Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

В жовтні 2024 позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона, з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано 24.05.2021 Володимир-Волинським міським судом Волинської області. Від спільного подружнього життя у них народилось троє дітей: [PERSON] , 2001 року народження, яка вже є повнолітня, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2008 року народження. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.10.2023 присуджено стягувати зі\~ [PERSON] на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] їх старшій дочці [PERSON] виповнилося 18 років і стягнення аліментів на її утримання припинилося, відповідно з цього часу згідно довідки Володимирського відділу держаної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного МУМЮ аліменти на утримання дочки [PERSON] стягуються в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку платника аліментів. Вважає, що на даний час, розмір аліментів, які стягуються з відповідача у розмірі 1/6 частини є надто малим, оскільки усі питання по вихованню, лікуванню та розвитку вона вирішує сама. Дочка навчається у школі й це потребує великих затрат, таких, як харчування у школі, додаткові витрати на шкільні товари, різноманітні гуртки, індивідуальні заняття, а також забезпечення належного рівня життя і розвитку дитини. Посилаючись на вимоги ст.ст. 182-184, 192 СК України, просила суд взяти до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, є військовослужбовцем, отримує чималий дохід, інших зобов`язань щодо утримання осіб не має, а тому, враховуючи зазначене, просила збільшити розмір аліментів що стягуються із відповідача та стягувати у розмірі 1/6 частки всіх доходів заробітку відповідача, на частки всіх доходів, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду відповідну письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду відповідну письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову та ухвалення рішення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачка є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якої зазначено [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 181. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.05.2021 шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.10.2023 присуджено стягувати зі\~ [PERSON] на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 30.10.2023 року за вказаним рішенням видано виконавчий лист. З довідки, виданої Комунальним підприємством "Інформаційно-розрахунковий центр" від 04.10.2014 року за № 3933 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає разом з дочкою [PERSON] , 2008 р.н. за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2024, [PERSON] виповнилося 18 років і стягнення аліментів на її утримання припинилося і з цього часу на їх дочку [PERSON] , [INFO] відповідачка почала отримувати аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За відомостями Головного управління статистики у Волинській області, розмір середньої заробітної плати, встановлений з 01 жовтня 2021, який залишається незмінним на весь період воєнного стану, складає 11890грн. Отже, середньої заробітної плати - 2972грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за №2037-VІІІ, з липня 2017 внесені зміни до вимог ч.2 ст.182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік», визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 01 січня 2025 року 3196грн. При цьому, треба взяти до уваги, що відповідно до норм Закону поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення її життєдіяльності. При цьому, треба взяти до уваги, що відповідно до норм Закону поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення її життєдіяльності. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суттєво змінився з моменту прийняття судом рішення про зміну розміру аліментів, в бік його збільшення, а тому натепер не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли витрати на її утримання та навчання. В той же час, заявлена позивачкою вимога щодо частка доходу (заробітку) відповідача, відповідає вимогам діючого законодавства щодо обов`язку утримання дітей та не порушує прав останнього. Відповідач заявлені вимоги визнав та не заперечує проти збільшення розміру аліментів з 1/6 на 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно . Треба зазначити, що утримання неповнолітньої дитини є обов`язком батьків, який передбачений законодавством, а відповідач, є повноцінно працездатним, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, отримує постійний дохід. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також позиції самого відповідача, який беззаперечно визнав заявлені вимоги, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачкою розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність підстав задоволення позову. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved