Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» (далі - позивач, ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період часу з березня 2023 року по липень 2024 року у розмірі 27 405,98 грн., з яких: 25 581,74 грн. - основний борг, 1 216,69 грн. - інфляційна складова боргу, 607,55 грн. - 3 % річних, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС», як обслуговуюча організація надає послуги з утримання будинку та його прибудинкової території та виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги в будинку по [ADDRESS] . Відповідач отримував послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальні та додаткові послуги, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги у повному обсязі виконані не були, у зв`язку із чим, за період часу з лютого 2022 року по липень 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 69 771,02 грн. Також за період часу з 01.02.2022 року по 03.08.2024 року позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 8 944,95 грн. та 3% річних у розмірі 1 221,83 грн., що разом із сумою заборгованості становить 79 937,80 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2024 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було зроблено запит до Єдиного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 14.08.2024 року отримано відповідь № 739366 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.10.2024 року. 24.09.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який був переданий головуючому судді 26.09.2024 року, в якому відповідач зазначає, що 22.02.2023 року набув у власність квартиру [ADDRESS] . Після чого, 21.03.2023 року відповідач звернувся до позивача з пропозицією укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. 23.03.2023 року отримав проект договору № 141-022/4 про надання послуг, ознайомившись з яким, відповідач виявив численні невідповідності та порушення вимог, що пред`являються законодавством до такого типу договорів, а також значного завищення тарифів на послуги у порівнянні з сусідніми будинками, які обслуговує позивач. 31.03.2023 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати економічне обґрунтування тарифів, які встановленні в наданому йому проекті договору, надати споживачеві характеристики послуг, що передбачені договором вказавши їх обсяг та періодичність надання, надати обґрунтування чому дані тарифи в 1,5 рази вищі ніж тарифи встановленні у сусідніх будинках, в яких також надаються послуги позивачем. Вказує, що ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» листом від 04.04.2023 року не надала позивачу жодної відповіді на його запитання. 24.04.2023 року звернувся до позивача з пропозицією встановлення тарифу виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги, зокрема на рівні діючих на сьогодні тарифів сусідніх будинків, що обслуговує позивач. Листом від 30.04.2024 року позивач відхилив його пропозицію щодо розміру тарифу без будь-якої аргументації своєї пропозиції. Отже, незважаючи на не можливість досягнення домовленостей з позивачем, відповідач прийняв рішення про сплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території за тарифами, які встановлено позивачем для сусідніх будинків, що має схожі техніко-економічні характеристики та спільну з його будинком територію та становлять на рівні 14, 89 грн. за один квадратний метр. Таким чином, за період перебування квартири у його власності,сплатив на розрахунковий рахунок позивача за послуги з утримання будинку та прибудинкової території грошові кошти у розмірі 36 652 грн., та комунальні послуги, зокрема постачання теплової енергії, водопостачання та водовідведення, за спожиту електроенергію відповідно до показників лічильника та за тарифами, що встановлені уповноваженими органами влади або місцевого самоврядування у розмірі 27 202,65 грн., вважає позовні вимоги безпідставними, у зв`язку з чим, просить у позові відмовити в повному обсязі. 21.10.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 11.12.2024 року. 26.11.2024 на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Косяк Н.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій остання просить стягнути заборгованості за період часу з березня 2023 року по липень 2024 року у розмірі 27 405,98 грн., з яких: 25 581,74 грн. - основний борг, 1 216,69 грн. - інфляційна складова боргу, 607,55 грн. - 3 % річних, оскільки відповідач після відкриття провадження у справі сплатив частину заборгованості. 26.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Косяк Н.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 11.12.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2024 року, приєднано до матеріалів справи заяву про уточнення позовних вимог, та, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача та відповідача, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 11.02.2025 року. 06.01.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва та з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який був переданий головуючому судді 20.01.2025 року, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки є безпідставним та необґрунтованим. Вказує, що він належним чином виконав усі передбачені законом зобов`язання, що виникають з факту володіння майном, в той же час позивач порушив свої зобов`язання щодо встановлення цін (тарифів) на житлового-комунальні послуги за домовленістю сторін, здійснив наклеп на нього щодо порушення ним умов договору, та не надав жодних доказів наявності у нього заборгованості. 23.01.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Косяк Н.В. надійшла відповідь на відзив, яка була передана головуючому судді 23.01.2025 року, згідно якої остання вказує, що [PERSON] не надав доказів відсутності заборгованості за спожиті послуги, та документів, які підтверджують оплату за період часу з березня 2023 року по липень 2024 року за наданні Товариством послуги. Фактично міркування та аргументи відповідача зводяться до незгоди сплачувати послуги за існуючими тарифами компанії, оскарження споживачем зміни вартості та/або переліку Послуг в судовому або іншому порядку не здійснювались, в той же час відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, що не може слугувати підставою для відмови у позовних вимогах. 27.01.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що оскільки ним були сплачені усі передбачені Законом України житлово-комунальні послуги в повному обсязі, то можна встановити факт відсутності основного зобов`язання або його порушення, а тому стягнення штрафних санкцій є неправомірним, тому просить у задоволенні позову відмовити. В судове засідання 11.02.2025 року з`явились представник позивача та відповідач. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених у заяві про уточнення позовних вимог підстав та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити. Вислухавши вступне слово представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Суд встановив, що ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС», як обслуговуюча організація, надає послуги з утримання будинку по [ADDRESS] , та його прибудинкової території, а також виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги на підставі Акту приймання-передачі житлової частини будинку № 71.1 за ГВ та Акту приймання-передачі вбудованих нежитлових приміщень житлового будинку №71.1 за ГП (том 2 а. с. 13 - 14; 15 - 16). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 323669476 від 22.02.2023 року, [PERSON] з 22.02.2023 року є власником квартири [ADDRESS] (том 1 а. с. 8). 31.03.2023 року [PERSON] звернувся по позивача із листом, в якому просив надати економічне обґрунтування щодо завищення вартості послуг з обслуговування та додаткових послуг, зокрема за 1 кв.м. загальної площі квартири у порівняні з сусіднім будинком [ADDRESS] , оскільки після ознайомлення з проектом договору про надання послуг № 141-022/4 від 23.03.2023 року ним виявлено, що тарифи на надання послуг перевищують аналогічні тарифи у сусідньому будинку, в середньому більше як на 60%, а за окремими послугами на 300-400%, (том 1 а. с. 80). ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» у відповіді від 04.04.2023 року № 174 повідомило, що формування тарифів здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Розмір тарифів (нормативних витрат, пов`язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкової території) визначається по кожному будинку окремо залежно від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій. Також, на момент формування тарифів враховуються діючі ціна товарів, робіт та послуг субпідрядних суб`єктів господарювання. Крім того, розрахунок тарифів у будинку [ADDRESS] було здійснено у вересні 2020 року, у будинку [ADDRESS] - вересні 2021 року (том 1 а. с. 81). 24.04.2023 року [PERSON] звернувся по позивача із пропозицією внесення змін до проекту договору про надання житлово-комунальних послуг, зокрема пропонував виключити додаткові послуги з предмету договору; строк дії договору встановити термін 1 рік з дати його підписання; встановити тариф послуг з обслуговування на рівні 14,89 грн. за 1 кв.м. (том 1 а. с. 82). ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» у відповіді від 26.04.2023 року № 219, запропоновані [PERSON] зміни до проекту договору про надання послуг відхилило (том 1 а. с. 83). Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Як визначено у ст. 10 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Положеннями ч. 2 ст. 24 ЖК України, житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15. Як визначено у ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно; розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку; розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Відтак, відповідач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Однак, відповідач, одержуючи житлово-комунальні послуги, за них не сплачує в установленому законом порядку та розмірі, у зв`язку із чим, за період часу з березня 2023 року по липень 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 25 581,74 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» (том 1 а. с. 154). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження оплати житлово-комунальних послуг у визначеному розмірі. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги у розмірі 25 581,74 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача за прострочення грошового зобов`язання інфляційну складову боргу у розмірі 1 216,69 грн. та 3% річних у розмірі 607,55 грн. за період часу з 01.03.2023 року по 07.08.2024 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків є обґрунтованими. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» до [PERSON] щодо стягнення інфляційної складової боргу у розмірі 1 216,69 грн. та 3% річних у розмірі 607,55 грн. є обґрунтованими. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцію № 2503 від 18.07.2024 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 028,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved