Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

В лютому 2024 позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Холд Груп» про захист порушених прав. Ухвалою суду від 04.03.2024 матеріали цивільної справи були передані за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2024 цивільну справу за позовом [PERSON] до Керуючої компанії Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Груп» про захист порушених прав передано на розгляд за підсудністю Голосіївського районного суду м. Києва. У серпні 2024 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Керуючої компанії Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Груп» про захист порушених прав. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 11.12.2023 представник [PERSON] намагалася подати ордер № 010781 до ТОВ «Холд Груп», але їй відмовили на підставі того, що позивач, нібито, зобов`язаний попередньо укласти договір про житлово-комунальні послуги з ТОВ «Холд Груп». 11.12.2023 представник [PERSON] поверхнево оглянула квартиру [ADDRESS] , але за відсутності води, опалення, електроенергії і відповідно, світла в ній, не змогла чітко побачити її стан чи перевірити стан і роботу обладнання. Повернувшись додому вона побачила, що в не освітлювальному приміщенні санвузла є тріщина на стіні між змішувачем та ванною, а отже можливі і інші недоліки. 13.12.2023 о 08 год 30 хв. представнику [PERSON] зателефонував заступник ТОВ «Холд Груп» і повідомив, що у разі, якщо позивач не підпише договір про житлово-комунальні послуги, тоді вони будуть тягнути час і він втратить ордер. 16.12.2023 о 16 год 15 хв. позивач прибув до ТОВ «Холд Груп» з метою самостійно подати ордер, але незважаючи на вказану на їх сайті і дверях останнього офісу розклад роботи вони вже були зачинені. 18.12.2023 позивач пред`явивши свій паспорт, подав до ТОВ «Холд Груп» заяву, до якої долучив оригінал ордеру № 010781, і в якій просив: прийняти ордер, надати позивачу проект договору найму та інші документи, що стосуються вселення, провести огляд вищезазначеної квартири та розміщених в ній меблів і обладнання, перевірити їх стан і справність та вжити заходів по усуненню виявлених недоліків - за рахунок винуватця та надати позивачу звіт про результати огляду, вчинених дій та виконаних робіт. Станом на 23.02.2024 позивач не отримав відповіді на свою заяву від 18.12.2023. Враховуючи викладене, позивач просить визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо ненадання відповіді на його заяву від 18.12.2023 за вх. № 716; зобов`язати відповідача надіслати за адресу позивача письмову відповідь про результат розгляду його заяви від 18.12.2023 за вх. № 716. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2024 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Як вбачається із наявного в матеріалах справи відзиву, представник відповідача зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 07.12.2023 [PERSON] виданий ордер №010781 серії Б на зайняття житлового приміщення однокімнатної ізольованої квартири за адресою: [ADDRESS] . Ордер виданий на підстав Розпорядження Оболонської районної державної адміністрації від 04.12.2023 № 791. 18.12.2023 [PERSON] звернувся до ТОВ «Холд груп» з заявою, в якій просив прийняти ордер, надати позивачу проект договору найму та інші документи, що стосуються вселення, провести огляд вищезазначеної квартири та розміщених в ній меблів і обладнання, перевірити їх стан і справність та вжити заходів по усуненню виявлених недоліків - за рахунок винуватця та надати позивачу звіт про результати огляду, вчинених дій та виконаних робіт. Станом на 23.02.2024 позивач не отримав відповіді на свою заяву від 18.12.2023. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. За змістом ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати заяви громадян, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв ( клопотань). Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Відповідно до ст. 56 ЖК України жилі приміщення у новоспоруджених будинках, передані забудовниками виконавчим комітетам місцевих рад та іншим організаціям (стаття 26), у разі їх звільнення заселяються цими виконавчими комітетами місцевих Рад та організаціями. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного процесу, згідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Холд груп» не спростовувало доводи [PERSON] щодо відмови у наданні йому доступу до квартири за адресою: [ADDRESS] до укладення ним договору про надання житлово-комунальних послуг. В обґрунтування заперечень ТОВ «Холд груп» посилалося по суті лише на те, що у нього відсутні підстави для вселення позивача до спірної квартири через закінчення строку дії виданого ордеру. Зазначили, що позивачем не доведено та не надано доказів про наявність недоліків у вказаній квартирі. До того ж багатоквартирний будинок [ADDRESS] збудований ТОВ «Інтербуд ТМ» за власні кошти та залучені інвесторами кошти, а квартира [ADDRESS] у вказаному будинку не відноситься ані до державного, ані до громадського житлового фонду. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у встановлені законом строки реалізував ордер №010781 серії Б від 07.12.2023, надав його ТОВ «Холд груп» разом з заявою від 15 грудня 2023 року. Пунктом 72 Постанови Ради міністрів УРСР від 11.12.1984 № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» визначає порядок подання ордеру, а саме при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Із зазначеного вбачається, що відсутня необхідність як умова для прийняття ордеру чи заселення. Типовий договір найму має містити умови користування житлово-комунальними послугами. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, орагнізацією) і наймачем - громадянином, на ім?я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і при домової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зміст типового договору найму визначений у Постанові Кабінету Міністрів України від 22.06.1998 № 939. Згідно з частинами першою, третьою статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] до Керуючої компанії Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Груп» про захист порушених прав, - є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved