Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

05 грудня 2024 року позивач [PERSON] , через свого уповноваженого представника адвоката Костенка О.М., звернулася до Згурівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . В разі задоволення позову не стягувати з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що з 18 грудня 1977 року [PERSON] (мати позивача) проживала, була зареєстрована та відкрито володіла житловою квартирою [ADDRESS] . Всі свої фінансові заощадження та зусилля, [PERSON] вкладала в поліпшення квартири та використовувала її в своїх цілях. За період проживання остання заключила договори з комунальними службами (типовий договір № 0800370658 від 27.07.2015 року про надання населенню послуг з газопостачання), за власні кошти здійснила підведення водопостачання до квартири, здійснювала перевірку димових і вентиляційних каналів, шляхом виклику спеціаліста, за результатами якого був складений Акт № 6167 від 29.10.2015 року про перевірку димових і вентиляційних каналів, а також сплачувала комунальні платежі, рахунки на оплату яких були оформлені на [PERSON] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Згідно з довідкою № 66 від 30.01.2024 виданої Згурівською селищною радою Київської області вбачається, що покійна мати позивача [PERSON] , на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Мати позивача, яка померла [INFO] , відкрито та безперервно володіла вказаною вище житловою квартирою 45 років. Після смерті [PERSON] позивачу, як дочці, відкрилася спадщина на житлову квартиру [ADDRESS] . З 30.08.2022, після смерті [PERSON] , у житловій квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає її донька [PERSON] (позивач у справі). 04 жовтня 2022 року між [PERSON] (як новим власником житлової квартири) та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» було укладено Додаткову угоду до публічного договору № 400169887 від 04.10.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. 25 липня 2023 року на ім`я позивача був виготовлений технічний паспорт на житлову квартиру [ADDRESS] . Окрім цього, 28 листопада 2023 року між КП «Згурівський ККП» та [PERSON] (як новим власником житлової квартири) укладено Договір № 33/35000д про надання послуг з централізованого водопостачання. Після смерті матері позивач здійснює постійний догляд за квартирою, проживає в ній, сплачує комунальні послуги, здійснює її поточний ремонт, необхідний для підтримання квартири у належному стані. 02 лютого 2024 року позивач звернулася до Згурівської державної нотаріальної контори з усною заявою по питанню оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та яка постійно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проте позивачу було відмовлено у зв`язку із пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини. 02 травня 2024 року рішенням Згурівського районного суду Київської області по справі № 365/232/24 позивачу визначено додатковий строк тривалістю в три мівсяці з дні набрання цим рішенням суду законної сили для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 27 червня 2024 року позивач звернулася до Згурівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Цього ж дня, в нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 89/2024 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірну квартиру, оскільки позивачем не надано документів, які підтверджують належність [PERSON] , яка померла [INFO] , зазначеної квартири, та для вирішення цього питання рекомендовано звернутися до Згурівського районного суду Київської області. Позивач [PERSON] після смерті своєї матері, з 30.08.2022 року відкрито та безперервно володіє житловою квартирою 2 роки 3 місяці. Згідно з вимогами ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Враховуючи, що померла мати позивача володіла житловою квартирою 45 років (у період з 1977 року по день своєї смерті [INFO] ), а єдиним спадкоємцем (правонаступником) після її смерті є [PERSON] , яка володіє житловою квартирою 2 роки 3 місяці (у період з 30.08.2022 року по теперішній час), тому загальний термін володіння позивачем спірною житловою квартирою становить 47 років 3 місяці, у зв`язку з чим позивач вважається такою, що набула право власності на це майно (набувальна давність). Спірна житлова квартира розташована у житловому будинку [ADDRESS] , який був побудований ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» у 1960 році та який надавав згоду органам державної міграційної служби на реєстрацію осіб у вказаній квартирі, а тому позивачем визначено його як належного відповідача. Інші власники квартир зазначеного будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також в судовому порядку доводили факт володіння майном та згідно з рішенням Згурівського районного суду Київської області від 11.01.2024 в справі № 365/730/23 за ними було визнано право власності на майно в порядку набувальної давності. У зв`язку зі смертю матері позивача та необхідністю встановлення додаткового строку після її смерті [PERSON] не мала можливості раніше подати вказану заяву разом з іншими співвласниками. Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері та продовжує відкрито та добросовісно володіти вищевказаною житловою квартирою. Зокрема, дана обставина була очевидна для ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» та третіх осіб, які мали можливість це бачити. Та не перешкоджали стороннім особам отримувати будь-яку інформацію про володіння позивачем вищевказаною квартирою. Ніхто протягом усього безперервного строку володіння квартирою (з 1977 року по даний час) не пред`являв до померлої [PERSON] та позивача позову про повернення житлової квартири [ADDRESS] , а тому позивач впевнена, що на її квартиру не претендують сторонні особи, та обставини, у зв`язку з якими виникло її право володіння, не дає їй сумніву щодо правомірності набуття квартири, а тому не вважає своїм обов`язком повертати її будь-кому. Відповідно у позивача є всі підстави вважати, що оскільки ніхто понад 47 років не виявив наміру визнати квартиру в житловому будинку [ADDRESS] своєю власністю, погодився з її втратою, тому вказана квартира повинна бути визнана за позивачем фактичним добросовісним володільцем. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, сторонам визначено строки для подання заяв по суті спору. У підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача - адвокат Костенко О.М., направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» в особі керівника Гараць А.В. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність сторони відповідача, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд прийняти визнання позову, судові витрати покласти на позивача. Крім того, до заяви додано інформаційну довідку, в якій зазначає, що на балансі ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» не обліковується житловий будинок [ADDRESS] (в тому числі і житлові квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . зазначений будинок був побудований ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» у 1960 році та використовувався для проживання у вказаних квартирах працівників ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» до 2002 року. Зі згоди правління ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» у вказаний будинок були прописані: [PERSON] кв. [ADDRESS] ; [PERSON] кв. [ADDRESS] ; [PERSON] кв. [ADDRESS] ; [PERSON] № 5. Вищевказані особи з моменту реєстрації та по даний час зареєстровані та проживають у вказаних квартирах, здійснюють їх поточний ремонт, за власний рахунок здійснили підведення газу, світла та води. Правовстановлюючих документів, свідоцтв про право власності ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» не виготовляло та не отримувало. В реєстраційних органах та органах БТІ право власності за Товариством не реєструвалося. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування підготовчого судового засідання не проводилось. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом.\~ \~ Обставини, викладені у позовній заяві підтверджуються письмовими доказами по справі.\~ Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що починаючи з 1977 року по день своєї смерті - [INFO] (тобто, протягом 45 років), мати позивача [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Померла [PERSON] увесь час починаючи з 18 грудня 1977 року до дня своєї смерті добросовісно, безперервно та відкрито володіла та користувалася квартирою [ADDRESS] , в якій проживала, доглядала за квартирою, несла витрати на її утримання, здійснювала поточні та капітальні ремонти, оплачувала комунальні послуги. Позивач [PERSON] єдина спадкоємиця померлої [PERSON] та після смерті матері, починаючи з 30.08.2022 (понад 2 роки), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач здійснює обслуговування будинку, сплачує комунальні платежі. Житлова квартира відповідає технічним характеристикам, самочинне будівництво відсутнє. Натомість, власник спірного майна цим майном не цікавиться, витрат з його утримання не несе. Житловий будинок був побудований ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» у 1960 році та використовувався для проживання у квартирах будинку працівників ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» до 2002 року. Проте, правовстановлюючих документів, свідоцтв про право власності ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» не виготовляло та не отримувало. В реєстраційних органах та органах БТІ право власності за Товариством не реєструвалося. Зі згоди правління ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» у вказаний будинок були прописані: [PERSON] кв. [ADDRESS] ; [PERSON] [ADDRESS] ; [PERSON] кв. [ADDRESS] ; [PERSON] № 5. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. В силу норми ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України, позивач має довести, окрім відкритості, безперервності і давності володіння нерухомим майном, щодо якого у нього відсутні підстави для володіння і набуття права власності, ще і інші обставини, які мають суттєве значення для справи, зокрема, добросовісність володіння. Ознака добросовісності присутня у тому випадку, коли володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном (постанова Верховного Суду від 27.09.2018 року по справі № 571/1099/16-ц). Отже, для застосування набувальної давності добросовісний набувач має довести, що майно, яким він заволодів, є чужим, тобто належить іншій особі, а у самого добросовісного набувача на момент заволодіння майном були відсутні передбачені законом підстави для набуття власності на нього і він не знав і не міг знати про це. До того ж, таке заволодіння має бути правомірним. Застосування до набувальної давності презумпції добросовісності не відповідає буквальному змісту ст. 344 ЦК, оскільки в силу ч. 5 ст. 12 ЦК презумпція добросовісності діє тоді, коли законом встановлені правові наслідки недобросовісного здійснення особою свого права (частини 1, 3 ст. 388 ЦК), тоді як ст. 344 ЦК вказує на правомірні дії щодо добросовісного заволодіння чужим майном. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Пунктом 11\~Постанови Пленуму\~ВССУ "Про\~судову практику\~в справах\~про захист\~права власності\~та інших\~речових прав"\~від 07.02.2014\~року №\~5\~передбачено,\~що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння). Отже, встановлення власника майна є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Тобто відсутність реєстрації права власності на спірну житлову житлову квартиру не перешкоджає визнанню за позивачкою права власності на неї за набувальною давністю. В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] більше двох років після смерті матері зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] . До цього, 45 років цією квартирою володіла мати позивача [PERSON] (з 18.12.1977 і по день своєї смерті [INFO] ), єдиним спадкоємцем якої є позивач [PERSON] . Тобто, в силу норми ч. 2 ст. 344 ЦК України. загальний час володіння [PERSON] спірною квартирою складає понад 47 років. Володіння та користування позивачем вказаною квартирою є відкритим, добросовісним та безперервним, а тому, враховуючи також визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, суд вбачає за необхідне позов задовольнити повністю та визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . За клопотанням представника позивачів, суд не застосовує до відповідача ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved