Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Зарічненська селищна рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідно до свідоцтв про народження дітей їх батьком є відповідач, але свої батьківські обов`язки він не виконує, життям, здоров`ям та розвитком дітей не цікавиться. У зв`язку зі смертю матері, діти тимчасово проживають в родині [PERSON] .. Батько не вчиняє спроб спілкувати чи турбуватися про доньок, не цікавиться їх життям, тому позивач просить позбавити його батьківських прав. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 26.11.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не вважає себе батьком дітей, оскільки не спілкувався з колишньою дружиною, з квітня 2016 року вони не проживали разом, 25.11.2022 шлюб між ними було розірвано, а про факт народження дітей йому взагалі не було відомо. Також зазначив, що має намір звернутися із заявою про виключення записів про нього як про батька з актових записів про народження дітей. А тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 18 грудня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник Зарічненської селищної ради в судове засідання не з`явився, попередньо подав клопотання про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач заперечив щодо задоволення позову, пояснив, що не є батьком зазначених дітей, а лише записаний ним у їх свідоцтвах про народження оскільки на час їх народження перебував у зареєстрованому шлюбі із їх матір`ю. Шлюб між ним та [PERSON] розірвано на підставі рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 25.11.2022. Попередньо він звертався до суду про оскарження свого батьківства відносно цих дітей, але у зв`язку зі смертю відповідачки судом закрито провадження у даній справі. На даний час він не знайшов можливості повторно звернутися із позовом до суду про оскарження батьківства. Додатково зазначив, що на даний час самостійно виховує двох спільних дітей, народжених у шлюбі із [PERSON] .. Підтверджує, що не цікавиться життям, здоров`ям, розвитком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не забезпечує їх виховання. Представник Служби у справах дітей Зарічненської селищної ради в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про проведення судового засідання без його участі та просить розглянути справу за наявними матеріалами. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва, виданим Зарічненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 18.01.2018 (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва, виданим Зарічненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 26.10.2018 (а.с.14). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва, виданим Зарічненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 16.12.2022 (а.с.15). Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 25.11.2022 шлюб укладений у виконавчому комітеті Великояромирської сільської ради Городоцького району Хмельницької області від 05.11.2010 р., між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.19). [INFO] матір дітей [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.06.2024 (а.с.21). Після смерті [PERSON] , гр. [PERSON] , котра є бабусею неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернулася до Органу опіки та піклування Зарічненської селищної ради із заявою, в якій зазначила, що діти залишилися без батьківського піклування, оскільки батько [PERSON] не займається їх вихованням (а.с.20). Наказом №53 від 04 червня 2024 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взято на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування та тимчасово влаштовано останніх в сім`ю [PERSON] на строк до прийняття рішення про влаштування дітей (а.с.23). Відповідно до характеристики [PERSON] відповідач, як батько, жодного разу не цікавився навчанням та успіхами дитини (а.с.28). Крім того, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.24, 25, 26). Органом опіки та піклування Зарічненської селищної ради надано висновок, затверджений рішенням Виконавчого комітету Зарічненської селищної ради від 23.08.2024, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтуванні зазначено, що відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 13.08.2024 №26, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, орган опіки та піклування Зарічненської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.29-30). Згідно із ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] не приймає участі в житті доньок, не здійснює їх виховання, не піклується про їх фізичний та моральний розвиток, хоча для дітей це є особливо важливо, оскільки відповідач є єдиним з їх живих батьків. Не підтримує зв`язків із дітьми, що в умовах сучасних можливостей для комунікації свідчить про його свідоме ухилення та небажання виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та розвитку дітей, а тому суд приходить до висновку, що така поведінка відповідача є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд критично сприймає пояснення відповідача, який не вважає себе батьком дітей. Оскільки на момент розгляду справи [PERSON] вважається батьком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується доданими до позовної заяви доказами. Доказів на спростування даної обставини відповідачем за час перебування справи в суді (з 01.10.2024) не надано. Незважаючи на висловлений у відзиві на позовну заяву намір звернутися до суду про оскарження факту свого батьківства відносно доньок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будь-які заходи на його реалізацію не вжив. Таким чином, під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно доньок, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Таким чином, зважаючи на те, що діти не мають сімейних емоційних психологічних зв`язків із [PERSON] , суд приходить до висновку, що позбавлення його батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дітей та забезпечить їх нормальний моральний, психологічний розвиток, стабільне та спокійне життя в цілому. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та допускається при наявності вини в його батька/матері, які належно не виконують своїх батьківських обов`язків. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved