Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

26.08.2024 р. позивач звернулася до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу зі вказаним позовом, уточнивши його в жовтні 2024 р.. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 25.11.2022 р. ТСЦ 1243, є власником транспортного засобу «Сhery Tiggo» реєстраційний номер [NUMBER] . 21.07.2023 р. о 19-00, по вул. Салавата Юлаєва в Тернівському районі м. Кривого Рогу, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Daewoo» д/з [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не вчинив заходів для зменшення швидкості та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Сhery Tiggo реєстраційний номер [NUMBER] , який належить їй. Внаслідок ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою від 24.08.2023 р. Тернівського районного суду м. Кивого Рогу, [PERSON] було визнано винним у порушенні п. п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 ПДР України та у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 126 ч. 5 КУпАП. Сума, яка підлягала відшкодуванню, як матеріальна шкода (збитки) складала 60000 грн., із розрахунку: 56800 грн. вартість матеріальної шкоди; - 3200 грн. розмір франшизи. Звернувшись до Страхової компанії відповідача, вона отримала страхову виплату у розмірі 40000 грн.. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, їй спричинена також моральна шкода, так як вона була змушена змінити звичний для себе спосіб життя, що завдало їй незручності у повсякденному житті, та призвело до додаткових емоційних навантажень. Просить стягнути з відповідача на свою користь: - 20000 грн. матеріальної шкоди як різницю між збитками в 60000 грн. та виплатою в 40000 грн. та 20000 грн. моральної шкоди, а також 10000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката та 1211,20 грн. судового збору, \-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\- а всього\~ 51211,20 грн.. Відповідач відзив на позов не надав. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 25.11.2022 р. ТСЦ 1243, [PERSON] є власником транспортного засобу «Сhery Tiggo» реєстраційний номер [NUMBER] . 21.07.2023 р. о 19-00, по вул. Салавата Юлаєва в Тернівському районі м. Кривого Рогу, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Daewoo» д/з [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не вчинив заходів для зменшення швидкості та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Сhery Tiggo реєстраційний номер [NUMBER] , який належить їй. Постановою від 24.08.2023 р. Тернівського районного суду м. Кивого Рогу, [PERSON] було визнано винним у порушенні п. п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 ПДР України та у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 126 ч. 5 КУпАП. Внаслідок ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] була завдана матеріальна шкода в сумі 60000 грн., з яких: 56800 грн. вартість матеріальної шкоди; - 3200 грн. розмір франшизи. Звернувшись до Страхової компанії відповідача, [PERSON] отримала страхову виплату у розмірі 40000 грн., тобто різниця між фактичним розміром шкоди (реальними збитками) і страховим відшкодуванням становить 20000 грн.. Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 20000 грн., так як позивач внаслідок пошкодження її майна, була змушена змінити звичний для себе спосіб життя, що завдало їй незручності у повсякденному житті, та призвело до додаткових емоційних навантажень. Згідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Згідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006\\15-ц вказано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземний транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завджаної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Верховний Суд у постановах від 16.12.2020 р. у справі № 462/1696/15-ц, у справі № 757/13525/18-ц, з врахуванням позиції ВП ВС зазначив наступне: обов`язок з відшкодування покладається на страховика. Якщо потерпілому недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. У зв`язку з чим, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає 20000 грн., як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, виходячи з суми 56800 грн. - вартість матеріального збитку та 3200 грн. - вартість франшизи, з відрахуванням 40000 грн. страхове відшкодування виплачене страховиком. Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позову. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з отриманням професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 10000 грн., яку суд, враховуючи норми ст. ст. 79, 84, 137 ЦПК України, вважає необхідним задовольнити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 1211,20 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: approved