Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Представник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила оголосити [PERSON] , громадянина України, [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце народження: місто Маріуполь Донецької області, - померлим; днем смерті [PERSON] , громадянина України, [INFO] , уродженця міста Маріуполя Донецької області, РНОКПП [NUMBER] , гкий був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , вважати - [INFO] , Заяву обґрунтовує тим, що з початку березня 2022 року м. Маріуполь перебуває в тимчасовій окупації. Оскільки на момент останнього зв`язку з [PERSON] у м. Маріуполі Донецької області відбувались активні бойові дії, державні органи не працювали, мобільний зв`язок був відсутній, а тому викликати допомогу не було можливим, то і зафіксувати руйнування та смерть особи в приміщенні будинку не виявилось можливим. Визнання оголошення фізичної особи - [PERSON] померлим необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть та в подальшому має істотне значення для реалізації цілої низки прав, в тому числі оформлення пенсії по втраті годувальника, спадщини. Ухвалою судді від 30 травня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі. Представник заявниці, заявниця до суду не зявились, надали заяви про слухання справи без їх участі , заяву підтримують у повному обсязі та наполягає на її задоволенні. Заінтересована особа у судове засідання не з`явились, про дату розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду направили заяву про слухання справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] до повномасштабного вторгнення РФ на територію України мешкала в місті Маріуполі за адресою реєстрації разом зі своєю матір`ю - [PERSON] , представником заявника у справі. [PERSON] , [INFO] , є батьком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , видане Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, від 11.02.2015 року(а.с.15). [PERSON] мешкав окремо, оскільки шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 14.07.2005 р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області розірвано на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 08.10.2013 року, однак стосунки між колишнім подружям були добрі та він постійно приходив до заявниці, в нього були ключі від квартири, документи на яку також знаходились у нього. Місцем проживання та реєстрації [PERSON] був будинок [ADDRESS] , що підтверджується записом в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 16.09.1997р., копія якого зберіглася у представника заявника(а.с.16-19). Після 24.02.2022року, внаслідок широкомасштабного наступу та агресії російської федерації проти України військові російської федерації із застосуванням зброї, військової техніки, артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів здійснили вторгнення в Україну. Місто Маріуполь почали обстрілювати ракетами, артилерійськими снарядами, та наносити авіаційно-бомбові удари. Місто опинилось в облозі, 03.03.2022 року зник мобільний зв`язок, світло тощо. Зязок з [PERSON] зник 02.03.2022 року. Заявниця перебувала в місті Маріуполі до квітня 2022 року сама, спочатку перебувала одразу за місцем реєстрації, а потім перейшла до укриття, розташованого в Комунальний заклад «Спеціалізована школа з поглибленим вивченням окремих предметів І-ІІІ ступенів №4 Маріупольської Міської ради Донецької області», за адресою: [ADDRESS] . Перед тим як виїхати з міста Маріуполя, заявниця приходила до квартири не одноразово, однак бачила, що її батько не з`являвся, до школи він також не приходив. Йти до його місця проживання було небезпечно. Тривалий час разом із заявницею здійснювали розшук [PERSON] та його тітки [PERSON] . Звертались до учасників телеграм-каналів за адресами будинка, в якому мешкали та мешканців [ADDRESS] ; до людей, які перебували в 29 школі; шукали серед публікацій списків осіб, які отримали гуманітарну допомогу, на фото та відео з місць отримання допомоги, у списку загиблих, який формувався десь пів року на телеграм -каналі « [INFO] », у списках з лікарень, списках евакуйованих, списках тимчасово розміщених, списках осіб, що прибули до Володарського (нині- сел. Нікольське) з Маріуполя, списках осіб, евакуйованих з Маріуполя до Ростову, Таганрогу, Запоріжжя, списки осіб, що виїхали з центру міста 15.04.2022року, списках осіб, вивезених з Володарського до Ростову , списках на евакуацію, списка по школах (тих, хто в них перебуває), фото дошок повідомлень, тощо. В цих списках [PERSON] не було. У [PERSON] інших рідних не було, до поліції щодо її пошуку ніхто не звертався. Ні [PERSON] , ні [PERSON] соціальними мережами, електронною поштою не користувались. Останній день, коли з ним був зв`язок - це 02.03.2022 р. У [PERSON] , автомобіля не було, евакуаційних автобусів з м. Маріуполя не було, тому виїхати він сам не міг. Чат з мешканцями будинку [ADDRESS] заявниця видалила, тому надати скріншоти з листуванням не має можливості, лише надала скріншоти з чату у телеграм каналі « [INFO] », де постійно оновлювала об`яву про розшук родини [PERSON] з будинку [ADDRESS] (додається скрін екрану). Після того, як заявниці з телеграм-каналу « [INFO] », стало відомо про влучання в будинок [PERSON] , вона просила кого-небудь надіслати відео будинку та перевірити чи в ньому хтось є живий. Допомогти їй відгукнулась раніше невідома [PERSON] , ім`я в telegram [INFO], яка мешкала десь по сусідству, та яка пройшла до будинку, зробила фото його, але зайти до приміщення побоялась, оскільки їй здалось, що там встановлені розтяжки. Зі слів [PERSON] стало відомо, що будинок має значні пошкодження з дворової (тилової) частини, але зробити фото пошкодженої частини будинку повністю не вдалось, адже для цього потрібно було заходити на подвір`я. Через стан подвір`я зрозуміло, що в будинку тривалий час ніхто не мешкав. Отже, в місці постійного проживання - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , немає відомостей про його місце перебування з 02.03.2022 року, тобто протягом останніх двох років. Просили інших сусідів будинку [ADDRESS] пройти до будинку перевірити, але всі відмовляються. Від сусідів відомо, що до квартири [ADDRESS] , тобто адреси реєстрації заявниці, [PERSON] не приходив. Сусідів [PERSON] знайти не вдалось. Серед відео-публікацій знайдено відео, на якому була нерозірвана авіабомба в парковій зоні навпроти будинку, в якому мешкав [PERSON] . Згідно інформації, яку видно на [ADDRESS] має серйозні пошкодження. Скрін екрану із зображенням карти додається. Згідно прикріплених до адрес відео, фото, свідчень людей, заявниця зробила висновок, що [PERSON] вірогідно загинув [INFO] під час масованого обстрілу району. 13.05.2022 року представник заявника звернулась до правоохоронного органу у м. Павлограді із повідомленням про пошук зниклого безвісті [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань вчинення кримінального правопорушення, кримінальне провадження 12022052640000023 від 24.02.2022р., правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2ст.438 КК України, (а.с. 22). Крім того 18.01.2024 року представник заявника отримала витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, яким підтверджується факт реєстрації заяви від 13.05.2022 року про зникнення [PERSON] , [INFO] (а.с.24-25). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто, доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він доспав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день -іорання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. При оголошенні особи померлою суд виходить з презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю. Згідно з вимогами п.3 ч. 2ст. 293 ЦПКУкраїни справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за відомим місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої не відоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відсутність інформації щодо місця проживання [PERSON] не вказує безпосередньо на наявність підстав вважати його померлим чи таким, що пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю або дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку. Крім того, інформація, яку отримала представник заявника зі слів невідомої їй раніше особи - [PERSON] та фото про те, що будинок [ADDRESS] , де мешкав [PERSON] має значні пошкодження з дворової (тилової) частини, теж не можуть бути підставою вважати, що [PERSON] загинув під час обстрілу та покодження будинку. Зв`язок втрачений з мешканцями м. Маріуполь, оскільки місто окуповане. Сам факт активних військових дій не є підставою достеменно вважати , що [PERSON] помер. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що в заяві представником заявника до суду не надані достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина [PERSON] , що унеможливлює оголошення особи померлою, а тому суд відмовляє в задоволенні вказаної заяви.

Outcome: dismissed