні. При цьому, позивач наголошує, що жодним чином не перешкоджає спілкуванню відповідачу разом з сином та всіляко сприяє цьому. Враховуючи викладене, позивач вважає, що підстави для їх з відповідачем примирення та поновлення шлюбних відносин відсутні, у зв`язку із чим прохає суд відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши думку відповідача, взявши до уваги заперечення позивача, відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки будь-яких доказів того, що відповідач вчиняє дії, направлені на примирення подружжя, останнім надано не було, як і не було виявлено такого бажання зі сторони позивача, яка у своїх запереченнях вказала, що не бажає зберігати сім`ю та відновлювати шлюбні відносини. Окрім того, суд зауважує, що дана справа перебуває в провадженні Дарницького районного суду м. Києва з жовтня 2024 року, клопотання про зупинення провадження у справі було заявлено відповідачем у листопаді 2024 року, розгляд справи відбувається в лютому 2025 року, тобто сторони мали достатньо часу дійти спільного рішення щодо збереження шлюбних відносин, проте останні такого не досягли. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 08 листопада 2019 року, який було зареєстровано Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №388. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Із матеріалів справи вбачається, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що спорів про поділ майна подружжя та визначення місця проживання малолітнього сина між сторонами на даний час не існує. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 211,10 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved