Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Рух справи 22.11.2024 до Дарницького районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 20.11.2024, за підписом представника позивача - адвоката Горват І.І.(діє на підставі ордеру) у якому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 21.01.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі № 24, про звернення стягнення на автомобіль марки Hyundai Tucson, д.н.з. [NUMBER] , таким, що не підлягає виконанню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Мицик Ю.С. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2024, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2024 зупинено стягнення за виконавчим написом № 24, вчиненого 21.01.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича про звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai», моделі «Tucson», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, який належить боржнику [PERSON] у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Оскільки, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, поза межами трирічного строку позовної давності, без отримання письмових доказів законності такої вимоги в частині стягувача та наявності і безспірності суми заборгованості. Також зазначає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником, письмової вимоги про усунення порушень. Вказує, що письмові вимоги Позивачеві взагалі не були направлені, тобто нотаріусом не додержано тридцятиденний термін для вчинення виконавчого напису. Щодо правової позиції відповідача Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов. На зареєстрований відповідачем та третіми особами електронний кабінет ЄСІТС «Електронний суд» направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які доставлені. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Як свідчать матеріали справи, 12.04.2006 між [PERSON] та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») був укладений Кредитний договір № 15-70/06-А. У забезпечення виконання зобов`язання за даним кредитним договором, між [PERSON] та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір застави автомобіля від 12.04.2006, за яким автомобіль HYUNDAI, моделі TUCSON, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія № [NUMBER] , виданого 11 квітня 2006 року УДАІ ГУМВС України в м. Києві, передається в заставу, як забезпечення повернення кредитних ресурсів наданих [PERSON] . Між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 07.10.2011 було укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень до Договору застави автомобіля від 12.04.2006, яким в договір застави внесено зміни що відображають термін повернення коштів за Кредитним договором 12.06.2013. Договір застави автомобіля від 12.04.2006 року, а також Додатковий договір про внесення змін та доповнень до Договору застави автомобіля від 12.04.2006 від 07.10.2011, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О. В. 31.10.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. 21.01.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, вчинено виконавчий напис № 24, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки HYUNDAI, моделі TUCSON, помер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006. Вищевказаний автомобіль належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого 11.04. 2006 УДАІ ГУМВС України в м. Києві, боржнику [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , місце роботи невідоме. Зазначений автомобіль був переданий [PERSON] в заставу згідно Договору застави автомобіля, посвідченого 12.04. 2006 Відутою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого реєстрі за № 1054 Товариству з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»), код ЄДРПОУ 09807856, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, наданих [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , місце роботи невідоме, за Кредитним договором № 15-70/06-А від 12.04.2006. Згідно Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 31.10.2018, права та обов`язки за вищевказаними договорами перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (код ЄДРПОУ 41904846; 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 5-6, оф. 5), IBAN [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві, (надалі - «Стягувач»). Строк за який провадиться стягнення з 06.07.2017 по 06.07. 2020. За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля марки HYUNDAI, моделі TUCSON, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний помер [NUMBER] , рік випуску 2006, запропоновано задовольнити вимоги стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт». Загальний розмір заборгованості 15 154 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) доларів США 99 центів (курс НБУ на 06.07.2020 становить 2717,16 грн за 100 доларів США), що в гривневому еквіваленті становить: 411785 (чотириста одинадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 33 коп. та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису, з яких: - сума простроченого основного боргу за кредитом 9224 (дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) Доларів США 32 центи.; - сума прострочених відсотків-5930 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять) доларів США 67 центів; - сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису. 25.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Черток О.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER]. 25.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Черток О.Ф. винесено постанову про арешт майна боржника ВП № [NUMBER] 25.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу . Києва Черток О.Ф. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП № [NUMBER]. Звертаючись в суд з позовом [PERSON] посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні оскарженого виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки, виконавчий напис був вчинений за відсутності доказів про безспірність заборгованості та з порушенням строку позовної давності. Мотиви суду За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Судом береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). При цьому, у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскарженому виконавчому написі нотаріуса. Також, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» зі строком позовної давності, який визначений ст. 256 ЦК України в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб. Дійсно, строк визначений у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» відноситься до строків захисту цивільних прав, однак, це не свідчить про розповсюдження на нього правил ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності. Позовну давність, слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19 ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються. З урахуванням зазначеного та доводів позивача не спростованих відповідачем, суд приходить висновку, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено за умови недоведеності існування безспірної заборгованість перед стягувачем та поза межами трирічного строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», з огляду на те, що перериватися чи поновлюватися такий строк не може, оскільки, він є присічним. При цьому суд бере також до уваги, що за змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1816,80 грн (1211,20+605,60) судового збору сплаченого за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у справі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved