Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

У грудні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк», Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором про надання банківських послуг від 23 травня 2019 року у розмірі 15 840,85 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 23 травня 2019 року [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг та встановивши мобільний додаток monobank, отримала розрахункову карту, а тому 23 травня 2019 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено Договір, відповідно до умов якого останній надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 16 000 грн, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). Так як, у відповідачки прострочення зобов?язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв?язку з чим, на підставі положення Розділу ІІ Умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов?язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, у останньої станом на 25 жовтня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 15 840,85 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді від 20 січня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 57). У судове засідання представник позивача не з`явився, який у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час, та місце судового засідання, при цьому від представника останньої [PERSON] надійшла заява про визнання позову та стягнення з відповідачки 50 % сплаченого позивачем судового збору. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в AT «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Судом установлено, що 23 травня 2019 року відповідачка [PERSON] звернулася до позивача із анкетою - заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку [NUMBER] у гривні на своє ім`я [PERSON] та встановити ліміт на суму, вказану у додатку (а.с.12-13). Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб складають договір про надання банківських послуг. Відповідачка, підписавши анкету-заяву, підтвердила, що ознайомилася та отримала примірник у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. У пункті 6 Анкети - заяви зазначено, що відповідачка засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Вона визнає, що УЕП є аналогом власноручного підпису. Таким чином, 23 травня 2019 року між сторонами укладено Договір про надання банківських послуг, на підставі якого відкрито поточний рахунок у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з можливістю його коригувати, зі сплатою відсотків за користування кредитом зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). Окрім того, у вказаній вище анкеті [PERSON] підтвердила, що усе листування щодо цього Договору просить здійснювати через мобільний додаток або інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору. Відповідно до п.2.1 п. 2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та (або) мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та (або) мобільного додатка, згідно Умов договору, в тому числі платіжної системи Master Card та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Згідно п.п.4.9 п 4 Розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичних осіб на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Також процентна ставка за кредитом на місяць, наступний за звітним, вказується банком у мобільному додатку. П.п. 4.11 п. 4 Розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичних осіб передбачено, що клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами. П.п. 4.16 п. 4 Розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичних осіб передбачає, що у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. Судом встановлено, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, натомість відповідачка своєчасно не погашала заборгованість за кредитом та іншими витратами відповідно до умов договору, що потягло за собою прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором понад 90 днів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з частиною 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно вимог ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися сторонами належним чином у встановлені строки. Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Суд погоджується, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів», це узгоджується з практикою Верховного суду. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом на 25 жовтня 2024 року за відповідачкою виникла заборгованість у розмірі 15 840,85 грн (а.с. 39-40). Даний розрахунок загальної суми заборгованості відповідачки по кредитному договору відповідає вимогам закону та не спростований останньою, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору суду не надано. Таким чином, АТ «Універсал Банк» доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачкою зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, надано докази щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення, а також беручи до уваги заяву [PERSON] про визнання нею позовних вимог в частині стягнення боргу в розмірі 15 840,85 грн. З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, в даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг від 23 травня 2019 року в розмірі 15 840,85 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідачки надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн згідно платіжної інструкції N N CF_93678 (а.с. 11), а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved