Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

28.10.2024 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, 28.02.2023 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис Відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". Відповідно до п.3 Договору із Відповідачем погоджено використання OTP пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта.У подальшому Відповідач виявив бажання отримати послугу "Оплата частинами", ознайомився із актуальними умовами кредитування та 03.03.2023 року підписав Паспорт кредиту за допомогою OTP пароля. Додатково Відповідачем за допомогою OTP підписаний Графік кредиту. Відповідно до Договору та Графіку кредиту із Відповідачем погоджені наступні умови послугу "Оплата частинами" Розмір кредиту: відповідно до Графіку кредиту; Строк кредитування: відповідно до Графіку кредиту; п.2.4 Договору: Процентна ставка, відсотків річних: 0,12 %; п.2.5 Договору: Кількість та розмір платежів, періодичність: Платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно Графіку погашення кредиту. Відповідач не надавав своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та Графіку кредиту, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 29.09.2024 року має заборгованість 46715.29 грн., яка складається з наступного: 46647.07 грн. - заборгованість за кредитом; 68.22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду від 01.11.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 15.11.2024 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що свої позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» аргументує тим, що відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. З такими доводами позивача [PERSON] не погоджується, вважає їх незаконними та необґрунтованими, такими, що суперечать дійсним обставинам справи, які відомі АТ КБ «ПриватБанк», і які останнє, відповідно, навмисно приховує від Суду з метою введення в оману. Так, 28.02.2023 року фінансовий номер телефону ( [NUMBER] ), належний [PERSON] було заблоковано, а на застосунки Vibеr та Telegram, і його електронну пошту Gmail надійшли повідомлення про вхід до застосунку Приват24. Після цього він негайно зателефонував з іншого номера телефона на гарячу лінію ПриватБанку за номером 3700 та прохав заблокувати його платіжні картки. Для того, щоб пересвідчитись, що його платіжні картки були дійсно заблоковані, [PERSON] того ж дня відвідав відділення ПриватБанку, де співробітники підтвердили цей факт. Повернувшись додому, він побачив, що у додатку Telegram було додано chatbot ПриватБанку, який містив переписку невстановленої особи про зняття коштів, але не з платіжних карток, які оформлював [PERSON] . 03.03.2023 року фінансовий номер телефону ( [NUMBER] ), належний [PERSON] було розблоковано, після чого, він одразу ж поїхав до відділення ПриватБанку для перевірки дій з його платіжними картками. Було виявлено, що на ім`я [PERSON] оформлено платіжну картку Universal Gold № [NUMBER] , з якої 03.03.2023 року були списані кошти у розмірі 50000 грн. та куплений новий девайс в Інтернет-магазині Yabloki.ua на 49950 грн. До 03.03.2023 року [PERSON] не мав заборгованості за належними йому картковими рахунками. Відповідно до п. і. 1.2.1.10 Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в разі втрати Клієнтом фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку. На підставі звернення Клієнта про зазначений факт Банк знімає з номера телефону Клієнта ознаку "Фінансовий" та блокує аккаунт Клієнта в Системі "Приват24" з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками Клієнта. Згідно п. 1.1.10.7.1 Умов в разі здійснення неналежних операцій з використанням Платіжної картки, Клієнт зобов`язаний повідомити Банк шляхом звернення за будь-яким із зазначених каналів:- цілодобова підтримка Клієнтів 3700 - для дзвінків по Україні (безкоштовно з мобільних у межах України); - чат «Допомога Онлайн» (з Системи «Приват24» або з сайту банку);відділення банку - звернення безпосередньо до працівника відділення;сайт https://privatbank.ua, меню «Скарги та пропозиції». Повідомлення, запити та кореспонденцію потрібно надавати особисто або електронною поштою. Таким чином, [PERSON] після виявлення факту неправомірного використання електронного платіжного засобу повідомив АТ КБ «ПриватБанк» у спосіб, передбачений договором, своєчасно та належним чином виконав покладений на нього Умовами та Правилами обов`язок щодо блокування картки та інформування Банку як усно на номер 3700, так і шляхом особистого звернення до відділення банку про вчинення шахрайських дій з його карткою. За даним фактом, того ж дня, [PERSON] звернувся до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з заявою про вчинення кримінального правопорушення (злочину). Внаслідок чого, слідчим відділом ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження № 12023082060000334 від 03.03.2023 року. Постановою ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 03.03.2023 року «про визнання особи в якості потерпілого» [PERSON] , [INFO] було визнано в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 12023082060000334, за ознаками кримінальною правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. В подальшому криміна льне провадження № 12023082060000334 від 03.03.2023 року за територіальною підслідністю до відповідного територіального підрозділу ГУПН в Дніпропетровській області. На даний час досудове розслідування триває. 13.03.2023 року [PERSON] звернувся з заявою до АТ КБ «ПриватБанк», в якій повідомив про вищезазначені обставини. Листом від 03.04.2023 р. № 20.1.0.0.0/7-230313/42270 АТ КБ «ПриватБанк» відмовило [PERSON] в поверненні коштів, які були списані з платіжної картки Universal Gold № [NUMBER] з підстав використання його фінансового телефону та іншої особистої інформації, що, на думку банку, є сферою відповідальності клієнта банку. При цьому, банк обіцяв співпрацювати з правоохоронними органами та сприяти щонайскорішому розгляду цієї справи. А між тим, замість співпраці та сприяння з боку банка у вирішенні виниклої проблеми, банк в особі представників здійснював на [PERSON] систематичний тиск шляхом постійних телефонних дзвінків та повідомлень, в яких вимагав погасити заборгованість за картковим рахунком № [NUMBER] (платіжна картку Universal Gold), який він не оформлював та за яким гроші не отримував. У зв`язку з цим 06.06.2023 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з проханням припинити зазначені протиправні дії. В листі від 18.06.2023 року позивач повідомив відповідача про неможливість повернення коштів, оскільки «клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією» та що буде «намагатись максимально ефективно сприяти щонайскорішому розгляду даної справи». В подальшому, позивач звернувся до відповідача з позасудовою вимогою від 19.08.2024 року, в якій вимагав повернути грошові кошти, які є предметом спору у даній справі. [PERSON] у відповіді на позасудову вимогу від 19.08.2024 року повідомив АТ КБ «ПриватБанк», що не має жодного відношення до укладення вищезазначених кредитних договорів, жодного волевиявлення щодо їх укладення не проявляв, зазначені кредитні кошти не отримував та ними не розпоряджався, укладення від його імені зазначених кредитних договорів є наслідком шахрайських дій; своїми діями чи бездіяльністю він не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; списання грошових коштів з карткового рахунку відповідача відбулось не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальність за такі операції; виявивши безпідставне списання (розрахунки та зняття) коштів, відповідач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. Не зважаючи на очевидні докази відсутності вини [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до нього, при цьому приховавши від суду дійсні обставини справи. Анкета-заява, додана до позовної заяви, не містить відображення волевиявлення відповідача щодо оформлення певної картки Банку на відповідних умовах, а також суми кредитного ліміту, строку дії картки. У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відсутній підпис (як фізичний, так і електронний) [PERSON] і тільки міститься слово "підписаний" без будь-яких підтверджуючих символів (ОТП коду, електронного підпису чи іншого ідентифікатора). Відсутній такий підпис і в паспорті споживчого кредиту, і у витягу з Тарифів обслуговування по картці «Універсальна Голд» Universal Gold № [NUMBER] . Тобто будь-яких доказів, які б свідчили про волевиявлення [PERSON] отримати картку «Універсальна Голд» Universal Gold № [NUMBER] чи кошти за нею, матеріали справи не містять. Вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Проте, АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердило належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей за платіжною карткою, його особового рахунку, аккаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню номеру платіжної карти, CVV коду та терміну дії чи іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. АТ КБ "ПриватБанк" не підтвердив належними і допустимими доказами, що [PERSON] уклав з ним 28.02.2023 року кредитний договір (або мав волевиявлення на його укладення), на підставі якого отримав кредитну картку із погодженим сторонами кредитним лімітом, після чого своїми діями сприяв у доступі до відомостей за його кредитною карткою, особового рахунку, аккаунту, додатку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції у Приват24, й у втраті таких коштів є його вина. Натомість наведені обставини у сукупності, як вбачається, свідчать про те, що вищевказані операції з кредитними коштами [PERSON] не здійснював, електронні платіжні засоби нікому не передавав, інформацію за ними (ПІН-код, CVV, особисті дані) не розголошував, третіх осіб на вчинення таких дій не уповноважував. У відповідача була дійсно відсутня воля на використання кредитного ліміту та вчинення будь-яких дій з цією метою, списання грошових коштів з карткового рахунку відбулося не за розпорядженням [PERSON] , перерахування коштів 03.03.2023 року у зазначеному позивачем розмірі і проценти як плата за користування цими коштами не повинні стягуватися, з огляду на те, що відповідач кредитними коштами не користувалася, а відтак він не повинен нести відповідальність за такі операції. Враховуючи відсутність доказів, які безспірно доводять, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, вважаємо, що у позивача відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.02.2023 року, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. 10.12.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що - 28.02.2023 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис Відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". Відповідно до п.23 Договору із Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь\- якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле· інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. У подальшому Відповідач виявив бажання отримати послугу "Оплата частинами", ознайомився із актуальними умовами кредитування та 03.03.2023 року підписав Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Додатково Відповідачем за допомогою ОТР підписаний Графік кредиту Відповідно -до Договору та Графіку кредиту із Відповідачем погоджені наступні умови послугу "Оплата частинами" Розмір кредиту: відповідно до Графіку кредиту; Строк кредитування: відповідно до Графіку кредиту; п.2.4 Договору: процентна ставка, відсотків річних: 0,12 % п.2.5 Договору: _Кількість та розмір платежів, періодичність:_ Платежj-·здійснюються щомісяця рівними частинами згідно графіку.Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.Відповідач виявив бажання отримати послугу "Оплата частинами", ознайомився із актуальними умовами кредитування та 03.03.2023 року підписав Паспорт кредиту (копія паспорту кредиту додається до позовної заяви) за допомогою ОТР пароля. Додатково Відповідачем за допомогою ОТР підписаний Графік кредиту (копія додається до позовної заяви). Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою (п.1.1.10.10.3 Умов). Враховуючи викладене, просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову і зазначив, що не укладав договір з банком на умовах Оплата частинами, не придбавав товар, а його фінансовий номер був злочинно використаний шахраями, про що він одразу ж після безпідставного списання коштів з його рахунку повідомив банк та поліцію, нікому він не повідомляв ані дані рахунку, ані CVV код, ані інші реквізити і жодного договору за умовами Оплата частинами не укладав, вказаний у позові рахунок не відкривав, що встановлення та збільшення кредитного ліміту до банку не звертався, не здійснював жодного платежу та списання коштів, як і не придбавав товар, про якій зазначено у позовній заяві. Позивач не було надано доказів, що він передав стороннім особам свої персональні дані, логін та пароль від додатку «Приват24». Повідомив також, що проблеми із телефоном та онлайн банкінгом у нього виникли 28.02.2023 року і тривали до 03.03.2023 року, коли він дізнався про здійснення незаконної операції під його ім`ям та надав ґрунтовні пояснення з приводу наведених у відзиві на позов обставин. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В розумінні ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Згідно зі ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 28.10.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить про стягнення заборгованості за договором. На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 28.02.2023 року, заяву про надання кредиту «Оплата частинами», графік платежів, розрахунок заборгованості, виписка за договором № б/н з 03.03.2023 по 01.10.2024 року, довідка про зміну умов кредитування. Так позивачем до позовної заяви долучена Заява, яка не містить відображення волевиявлення відповідача щодо оформлення певної картки Банку на відповідних умовах, а також суми кредитного ліміту, строку дії картки. У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відсутній підпис (як фізичний, так і електронний) [PERSON] і тільки міститься слово "підписаний" без будь-яких підтверджуючих символів (ОТП коду, електронного підпису чи іншого ідентифікатора). Відсутній такий підпис і в паспорті споживчого кредиту, і у витягу з Тарифів обслуговування по картці «Універсальна Голд» Universal Gold № [NUMBER] . Тобто будь-яких доказів, які б свідчили про волевиявлення [PERSON] отримати картку «Універсальна Голд» Universal Gold № [NUMBER] чи кошти за нею, матеріали справи не містять. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки долученої до позову видно, що старт карткового рахунку [NUMBER] відбувся 03.03.2023, зміна кредитного ліміту 03.03.2023, встановлення кредитного ліміту 49979,00 грн., зміна кредитного ліміту 03.03.2023 року зменшення кредитного ліміту. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період -з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року, справа № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20 зазначено, що: « у справі, яка переглядається, АТ КБ «ПриватБанк» ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 19 жовтня 2018 року. На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 19 жовтня 2018 року, роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування, які суд розцінив як паспорт споживчого кредиту до умов та правил надання банківських послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості; анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 19 жовтня 2018 року, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту. Додана до позовної заяви підписана сторонами роздруківка інформації та контактні дані кредитодавця, яка судом розцінена як паспорт споживчого кредиту, містить відомості по двох типах кредитного продукту: Універсальна та Універсальна Голд. Вказані письмові докази не свідчать, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт 6 332,31 грн, які позивач просить стягнути як заборгованість за простроченим тілом кредиту. У наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 19 жовтня 2018 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що у цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (19 жовтня 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10 березня 2020 року), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.» Судом також встановлено і не спростовано позивачем, що 28.02.2023 року фінансовий номер телефону ( [NUMBER] ), належний [PERSON] було заблоковано, а на застосунки Vibеr та Telegram, і його електронну пошту Gmail надійшли повідомлення про вхід до застосунку Приват24. Після цього він негайно зателефонував з іншого номера телефона на гарячу лінію ПриватБанку за номером 3700 та прохав заблокувати його платіжні картки. Для того, щоб пересвідчитись, що його платіжні картки були дійсно заблоковані, [PERSON] того ж дня відвідав відділення ПриватБанку, де співробітники підтвердили цей факт. Повернувшись додому, він побачив, що у додатку Telegram було додано chatbot ПриватБанку, який містив переписку невстановленої особи про зняття коштів, але не з платіжних карток, які оформлював [PERSON] . 03.03.2023 року фінансовий номер телефону ( [NUMBER] ), належний [PERSON] було розблоковано, після чого, він одразу ж поїхав до відділення ПриватБанку для перевірки дій з його платіжними картками. Було виявлено, що на ім`я [PERSON] оформлено платіжну картку Universal Gold № [NUMBER] , з якої 03.03.2023 року були списані кошти та придбаний новий девайс в Інтернет-магазині Yabloki.ua на 49950 грн. Вищенаведені відповідачем обставини також встановлені із даних які наведені позивачем у відповіді на відзив. Так, у даних наданих позивачем у відповіді на відзив щодо твердження відповідача стосовно заволодіння коштами(арк.12-15 відповіді на відзив) у п. 11 міститься інформація була перевипущена сім-карта так, у п. 12.3 був змінений пароль -так. Шахраї заблокували фінансовий номер клієнта та перевипустили сім карту контакт відбувся в режимі чату [PERSON] 28.02.2023, 28.02.2023 року здійснювалися переводи грошових коштів, неодноразова зміна паролю з різних телефонів, як то Iphone, Honor, REDMI у період часу з 28.02.2023 по 03.03.2023 року, після чого з новим паролем здійснено авторизацію та карта була активована 03.03.2023 року здійснювалися чисельні перекази коштів у тому числі і у ТЦ «Караван», що у м.Дніпро, здійснено зняття коштів за договором Оплата частинами. До 03.03.2023 року [PERSON] не мав заборгованості за належними йому картковими рахунками, що не спростовано і позивачем, а з доданої самим позивачем довідки про зміну умов кредитування старт карткового рахунку з якого були списані грошові кошти на оплату частинами відбувся 03.03.2023 року, тобто у день списання цих коштів. Відповідно до п. і. 1.2.1.10 Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в разі втрати Клієнтом фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку. На підставі звернення Клієнта про зазначений факт Банк знімає з номера телефону Клієнта ознаку "Фінансовий" та блокує аккаунт Клієнта в Системі "Приват24" з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками Клієнта.Згідно п. 1.1.10.7.1 Умов в разі здійснення неналежних операцій з використанням Платіжної картки, Клієнт зобов`язаний повідомити Банк шляхом звернення за будь-яким із зазначених каналів:- цілодобова підтримка Клієнтів 3700 - для дзвінків по Україні (безкоштовно з мобільних у межах України); - чат «Допомога Онлайн» (з Системи «Приват24» або з сайту банку);відділення банку - звернення безпосередньо до працівника відділення;сайт https://privatbank.ua, меню «Скарги та пропозиції». Повідомлення, запити та кореспонденцію потрібно надавати особисто або електронною поштою. Таким чином, [PERSON] після виявлення факту неправомірного використання електронного платіжного засобу повідомив АТ КБ «ПриватБанк» як усно на номер 3700, так і шляхом особистого звернення до відділення банку про вчинення шахрайських дій з його карткою, що не спростостовано позивачем жодним доказом. За даним фактом, того ж дня, [PERSON] звернувся до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з заявою про вчинення кримінального правопорушення (злочину). Внаслідок чого, слідчим відділом ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження № 12023082060000334 від 03.03.2023 року. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.03.2023 року, 03.03.2023 до ВП №1 ЗГУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , про те, що невстановлена особа, в період часу з 28.02.2023 по 03.03.2023, викрала з банківської картки "Приватбанк", яка належить заявнику, завдавши потерпілому матеріальної шкоди па суму 99 000 гри. (СО 4115 від 03.03.2023). Постановою ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 03.03.2023 року «про визнання особи в якості потерпілого» [PERSON] , [INFO] було визнано в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 12023082060000334, за ознаками кримінальною правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. В подальшому кримінальне провадження № 12023082060000334 від 03.03.2023 року за територіальною підслідністю до відповідного територіального підрозділу ГУПН в Дніпропетровській області. На даний час досудове розслідування триває. Винних осіб у кримінальному провадженні № 12023082060000334 від 03.03.2023 року до цього часу не встановлено. 13.03.2023 року [PERSON] звернувся з заявою до АТ КБ «ПриватБанк», в якій повідомив про вищезазначені обставини. Листом від 03.04.2023 р. № 20.1.0.0.0/7-230313/42270 АТ КБ «ПриватБанк» відмовило [PERSON] в поверненні коштів, які були списані з платіжної картки Universal Gold № [NUMBER] з підстав використання його фінансового телефону та іншої особистої інформації, що, на думку банку, є сферою відповідальності клієнта банку. При цьому, банк обіцяв співпрацювати з правоохоронними органами та сприяти щонайскорішому розгляду цієї справи. 06.06.2023 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з проханням припинити зазначені протиправні дії та повернути кошти. В листі від 18.06.2023 року позивач повідомив відповідача про неможливість повернення коштів, оскільки «клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією» та що буде «намагатись максимально ефективно сприяти щонайскорішому розгляду даної справи». В подальшому, позивач звернувся до відповідача з позасудовою вимогою від 19.08.2024 року, в якій вимагав повернути грошові кошти, які є предметом спору у даній справі. [PERSON] у відповіді на позасудову вимогу від 19.08.2024 року повідомив АТ КБ «ПриватБанк», що не має жодного відношення до укладення вищезазначених кредитних договорів, жодного волевиявлення щодо їх укладення не проявляв, зазначені кредитні кошти не отримував та ними не розпоряджався, укладення від його імені зазначених кредитних договорів є наслідком шахрайських дій; своїми діями чи бездіяльністю він не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; списання грошових коштів з карткового рахунку відповідача відбулось не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальність за такі операції; виявивши безпідставне списання (розрахунки та зняття) коштів, відповідач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. У постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину [PERSON] як підставу цивільно-правової відповідальності. Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки [PERSON] спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору від 5 лютого 2010 року передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2018 в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що «…користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Відповідач не спростував тверджень [PERSON] про те, що вона не втрачала та не сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції...» У даній справі судом встановлено факти звернення [PERSON] до банку щодо невчинення ним транзакцій, а так само його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була відсутня воля на вчинення таких транзакцій, а банком не заперечено факту звернення з вимогою про повернення грошові коштів внаслідок незаконних платіжних операцій. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що:«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі 766/19614/18 (провадження № 61-19350св19) вказано, що: «суди попередніх інстанцій вважали недоведеним те, що [PERSON] ініціював збільшення кредитного ліміту за своїм картковим рахунком, здійснював спірні грошові перекази, а також що про ці операції його було повідомлено у момент їх вчинення. Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що [PERSON] своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зупинення нарахування процентів та штрафних санкцій [PERSON] по кредитній картці № [NUMBER] на розмір заборгованості 31 712 грн., яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням без його волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій. Аналогічна правова позиція викладена у зокрема постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19). Колегія суддів також погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність транзакцій, які були здійснені в період із 02 год 32 хв по 04 год 14 хв 16 квітня 2018 року з використанням платіжної картки [PERSON] № [NUMBER] , у зв`язку із чим залишок коштів по цій картці підлягає відновленню. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON], не є підставою для відмови у задоволенні позову». У межах розгляду даної цивільної справи позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів відповідача, не довів, що [PERSON] укладено договір приєднання до договору надання кредиту «Оплата частинами» і як володілець та користувач рахунку у банку, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до його карткового рахунку чи надав інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткового рахунку відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання коштів, відповідач цього ж дня повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. Згідно із Законом України «Про платіжні послуги» неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Так, неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. (стаття 1). Відповідно до вказаного Закону користувач спеціального платіжного засобу (картки) зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що при здійсненні платіжних операцій 03.03.2023 року [PERSON] особисто не використовував електронний платіжний засіб, він не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, повідомив банк та правоохоронні органи про вчинений злочин, а тому він не несе відповідальності за такі платіжні операції, здійснені за допомогою платіжної картки та за відповідні правові наслідки у вигляді нарахованих відсотків, пені штрафу, що настали у зв`язку із здійсненням таких операцій. АТ КБ «Приватбанк» в свою чергу, на засадах змагальності цивільного судочинства не надав належних доказів, які б підтверджували, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з його карткового рахунку. Водночас, саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони. Суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 12.02.2018 у справі № 592/2386/16-ц, відповідно до якого, саме на банк покладений обов`язок з доведення обставин, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З урахуванням викладеного, оскільки судом встановлено, що [PERSON] став жертвою шахрайських дій інших осіб, які скористалися його особистими даними, відкрили на його ім`я рахунок на який 03.03.2023 року встановили та у цей же день збільшили по картці кредитний ліміт в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», проте ці дії не відповідали внутрішній волі [PERSON] , він не отримував коштів, не давав згоди на збільшення кредитного ліміту, транзакції щодо зняття грошових коштів на оплату товару за умовами «Оплата частинами» 03.03.2023 року в розмірі 49979, 00 грн. є нечинними, а у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.02.2023 року. АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердило належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей за платіжною карткою, його особового рахунку, аккаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню номеру платіжної карти, CVV коду та терміну дії чи іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. АТ КБ "ПриватБанк" не підтвердив належними і допустимими доказами, що [PERSON] уклав з ним 28.02.2023 року кредитний договір (або мав волевиявлення на його укладення), на підставі якого отримав кредитну картку із погодженим сторонами кредитним лімітом, після чого своїми діями сприяв у доступі до відомостей за його кредитною карткою, особового рахунку 03.03.2023 року, акаунту, додатку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції у Приват24, й у втраті таких коштів є його вина. Натомість наведені обставини у сукупності, як вбачається, свідчать про те, що вищевказані операції з кредитними коштами [PERSON] не здійснював, електронні платіжні засоби нікому не передавав, інформацію за ними (ПІН-код, CVV, особисті дані) не розголошував, третіх осіб на вчинення таких дій не уповноважував. У відповідача була дійсно відсутня воля на використання кредитного ліміту та вчинення будь-яких дій з цією метою, списання грошових коштів з карткового рахунку відбулося не за розпорядженням [PERSON] , перерахування коштів 03.03.2023 року у зазначеному позивачем розмірі і проценти як плата за користування цими коштами не повинні стягуватися, з огляду на те, що відповідач кредитними коштами не користувався, а відтак він не повинен нести відповідальність за такі операції. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed