Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

І. Позиції учасників справи Аргументи позивача 25 листопада 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивача, адвоката Бондаря А.В., подана 19 листопада 2024 року, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування заяви зазначив, що: - 14 листопада 2024 року Святошинський районний суд міста Києва ухвалив рішення в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, яким позов задовольнив частково: в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнав [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] за кожним; в іншій частині позову відмовив. - водночас в указаному рішенні суд не вирішив питання про судові витрати: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу; - позивач при поданні позову сплатив 15 140,00 гривень судового збору; розмір витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачеві становить 19 500,00 гривень, що підтверджується відповідними доказами. З урахуванням викладеного просив ухвалити додаткове рішення та стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у зазначеному вище розмірі. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги, викладені в заяві підтримали, просили її задовольнити. Аргументи відповідачки Відповідачка та її представник, адвокатка Дрьоміна Л.В., проти задоволення заяви заперечила. У судовому засіданні представник відповідачки зазначила, що про стягнення судового збору [PERSON] в позові не просив. Також акцентувала, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є недоведеним, оскільки відповідно до детального опису робіт адвокат Бондар А.В. надав позивачеві послуг на загальну суму 5 000,00 гривень. Окрім того, вказала, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із наданими адвокатом послугами. З урахуванням викладеного, просили в задоволенні заяви відмовити. ІІ. Процесуальні дії суду Для вирішення питання про судові витрати суд призначив судове засідання на 16 грудня 2024 року. У зв`язку з відрядженням представника відповідачки судове засідання, призначене на 16 грудня 2024 року, суд відклав на 14 січня 2025 року. На підставі заяви позивача судове засідання, призначене на 14 січня 2025 року, суд відклав на 11 лютого 2025 року. ІІІ. Обставини, які встановив суд 14 листопада 2024 року Святошинський районний суд міста Києва ухвалив рішення в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, яким позов задовольнив частково: в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнав [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] за кожним; у задоволенні вимоги про визнання вказаної квартири об`єктом права спільної сумісної власності сторін відмовив через її неефективність (а.с. 101-106). Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 15 140,00 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» № 4ХМ2-731К-8ХАХ-МР5К від 16.07.2024 (а.с. 23). 24 травня 2024 року адвокат Бондар Антон Вікторович та [PERSON] (клієнт) уклали договір № б/н про надання правової допомоги адвокатом (а.с. 115-118). Відповідно до п. 1.1. договору адвокат зобов`язується за дорученням клієнта на умовах та в порядку, передбаченому договором надати правову допомогу клієнту як його представник у Святошинському районному суді міста Києва, Київському апеляційному суді, Верховному Суді в цивільній справі про поділ майна подружжя, а саме нерухомого майна, що складається з квартири [ADDRESS] , а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар за надану правову допомогу. Сторони домовились, що загальний гонорар за договором встановлюється за домовленістю сторін в розмірі 20 000,00 гривень 00 копійок за ведення справи в суді, що включає в себе складання та подання позовної заяви до суду, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи, подання заяв та клопотань, а також адвокатських запитів (пункт 3.1. договору). Відповідно до п. 3.2. договору сторони домовились, що оплата гонорару буде здійснюватися за наступним графіком: аванс гонорару в розмірі 10 000,00 гривень сплачується клієнтом під час підписання договору, а остаточний розрахунок здійснюється клієнтом після винесення рішення на користь клієнта протягом 5 (п`яти) днів після ухвалення відповідного рішення. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до виконання умов договору, а саме проголошення рішення або його вступної та резолютивної частини в суді або у разі необхідності проголошення постанови в суді апеляційної інстанції (пункт 8.1. договору). Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 7/23 від 24 травня 2024 року адвокат Бондар А.В. прийняв від [PERSON] 10 000,00 гривень на підставі договору № б/н від 24 травня 2024 року про надання правової допомоги адвокатом (а.с. 119). Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги відповідно до умов № б/н від 24 травня 2024 року про надання правової допомоги адвокатом, складеним 14.11.2024 (а.с. 120), адвокат Бондар А.В. надав такі послуги за договором: - консультація перспективності цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя вартістю 3 000,00 гривень; - складання та відправка адвокатських запитів до Київської міської ради (КМДА), Державного архіву міста Києва та ЖБК «Обчислювач-13» вартістю 4 500,00 гривень; - складання та подання позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя вартістю 4 500,00 гривень; - участь у судовому засіданні в цивільній справі № 759/14921/24, що відбулося 26.09.2024, вартістю 1 500,00 гривень; - підготовка та подання відповіді на відзив вартістю 3 000,00 гривень; - участь у судовому засіданні в цивільній справі № 759/14921/24, що відбулося 14.11.2024, вартістю 3 000,00 гривень. Усього адвокатом станом на 14 листопада 2024 року надано послуг на суму 5 000,00 гривень; час надання послуг 13 годин. ІV. Мотиви суду Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й струмування від подання безпідставних позовів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Отже, процесуальний закон передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц Верховний Суд зазначив, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи. У постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правничої допомоги не потрібен. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Системне тлумачення наведених норм свідчить, що: - процесуальний закон визначає два види судових витрат: судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить витрати на професійну правничу допомогу; - розмір зазначених витрат має бути реальним, співмірним і доведеним; - частина восьма статті 141 ЦПК України встановлює два строки подання доказів на підтвердження розміру судових витрат: а) загальний (до закінчення судових дебатів); б) спеціальний (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду). Спеціальний строк застосовується за умови, якщо сторона зробила про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. При цьому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 246 ЦПК України, причини неподання доказів до закінчення судових дебатів мають бути поважними. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. V. Оцінка і висновки суду Щодо стягнення судового збору У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просив стягнути з відповідачки судовий збір в сумі 15 140,00 гривень. На підтвердження сплати судового збору позивач надав квитанцію АТ «Універсал Банк» № 4ХМ2-731К-8ХАХ-МР5К від 16.07.2024, копію якої долучив до позовної заяви. Суд нагадує, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак відсутність у прохальній частині позову вимоги про стягнення судового збору не свідчить про припинення права на його стягнення чи відмову від нього. У разі якщо суд за результатом розгляду справи не вирішив питання про розподіл судового збору, у позивача зберігається можливість подати заяву про ухвалення додаткового рішення в силу прямої вказівки п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України. Попри те, що позов [PERSON] був задоволений частково, в рішенні від 14.11.2024 суд констатував, що право позивача на частку у праві власності на спірну квартиру не визнається відповідачкою. За таких обставин, судовий збір за подання позовної заяви слід стягнути з відповідачки на користь позивача в повному обсязі. Щодо витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] просив стягнути зі [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19 500,00 гривень. На підтвердження зазначених витрат надав договір № б/н про надання правової допомоги адвокатом від 24.05.2024, квитанцію до прибуткового касового ордера № 7/23 від 24.05.2024, детальний описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги відповідно до умов № б/н від 24 травня 2024 року про надання правової допомоги адвокатом, складений 14.11.2024. Зазначені докази представник позивача подав разом із заявою про ухвалення додаткового рішення. Суд повторює, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази на підтвердження розміру судових витрат можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву Однак, у порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України жодної заяви про подання вказаних вище доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, ані позивач, ані його представник до закінчення судових дебатів не зробили. Наведену обставину представник позивача визнав, зазначивши, що зробив таку заяву після закінчення судових дебатів. З огляду на те, що позивач не дотримав порядку подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, в задоволенні вимоги про їх стягнення суд відмовляє. За таких обставин, оцінку аргументам відповідачки щодо неспівмірності і недоведеності витрат на професійну правничу допомогу суд не надає. З урахуванням викладеного, заяву про ухвалення додаткового рішення суд задовольняє частково. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial