Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] 26.09.2024 року через канцелярію подали у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 6578, в якій просять ухвалити рішення про визнання за ними у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, право спільної часткової власності по частині за кожним, на об`єкт нерухомого майна домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 179,9 кв. м., з котрої житлова площа 85,4 кв. м. та допоміжна площа 94,5 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), гаража (позначений у технічній документації літерою Ж) та господарських споруд огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, вимощення І, вимощення ІІ, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі по 5 397 грн., позивачі [PERSON] та [PERSON] не порушують. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ус-щі.\~Верхнє Синьовидне\~Стрийського району\~Львівської області у\~віці 78\~років померла\~матір позивачів\~та відповідачки\~2\~ [PERSON] ,\~а дружина\~відповідача 1\~ [PERSON] \~ [PERSON] ,\~яка за\~життя розпорядилася\~усіма своїми\~правами й\~обов`язками на\~випадок смерті,\~зокрема 14.09.2016\~року у\~с.\~Монастирчани Богородчанського\~району Івано-Франківської\~області склала\~заповіт,\~котрий був\~посвідчений у\~встановленому порядку\~секретарем Монастирчанської\~сільської ради\~Богородчанського району\~Івано-Франківської\~області Латишевською\~І.Я.,\~номер у\~реєстрі 28,\~й цей\~заповіт до\~дня смерті\~спадкодавиці [PERSON] \~нею не\~змінювався та\~не скасовувався.\~За змістом\~вказаного заповіту,\~спадкодавиця [PERSON] \~усе своє\~майно,\~де б\~воно не\~було і\~з чого\~воно б\~не складалося,\~і взагалі\~усе те,\~що буде\~належати їй\~на день\~її смерті\~і на\~що вона\~за законом\~буде мати\~право,\~заповіла своїй\~дочці \~відповідачці 2\~ [PERSON] ..\~Проте,\~відповідачка 2\~ [PERSON] \~у визначені\~законом строк\~та порядку\~відмовилася від\~спадщини після\~смерті спадкодавиці\~ [PERSON] \~за заповітом\~та за\~законом.\~Отож,\~після смерті\~спадкодавиці [PERSON] \~відкрилася спадщина\~за законом,\~у тому\~числі й\~на належне\~їй право\~на спірне\~домоволодіння.\~Обоє позивачів\~є єдиними\~спадкоємцями за\~законом усіх\~прав та\~обов`язків,\~котрі залишились\~після смерті\~спадкодавиці [PERSON] ,\~у тому\~числі й\~на спірне\~домоволодіння,\~при цьому\~вони кожен\~прийняли спадщину\~та не\~відмовилися від\~неї,\~а інших\~спадкоємців,\~які б\~прийняли таку\~спадщину,\~немає,\~так як\~обоє відповідачів\~у визначені\~законом строк\~та порядку\~відмовилися від\~прийняття такої\~спадщини за\~законом.\~Проте оформити\~відповідне право\~на спадщину\~за законом\~після смерті\~спадкодавиці [PERSON] \~на спірне\~домоволодіння у\~рівних частинах\~обоє позивачів\~не можуть\~у зв`язку\~із відсутністю\~реєстрації права\~власності та,\~як наслідок,\~правовстановлюючого документа\~на нього.\~З огляду\~на вказане,\~отримавши 26.09.2023\~року відмову\~державного нотаріуса\~Сколівської державної\~нотаріальної контори\~Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння, обоє позивачів змушені були звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач 1 [PERSON] відзиву на позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до нього та до [PERSON] про визнання права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подав. Однак, зазначений відповідач, у строк для подання відзиву, подав заяву про визнання позову. Відповідачка 2 [PERSON] відзиву на позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та до неї про визнання права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подала. Однак, зазначена відповідачка, у строк для подання відзиву, подала заяву про визнання позову. Заяви та клопотання сторін у справі. Відповідач 1 [PERSON] 30.10.2024 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області заяву про визнання позову, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 31.10.2024 року за вх. № 7441, у котрій одночасно просив розглянути цю справу за його відсутності. Відповідачка 2 [PERSON] 30.10.2024 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області заяву про визнання позову, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 31.10.2024 року за вх. № 7440, у котрій одночасно просила розглянути цю справу за її відсутності. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Змінчак Л.В., 11.11.2024 року через канцелярію подали у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 7646, в якому просили внести відомості зазначеної адвокатки як учасника цієї справи та надати їй доступ цієї справи в електронному форматі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Змінчак Л.В., 03.12.2024 року засобами електронного зв`язку подали у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № ЕП-1928, в якому просили про відкласти розгляд цієї справи по суті у зв`язку із неможливістю прибуття зазначеної адвокатки за станом здоров`я. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Змінчак Л.В., 08.01.2025 року через канцелярію подали у Сколівський районний суд Львівської області додаткові письмові пояснення, що були зареєстровані в діловодстві за вх. № 92, в змісті яких просили долучити до матеріалів цієї справи додатковий доказ, поновивши строк на його подання. Інших заяв чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки обома відповідачами у вищевказаній позовній заяві зазначені фізичні особи, кожен з яких не мають статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 26.09.2024 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання/перебування таких фізичних осіб відповідачів [PERSON] та [PERSON] .. Ухвалою судді\~Сколівського районного\~суду Львівської\~області Микитина\~В.Я.\~від 30.09.2024\~року вищевказану\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі.\~Розгляд справи\~ухвалено проводити\~за правилами\~загального позовного\~провадження.\~Визначено місце,\~дату та\~час підготовчого\~засідання у\~справі \~зал судових\~засідань у\~приміщенні Сколівського\~районного суду\~Львівської області,\~що за\~адресою:\~вул.\~Д.\~Галицького,\~8,\~м.\~Сколе,\~Стрийський район,\~Львівська область,\~05.11.2024\~року,\~12:30\~год..\~Витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 55/2023, заведеної 03.04.2023 року після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10.10.2024 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 55/2023, заведеної 03.04.2023 року після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області,\~що була\~зареєстрована в\~діловодстві за\~вх.\~№ 6899,\~з якоїне вбачається тієї обставини, що розгляд цієї справи та ухвалене у ній рішення у майбутньому може вплинути на права та/чи законні інтереси будь-яких інших осіб, окрім тих, які приймають участь у цій справі. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 05.11.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу підготовчого засідання, відмовлено у прийнятті визнання відповідачкою 2 [PERSON] позову і продовжено розгляд цієї справи, оскільки визнання вказаною відповідачкою позову суперечить закону. Ухвалою Сколівського\~районного суду\~Львівської області\~від 05.11.2024\~року підготовче\~засідання у\~цій справі\~закрито,\~а справу\~призначено до\~розгляду по\~суті.\~Визначено місце,\~дату та\~час судового\~засідання щодо\~розгляду цієї\~справи по\~суті \~зал судових\~засідань у\~приміщенні Сколівського\~районного суду\~Львівської області\~за адресою:\~вул.\~Д.\~Галицького,\~8,\~м.\~Сколе,\~Стрийський район,\~Львівська область,\~03.12.2024\~року о\~12:00\~год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 03.12.2024 року задоволено клопотання представниці обох позивачів адвокатки Змінчак Л.В. про відкладення судового розгляду цієї справи по суті. Судовий розгляд цієї справи по суті відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час нового судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 09.01.2025 року о 10:00 год.. Одночасно задоволено заяву відповідача 1 Кари О.В. про судовий розгляд цієї справи за його відсутності, як і задоволено заяву відповідачки 2 [PERSON] про судовий розгляд цієї справи за її відсутності. Судовий розгляд цієї справи по суті ухвалено проводити за відсутності обох відповідачів. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09.01.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представниці обох позивачів адвокатки Змінчак Л.В., заявлене у змісті додаткових письмових пояснень, про поновлення строку на подання додаткового письмового доказу та долучення його до матеріалів цієї справи. Ухвалою\~Сколівського районного\~суду Львівської\~області від\~09.01.2025\~року витребувано від КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» належно засвідчену копію інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 179,9 кв. м., з котрої житлова площа 85,4 кв. м. та допоміжна площа 94,5 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), гаража (позначений у технічній документації літерою Ж) та господарських споруд огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, вимощення І, вимощення ІІ, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09.01.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд цієї справи по суті відкладено, у зв`язку із витребуванням доказів. Визначено місце, дату та час нового судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 03.02.2025 року о 10:00 год.. Від КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 23.01.2025 року на відповідну ухвалу про витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія інвентаризаційної справи на спірний об`єкт нерухомого майна, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 584. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного у ній судового засідання для її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін у цій справі були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у призначене судове засідання для розгляду цієї справи по суті не з`явилися, однак забезпечили явку своєї уповноваженої представниці адвокатки Змінчак Л.В., яка висловила позицію на підтримання позовних вимог своїх довірителів з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому ними позові, просила такі їх вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у призначене судове засідання для розгляду цієї справи по суті не з`явилися, при поважні причини своєї не повідомляли. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~у межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Згідно ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи у судовому засіданні порушення прав обох позивачів за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких їх прав обох відповідачів, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як вбачається з свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого повторно Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 13.05.1998 року у відповідності до актового запису про народження № 16, виконаного 17.03.1981 року (копії містяться у справі, а. с. 18, 70), позивач 1 [PERSON] народився [INFO] у с-щі. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, а його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю українці. Як вбачається з свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 21.05.1969 року у відповідності до актового запису про народження № 17, виконаного 21.05.1969 року (копії містяться у справі, а. с. 19, 65), з урахуванням свідоцтва про укладення шлюбу на бланку серії [NUMBER] , виданого Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 18.05.1991 року у відповідності до актового запису про шлюб № 11, виконаного 18.05.1991 року (копії містяться у справі, а. с. 20, 66), позивачка 2 [PERSON] народилася [INFO] у с-щі. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, а її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю українці. Як вбачається з свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого Семигинівською сільською радою Стрийського району Львівської області 10.04.1965 року у відповідності до актового запису про народження № 23, виконаного 10.04.1965 року (копія міститься у справі, а. с. 62), з урахуванням свідоцтва про укладення шлюбу на бланку серії [NUMBER] , виданого Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 25.11.1989 року у відповідності до актового запису про шлюб № 28, виконаного 25.11.1989 року (копія міститься у справі, а. с. 62), відповідачка 2 [PERSON] народилася [INFO] у с. Семигинів Стрийського району Львівської області, а її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю українці. Як вбачається із свідоцтва про шлюб на бланку серії [NUMBER] , виданого повторно Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.03.2023 року у відповідності до актового запису про шлюб № 2, виконаного виконавчим комітетом Семигинівської сільської ради Стрийського району Львівської області 27.02.1965 року (копії містяться у справі, а. с. 21, 59), відповідач 2 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 27.02.1965 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Отож, позивач 1 [PERSON] , позивачка 2 [PERSON] та відповідачка 2 [PERSON] є сином та дочками, а відповідач 1 [PERSON] є чоловіком [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, матір обох позивачів та відповідачки 2 [PERSON] , а дружина відповідача 1 [PERSON] [PERSON] , померла [INFO] у віці 78 років у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим 11.10.2022 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відповідності до актового запису про смерть № 215 (копії містяться у справі, а. с. 23, 56). Вказаний день смерті спадкодавиці [PERSON] є часом відкриття спадщини після її смерті. За життя спадкодавиця [PERSON] зробила розпорядження щодо належних їй прав й обов`язків на випадок своєї смерті, зокрема 14.09.2016 року у с. Монастирчани Богородчанського району Івано-Франківської області склала заповіт, котрий був посвідчений у встановленому порядку секретарем Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області Латишевською І.Я., номер у реєстрі 28, й цей заповіт до дня смерті спадкодавиці [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався (копії містяться у справі, а. с. 22, 58). За змістом вказаного заповіту, спадкодавиця [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі усе те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла своїй дочці відповідачці 2 [PERSON] .. Судом встановлено й те, що відповідачка 2 [PERSON] відмовилася від складеного спадкодавицею [PERSON] на її ім`я заповіту, проте бажає оформити спадщину та прийняла таку спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] за законом, про що 03.04.2023 року подала до Сколівської державної\~нотаріальної контори\~Львівської області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~заяву про\~відмову від\~заповіту та\~прийняття спадщини\~за законом(копія мітиться у справі, а. с. 53). Своєю чергою, відповідач 2 [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті спадкодавиці [PERSON] , про що 03.04.2023 року подав до Сколівської державної\~нотаріальної контори\~Львівської області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~заяву про\~відмову від\~прийняття спадщини\~та від\~видачі свідоцтв\~про право\~на спадщину(копія мітиться у справі, а. с. 52). Натомість обоє позивачів прийняли спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , про що 03.04.2023 року кожен подав до Сколівської державної\~нотаріальної контори\~Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про прийняття спадщини за законом (копії мітяться у справі, а. с. 24, 25, 54, 55). Відтак, обоє позивачів, а також відповідачка 2 [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, та не відмовилися від такої спадщини за законом, вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини після її смерті і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 179,9 кв. м., з котрої житлова площа 85,4 кв. м. та допоміжна площа 94,5 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), гаража (позначений у технічній документації літерою Ж) та господарських споруд огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, вимощення І, вимощення ІІ, воно збудоване у 1982 році із добудовою господарських споруду 1991 році, в цілому не є об`єктом самочинного будівництва, проте згідно даних технічного архіву, право власності на такий об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 09.08.2023 року суб`єктом господарювання КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивача 1 [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 31-33), а також довідкою КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про характеристики домоволодіння за станом на 31.12.2012 року від 28.08.2023 року за вих. № 1709 (копія міститься у справі, а. с. 34) та довідкою Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області від 04.10.2023 року за вих. № 1154 (копія міститься у справі, а. с. 35). Як вбачається з витребуваних від КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» матеріалів інвентаризаційної справи (копія міститься у справі, а. с. 139-177), а також з плану земельної ділянки, затвердженого районним архітектором виконкому Сколівської районної Ради депутатів трудящих 15.03.1974 року (копія міститься у справі. а. с. 114), земельна ділянка під забудову спірного домоволодіння була надана саме спадкодавиці [PERSON] на підставі рішення виконкому Сколівської районної Ради депутатів трудящих від 02.02.21974 року, а саме [PERSON] значиться одноосібною забудовницею відповідної земельної ділянки. За життя спадкодавиця [PERSON] також вжила заходів для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що було зроблено, а земельній ділянці площею 0,1200 га присвоєно кадастровий номер: 4624555300:01:002:0336, її цільове призначення обслуговування розміщених на ній житлового будинку, господарських будівель і споруд. Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються\~Конституцією України, Цивільним кодексом\~України (надалі ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так,\~за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. В силу статей 22-23 КпШС України (у редакції, що діяла на час завершення будівництва спірного домоволодіння 1982 рік), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і у тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. До роздільного майна подружжя, вказаний вище Кодекс відносив те майно, котре належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу у дар або у порядку спадкування, речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо) (ст. 24 КпШС України). \~ \~ \~ \~Про належність майна, набутого подружжям за час шлюбу, до об`єктів права спільної сумісної власності, йдеться й у чинному СК України (статті 60, 61 СК України), котрий діяв на час відкриття спадщини (11.10.2022 року). Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів обох позивачів у справі, виходячи з відсутності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу колгоспного двору, суд враховуючи також час побудови спірного домоволодіння, переконаний, що таке домоволодіння хоча й збудоване за час шлюбу відповідача 1 [PERSON] з спадкодавицею [PERSON] , проте не є спільно нажитим майном зазначеного подружжя та, як наслідок, об`єктом їх права спільної сумісної власності, оскільки будь-яких доказів цьому, окрім часу побудови у шлюбі, судом не здобуто, а сам відповідач 1 [PERSON] вважає таке домоволодіння об`єктом права особистої власності його нині покійної дружини [PERSON] як безпосередньої забудовниці землі, що була свого часу надана їй для цієї мети. Суд не має підстав стверджувати про протилежне, виходячи зокрема з тієї встановленої у судовому засіданні обставини, що земельна ділянка під забудову свого часу дійсно була надана саме спадкодавиці [PERSON] , а причетність до такої забудови відповідача 1 [PERSON] не доведена належними засобами доказування, та й, зрештою, сам відповідач 1 [PERSON] цього не підтверджує, як і не вказує, що має будь-яке суб`єктивне право щодо спірного домоволодіння (наприклад, право власності, право на частку в спільній власності, тощо), окрім як права щодо спадкування певної частки у такому майні. Виходячи із\~встановлених судом\~обставин щодо\~віднесення спірного\~домоволодіння до\~об`єктів,\~які на\~час відкриття\~спадщини належали\~спадкодавиці [PERSON] \~та не\~входили до\~майна,\~що віднесено\~до об`єктів\~права спільної\~сумісної власності,\~то право\~на таке\~спірне домоволодіння\~входить до\~складу спадщини\~у цілому.\~ Таке право повинні успадкувати ті з її спадкоємців першої черги за законом, які у встановлені строки та порядку прийняли спадщину та не відмовилися від неї, тобто обоє позивачів та відповідачка 2 [PERSON] як діти спадкодавиці [PERSON] , - у рівних частинах (по 1/3 частині). Натомість відповідач 1 [PERSON] як той з подружжя, який пережив іншого, відмовився від спадщини у встановлені строк та порядку. При цьому, суд враховує, що відповідачка 2 [PERSON] із відповідним позовом за захистом свого права щодо спадкування після смерті спадкодавиці [PERSON] до суду не зверталась, однак вправі це зробити у майбутньому. Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Зокрема, слід визнати за кожним з позивачів право на 1/3 частину домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 179,9 кв. м., з котрої житлова площа 85,4 кв. м. та допоміжна площа 94,5 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), гаража (позначений у технічній документації літерою Ж) та господарських споруд огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, вимощення І, вимощення ІІ, розташоване за адресою: [ADDRESS] , - у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області. У решті позовних вимог, котрі стосуються права на 1/3 частину вказаного домоволодіння, обом позивачам належить відмовити за безпідставністю таких їх вимог, та одночасно роз`яснити відповідачці 2 [PERSON] про її право як ще однієї, поряд з обома позивачами, спадкоємиці першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , яка у встановлені строки та порядку прийняла спадщину та не відмовилися від неї, звернутися за захистом свого порушеного права щодо спадкування до суду, пред`явивши відповідний позов. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті обома позивачами судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі по 5\~397 грн. й підтверджуються квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки одного із відділень АТ «Ощадбанк» від 20.09.2024 року за № 63 та за № 65 (містяться у справі, а. с. 1, 2), з урахуванням відповідної позиції обох позивачів з вказаного приводу, які не ставлять питання про їх стягнення на свою користь з обох відповідачів у випадку задоволення вимог їх позовної заяви, слід залишити за ними, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати обома позивачами судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру, матеріали цієї справи не містять. Окремо належить наголосити, що відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,\~при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, наведені вище судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору, з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», належало б покласти на обох позивачів, як спадкоємців першої черги за законом спірного майна пропорційно до задоволених позовних вимог, а іншу частину цих судових витрат належало б залишити за обома позивачами, так як в іншій частині їх позовних вимог відмовлено.

Outcome: partial