Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 14 червня 2019 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Нанківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом №5. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей:\~ доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність поглядів на подружнє життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, постійних сварок, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено у вересні 2022 року. За домовленістю сторін їх діти залишились проживати разом з матір`ю. За наведених обставин позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам та інтересах неповнолітніх джітей, а тому просить шлюб між ними розірвати та стягнути на її користь понесені судові витрати. Спору стосовно поділу спільного майна подружжя сторони не мають. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Нанківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2019 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто. За нормами ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано до суду договір про надання правової допомоги від 15.10.2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 02.10.2017 року, попередній (орієнтовний) розрахунок витрат понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги від 15.10.2024 року. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 4250 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1211,20 сплаченого судового збору та 4250 грн. на правничу допомогу.

Outcome: approved