Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до Брацлавської селищної ради про встановлення факту прийняття спадщини, мотивуючи її тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] , місцем реєстрації якої було [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок загальною площею 51,7 кв.м. з господарчими будівлями та дві земельні ділянки призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] а також, земельну ділянку (пай) яка розташована на території Вишковецької сільської ради. [PERSON] починаючи з вересня 2020 року постійно проживала із позивачем, так як була вже у досить похилому віці та потребувала сторонньої допомог, в м. Вінниця без реєстрації місця проживання. Померла вона також в м. Вінниця, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцем за заповітом на її майно є позивач відповідно до заповіту від 12 листопада 2004року. В даний час в позивача виникла необхідність оформити свої права на спадкове майно. Внаслідок цього, позивач просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] після смерті його матері, [PERSON] , померлої [INFO] , в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особи, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Брацлавської селищної ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 29.11.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від представника відповідача Брацлавської селищної ради, 04.02.2025 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 29.11.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від представника позивача, адвоката Примакової В.В. 04.02.2025 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] у хут. Н-Михайлівка, Варварівського району Миколаївської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до заповіту від 12.11.2004 року, посвідченого секретарем Вишковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «Все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати мені на момент смерті і на що я за законом матиму право заповідаю [PERSON] » (а.с.13). [PERSON] є власницею земельних ділянок, кадастровий номер 0523082000:04:002:0401 та 0523082000:04:002:0399, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10). Як вбачається із державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 034457, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2.8714 у межах згідно з планом, яка розташована на території Вишковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області (а.с.11). Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2011 року, винесеного в рамках справи № 2-73/11 визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на ? частину житлового будинку «А» загальною площею 51,7 кв.м., в т.ч. житловою площею 24,3 кв.м., з відповідною частину господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , до складу якого входять: вхідний майданчик «а», сарай «Б», туалет «Т», огорожа № 1-3 (а.с.17). [PERSON] померла [INFO] в м. Вінниця, Вінницької області (а.с.14). Як вбачається із довідки, виданої старостою Вишковецького старостинського округу від 03.10.2024 року, після смерті [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , залишилося спадкове майно. Спадкоємцем померлої, згідно заповіту є [PERSON] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] . На момент відкриття спадщини у житловому будинку, що в с. Вишківці, де була зареєстрована та проживала гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , інших зареєстрованих осіб немає (а.с.8). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За приписами статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території. Свобода пересування - право громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де він хоче проживати чи перебувати. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна. Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Висновки суду З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] після смерті його матері, [PERSON] , померлої [INFO] , в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особи, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved