Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Заявник\~\~ [PERSON] звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту того, що він є єдиною особою, що зайнятий постійним доглядом за своєю хворою матір`ю [PERSON] ,1949 року народження, яка висновком лікарсько-консультативної комісії КНП Зіньківський ЦПМСД потребує постійного стороннього догляду вдома. Заяву обґрунтував тим, що він народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] проживає з матір`ю в [ADDRESS] . Заявник [PERSON] вказує, що піклується про свою матір, має можливість забезпечувати її необхідним доглядом так як вона за станом свого здоров`я не може самостійно самообслуговуватися та потребує постійного непрофесійного догляду. Враховуючи те, що на сьогоднішній день надати матері [PERSON] якісний догляд більше ніхто не може, тому всю необхідну постійну сторонню допомогу та догляд надає він, її син, купуючи необхідні медичні препарати, продукти харчування, готує їжу, має з матір`ю спільний побут, права та обов`язки. Офіційний догляд через органи соціального захисту населення за [PERSON] як за особою що має наявні порушення функцій організму і потребує постійної сторонньої допомоги [PERSON] оформити не може, оскільки має дохід . Заявник [PERSON] постійно та фактично проживає за адресою [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] [INFO] , чоловік [PERSON] помер. Ухвалою судді відкрито провадження по справі. Заявник та заінтересована особа до суду не з`явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином. Від заявника [PERSON] ( а.с. 16) надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заінтересована особа [PERSON] надіслала заяву до суду в якій прохала задовольнити заяву (а.с. 17). Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд вважає за необхідним заяву задовольнити з наступних підстав. Згідно\~статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 7\~ст.19 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано\~статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що заявником є [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Першотравневе, Зіньківського району, Полтавської області (а.с.4,7), його матір`ю є [PERSON] , [INFO] (а.с.6), відповідно до акту встановлення факту проживання від 03.02.2025 року [PERSON] проживає у [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 8), [PERSON] згідно висновку лікарсько-консультативної комісії №22 КНП Зіньківський ЦПМСД має діагноз: дисциркуляторна енцефалопатія 3-4 ст. поєднаного генезу зі стійким больовим вестибуло-атактичним станом з поширеними когнітивними порушеннями ,код за МКХ-10:І67.3, через які не може самостійно самообслуговуватися та потребує постійного непрофесійного догляду ( а.с.9). Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно\~ст. 319 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Офіційний догляд (через територіальний орган соціального захисту населення) за матір`ю, як за особою, що потребує стороннього догляду за станом здоров`я [PERSON] оформити не може, оскільки має дохід , оскільки є приватним підприємцем . Таким чином, надані суду документи підтверджують, що [PERSON] здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за своєю матір`ю [PERSON] яка має когнітивні порушення організму та потребує постійного стороннього догляду, а інших осіб , які б могли це робити немає. Згідно з\~Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у\~ст. 273 ЦПК\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за особою ,яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293\~та п. 6 ч. 1 ст.\~315 ЦПК України\~та роз`яснень, викладених у п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про соціальні послуги»\~чинниками, що можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Відповідно до ч. 6\~ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього\~Закону\~без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю;\~громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;\~невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Статтею 46 Конституції України\~передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. У постанові Верховного Суду від 5 квітня 2021 року у справі №523/14707/19, зазначено , що пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/20002 встановлено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Тобто, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 червня 2024 року у справі №283/1199/23, провадження № 61-12851св23, зазначено таке. Законодавством визначено позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду, у зв`язку з чим такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства. Якщо факт, який має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.Так, порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабміну від 1 червня 2020 року №430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабміну від 6 жовтня 2021 року №1040, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабміну від 23 вересня 2020 року №859, Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабміну від 1 червня 2020 року № 587.Проаналізувавши зазначені норми, колегія суддів у цій справі вказала, що для отримання підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю надавач соціальної послуги з догляду вдома має бути включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який на місцевому рівні ведуть виконавчі органи місцевих рад та за заявою особи підтверджують такий статус шляхом видачі безкоштовно довідки. Також Верховний Суд зазначив, що аналогічно законодавець унормував позасудовий порядок встановлення факту здійснення особою постійного догляду в законодавстві про мобілізаційну підготовку та порядок мобілізації. Зокрема, у місцевому органі виконавчої влади передбачено створення комісії із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), яка з урахуванням наданих районним (міським) ТЦК матеріалів складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду). Такий акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до ТЦК та СП для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Натомість, у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №153/247/24, провадження № 61-6573св24, та у постанові від 18 грудня 2024 року у справі № 352/1658/23, провадження № 61-14285св23, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов протилежних правових висновків щодо юрисдикційності розгляду судами заяви про встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка його потребує за своїм станом здоров`я. Так, у цих судових рішеннях Верховний Суд зазначив таке. Постанова Кабміну від 6 жовтня 2021 року №1040 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі» незастосовна до вказаних правовідносин, оскільки відповідно до пункту 1 цієї постанови нею затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі. В даному випадку заявник [PERSON] зазначив, що він не має права на отримання матеріальної компенсації, оскільки отримує відповідний дохід. Постановою Кабміну від 1 червня 2020 року №430 затверджено Порядок підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, відповідно до пункту 6 якого передбачено навчання фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду. В абзаці 6 пункту 8 зазначеної постанови для підтвердження факту здійснення догляду особами, визначеними цим пунктом, уповноважені органи перевіряють призначення таким особам щомісячної компенсації, щомісячної грошової допомоги на догляд, надбавки на догляд шляхом автоматизованого обміну електронними даними з Мінсоцполітики в порядку, встановленому Мінсоцполітики. Тобто, позасудовий спосіб встановлення факту догляду з посиланням на вказані нормативні акти Кабміну можливий лише в разі отримання фізичною особою, яка здійснює такий догляд, щомісячної грошової допомоги на догляд чи надбавки на догляд. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду [PERSON] за своєю матір`ю [PERSON] враховуючи той факт , що [PERSON] має дохід та не може здійснювати догляд офіційно в розумінні Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, тому не суперечить Закону і постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 червня 2024 року у справі №283/1199/23, провадження № 61-12851св23, про позасудовий порядок встановлення факту догляду і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду із цією заявою не безпідставно, яка є належно обґрунтованою та обставини викладені в заяві підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги викладені в заяві [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. \~\~\~\~На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved