Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивував тим, що 14.02.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2008084004 у відповідно до якого остання отримала кошти у розмірі 35650 грн., проценти за користування становлять 18% річних. З даної суми 30000 грн. надано на споживчі цілі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 14.02.2014 року. Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору позичальник повинен повернути банку суму отриманих кредитів на виконати всі інші зобов`язання за договором не пізніше 14 лютого 2019 року. Відповідачка не виконувала зобов`язання по укладеному договору, а тому станом на 13 червня 2016 року у неї виникла заборгованість 44899,01 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 30575,41 грн. та заборгованість за основною заборгованістю за нарахованими доходами (%) згідно умов договору 14323,6 грн. 13.06.2016 за договором факторингу № 13/06/16 право нового кредитора до відповідача набуло ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». В подальшому дане право перейшло до позивача за договором факторингу від 29.01.2019 № 29/01/19-2. 13 березня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. вчинено виконавчий напис № 111, згідно якого з [PERSON] було стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» застину заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 21516,02 грн. В подальшому рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 13.11.2023 по справі № 695/3343/23 вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. На даний час заборгованість по договору складає 23337,99 грн. (тіло кредиту). За період з 14.03.2017 по 14.02.2019 сума заборгованості за тілом кредиту складає 18123,27 грн. Крім того, на вказану суму нараховані 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, які складають 1670 грн. та індекс інфляції з січня 2019 по лютий 2022 у сумі 4073,35 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки разом з судовим збором та витратами на правову допомогу. Відповідачка [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до позивача, в якій вказала, що вона не мала наміру, не підписувала і не укладала кредитний договір від 14.02.2014 з ПАТ «ОТП Банк» № 2008084004. Даний договір свідчить про протиправність дій третіх осіб, які протиправно заволоділи її персональними даними та за допомогою шахрайських дій намагаються стягнути з неї неіснуючий борг. Просила суд визнати спірний кредитний договір недійсним та стягнути з відповідача судові витрати. В судому засіданні представниця позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову просила відмовити як необґрунтованому. Представник відповідачки по первісному позову та позивачки по зустрічному позову заперечував проти задоволення первісного позову, з тих підстав, що оригінал кредитного договору відсутній, зустрічний позов просив суд задовольнити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов до наступного. Згідно копії договору про надання споживчого кредиту № 2008084004, укладеного 14.02.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] вбачається, що позичальник отримує споживчий кредит строком на 60 місяців з 14 лютого 2014 по 14.02.2019 на загальну суму 35650 грн. 00 коп., в яку входить кредит на споживчі цілі 30000 грн. 00 коп., на придбання послуг у продавця 1 5400 грн. 00 коп., на придбання послуг у продавця 2 250 грн., розмір процентної ставки 18 % річних (умови пункту 1.1 договору). В копії даного договору зазначені дані паспорту [PERSON] , її місце проживання та ідентифікаційний номер, в договорі виконано підпис від імені [PERSON] . Згідно оригіналу заяви на видачу готівки № 3 від 14.02.2014 [PERSON] отримала на підставі вказаного договору 30000 грн. 00 коп. готівкою від банка. Оригінал графіку платежів до даного договору досліджено судом, він містить підпис позивальника [PERSON] . З копії розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, складеного АТ «ОТП Банк» станом на 13.06.2016 загальна заборгованість по договору становить 44899 грн. 01 коп. При цьому з розрахунку вбачається, що кредит погашався щомісяця до 16.02.2015 та останній платіж відбувся 27.04.2015 на суму 100 грн., яким погашено відсотки по кредиту. Дані щодо здійснення платежів підтверджуються також і копією виписки по особовому рахунку АТ «ОТП Банк» № [NUMBER] , який належить [PERSON] . Крім того, у рішенні Драбівського районного суду Черкаської області від 13.11.2023 щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у справі де приймали участь ті ж сторони, що у даній справі, судом було встановлено, те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. 13.03.2020 вчинявся виконавчий напис по кредитному договору № 2008084004, укладеного 14.02.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , за яким була заборгованість у сумі 44899,01 грн., при цьому [PERSON] вказувала лише на той факт, що нотаріус на момент вчинення виконавчого напису не мав доказів безспірності заборгованості. Отже, вищевказані докази у своїй сукупності підтверджують факт укладення відповідачкою кредитного договору, копію якого було надано позивачем з позовною заявою. На це зокрема вказують ті факти, що в іншій цивільній справі [PERSON] визнавала факт наявності спірного договору, розрахунки та виписка по рахунку свідчить, що остання сплачувала борг по кредитному договору певний час, інші підписані нею документи, які стосуються договору заява на видачу готівки, графік платежів - не оспорюються, доказів, що вона зверталася до правоохоронних органів з приводу незаконного укладення кредитного договору від її імені іншими особами, остання суду не надала. З цих підстав суд вважає, що твердження у зустрічному позові про відсутність волевиявлення у [PERSON] на укладення кредитного договору та не підписання його не знаходять свого підтвердження, а тому підстав, визначених ч.1 ст.215 ЦК України, для визнання його недійсним суд не вбачає, та відмовляє у задоволенні зустрічного позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Заборгованість по спірному кредитному договору перейшла до позивача від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу від 29.01.2019 № 29/01/19-2, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право грошової вимоги від первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк» на підставі укладеного між ними договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016. Копії вказаних договорів з додатками - витягів з реєстру боржників, де наявна інформація про відповідачку та її заборгованість по договору надані суду. Ч.1 ст.1077 ЦК України передбачає, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З довідки ТОВ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» від 09.05.2024 №364 вбачається, що станом на 09.05.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 14.02.2024 № 2008084004 становить 23337 грн. 99 коп. Проте, позивач для обрахунку заборгованості для стягнення з позивачки обрав три роки (2017-2019) яка склала 18123,27 грн. Ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На вказану заборгованість позивач відповідно до вимог ст.625 ЦК України з моменти переходу до нього права грошової вимоги за договором факторингу з 29 січня 2019 року нарахував 3% річних, що склало 1670 грн. 00 коп. та індекс інфляції 4073 грн. 35 коп. Оскільки відповідачка вчасно не повернула борг, відповідно до вищевказаної статті позивач має право на стягнення вказаних сум, які ним розраховано вірно. З урахуванням вказаних сум, загальна сума боргу яку позивач просить стягнути з відповідачки становить 23866 грн. 62 коп. (18123,27+1670+4073,35). Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом, оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання по договору. Позивач просить стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9084 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано акт приймання передачі наданих послуг від 09.05.2024, за яким позивач відповідно до договору про надання правничої допомоги № 06/06 від 06.06.2023 отримав послуги на суму 9084 грн. від адвоката Дорошенко М.А., та рахунок фактуру № 14 від 09.05.2024, виставлений адвокатом позивачу на вказану суму, та платіжна інструкція № 9301 від 09.05.2024 на вказану суму про перерахунок коштів адвокату. Відповідно до\~ч.4,\~5\~ст.137\~ЦПК України\~розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу за відсутності заперечень з боку відповідачки підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України). У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно сягнути з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved