Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи - Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Куликівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області в особі відділу «Центр надання адміністративних послуг», Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, в якій просила надати дозвіл на зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та надати дозвіл на реєстрацію їх місця проживання разом з нею по [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] , [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний вона звернулася до Куликівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на дітей. Вона разом з доньками зареєстрована по [ADDRESS] , але фактично вони проживають у [ADDRESS] , яку на підставі договору дарування від 11 жовтня 2024 року їй подарував [PERSON] .. Вона має намір змінити своє місце реєстрації та місце реєстрації дітей на адресу місця знаходження нерухомого майна, власником якого вона є. В досудовому порядку вона звернулася до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради із заявами про реєстрацію місця проживання (перебування) її доньок за адресою: [ADDRESS] з одночасним зняттям їх із задекларованого/зареєстрованого місця проживання в селищі Куликівка, однак у з відсутністю письмової згоди батька дітей їй було відмовлено. Оскільки зв`язок з відповідачем на даний час втрачено, останній не цікавиться дітьми, не бере участі у їх вихованні та утриманні, вона позбавлена можливості отримати письмову згоду від відповідача на перереєстрацію місця проживання доньок за новою адресою, а тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 10 січня 2025 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 лютого 2025 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, викликаний в суд через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, про причину своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, клопотань про розгляд справи тільки з його участю суду не надав. Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в особі відділу «Центр надання адміністративних послуг» до суду надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких останній не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглянути без його участі. Представником Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради подано до суду письмові пояснення, в яких він просить ухвалити рішення у даній справі у відповідності до інтересів дітей та розглянути справу без його участі. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 15 листопада 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила своє на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 30 травня 2023 року (а.с.6). Згідно із свідоцтвами про народження у шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Малолітні [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2024/013412120 від 06 листопада 2024 року, №2024/013726727 від 13 листопада 2024 року, №2024/01232309 від 11 жовтня 2024 року та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1435 від 14 листопада 2025 року (а.с.на звороті 5, а.с.8, 9). Відповідно до договору дарування від 11 жовтня 2024 року, зареєстрованого в реєстрі №1499, [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.10, 11). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 11 жовтня 2024 року за №398953324, [PERSON] є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). 13 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради із заявами про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у задоволенні яких було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди батька дітей [PERSON] на зняття дітей із задекларованого/зареєстрованого місця їх проживання (а.с.13, 14). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. У статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 р. N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. N 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України "Про охорону дитинства" (Преамбула Закону). Стаття 8 вказаного закону передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 18 вказаного Закону Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції "Про права дитини", пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Згідно зі ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Як встановлено статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. У відповідності до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України). Як визначено частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Крім того, приписами ст. 156 Житлового кодексу України передбачено право на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей, без згоди інших співвласників житлового приміщення. Таким чином, до досягнення дитиною 10 років її місце проживання може бути зареєстроване лише за місцем проживання батьків (або одного з них). Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265, метою якого є унормування зазначеного питання, встановлює обов`язкову згоду обох батьків. При чому, порядок дій у разі відмови або ненадання згоди вказаним Порядком не зазначений, що породжує подальшу правову невизначеність для одного з батьків. Згідно з пунктом 16 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07 лютого 2022 року № 265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку (пункт 17). Згідно з пунктом 33 Порядку подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Отже, у випадку, якщо один з батьків не надав згоди на реєстрацію місця проживання дитини з другим з батьків, реєстрація місця проживання дитини здійснюється на підставі рішення суду чи органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Cудом встановлено, що між батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] існує спір з приводу зміни зареєстрованого місця проживання малолітніх дітей одночасно із зняттям їх з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, оскільки відповідач не надає письмової згоди на зняття з реєстрації дітей. Матеріалами справи документально підтверджено, що позивач є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , куди і має намір зареєструватись сама та зареєструвати своїх дітей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Діючим законодавством не закріплено обмеження щодо реєстрації дитини, а лише встановлено певний порядок її реєстрації за згодою батьків або за рішенням суду чи органу опіки та піклування, який дозволив зареєструвати дитину без згоди одного з батьків. Один із батьків, котрий не надає згоди на зняття та реєстрацію місця проживання дитини порушує права дитини та права того з батьків, з ким проживає дитина, на свободу пересування та на вільний вибір місця проживання. Відповідно до цивільного законодавства України місце проживання дитини має відповідати місцю проживання батьків, або одного з них. Сімейним кодексом України передбачено, що місце проживання визначається за домовленістю батьків. З огляду на те, що малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом з матір`ю по [ADDRESS] , остання має у власності нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS] , має намір зареєструватися разом з дітьми за вказаною адресою, враховуючи ту обставину, що відсутня згода [PERSON] на зміну місця реєстрації дітей, що суттєво обмежує реалізацію прав малолітніх [PERSON] , [PERSON] , відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду не надав, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, оскільки зміна місця реєстрації за встановлених обставин буде відповідати якнайкращим інтересам дітей. Враховуючи положення ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Кеpуючись статями 29, 242 ЦК України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved