Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

18 липня 2024 року представник позивача адвокат Шпак М.В. звернулася до Броварського міськрайонного\~суду Київської\~областіз позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9\~427,67 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 жовтня 2021 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів №АТ-0001624090, предметом якого є страхування транспортного засобу ВАЗ 2109, державний номерний знак [NUMBER] . 08 липня 2022 року по вулиці Ватутіна, 44 в селі Дударків Бориспільського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій транспортного засобу ВАЗ 2109, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з транспортним засобом MERCEDES-BENZ VITO, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку руху. Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2022 року по справі №359/4228/22 вище вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм транспорт-ного засобу ВАЗ2109, державний номерний знак [NUMBER] , Правил дорожнього руху, а саме вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплачено на користь власника пошкодженого транспортного засобу MERCEDES-BENZ VITO, державний номерний знак [NUMBER] відшкодування в розмірі 9427,67 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 9427,67 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2024 року матеріли позовної заяви направлено за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник позивача до суду не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви суд вважає, що позов обґрунто-ваний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст.\~4\~та ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» визначено, що\~суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України\~від 17\~липня 1997\~року за\~№ 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Частинами 3, 4\~ст. 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст.\~81,\~89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 08 липня 2022 року о 21 год. 40 хв. на вул. Ватутіна, 44 в с. Дударків Бориспільського району Київської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-2108, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем MERCEDES-BENZ VITO, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку руху внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріаль-них збитків. Водій [PERSON] місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п.п. 13.3, 2.10 а) ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 та 122-4 КУпАП. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2022 року винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту - ДТП) визнано [PERSON] . Вказане судове рішення набрало законної сили. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Власником пошкодженого від ДТП транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ VITO, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого 03 травня 2016 року. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У статті 979 ЦК України вказано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 5 Закону № 85/96- ВР встановлено, що страхування може бути добровільним та обов`язковим. Встановлено, що цивільно - правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування № АТ-001624090 від 18 жовтня 2021 року укладеного з ТДВСК «Альфа-Гарант». [PERSON] звернувся до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та повідомив про ДТП, що сталася за участю його транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ VITO, держав-ний номерний знак [NUMBER] , що вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого від 24 серпня 2022 року. Відповідно калькуляції №19-D/11/80 від 31 серпня 2022 року вартості відновлювального ремонту транспортного засобу MERCEDES-BENZ\~VITO,\~державний номерний\~знак [NUMBER] становить 16481,16 грн. Коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу MERCEDES-BENZ\~VITO,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~визначено у\~відповідності д\~положень Методики\~товарознавчої експертизи\~та оцінки\~колісних транспортних\~засобів та\~становить -\~0,7.\~Тому,\~вартість відновлювального\~ремонту транспортного\~засобу MERCEDES-BENZ\~VITO,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~з урахуванням\~коефіцієнта фізичного\~зносу та\~без ПДВ\~становить \~12027,67\~грн. З страхового акту за № ЦВ/22/3407 вбачається, що [PERSON] визначено страхове відшкодування в розмірі 9427,67 грн. З платіжної інструкції №31392 від 24 жовтня 2022 року вбачається, що ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатило дану суму потерпілому [PERSON] як страхове відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно п. 22.1\~ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У підпункті 33.1.1 п. 33.1.ст.\~33\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» зазначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхо-вого відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно п. «в» п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст.38 вказаного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. У відповідності до вимог ч.1\~ст.1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаче-ного страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ч.1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи безділь-ності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене та встановлені судом обставини справи, зокрема, що відповідач, який спричинив ДТП, після цієї пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, суд вважає, що у ТДВ Страхова компанія «Альфа-гарант» на підставі п. п. «в» п. п. 38.1.1 п. 38.1\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» виникло в порядку регресу право вимоги до [PERSON] . Відтак, позовні вимоги ТДВ Страхової компанія «Альфа-гарант» слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 9427,67 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Відповідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22 грудня 2018 року зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано витяг з договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року укладений між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери», завдання-доручення № 229 до договору про надання правничої допомоги від 14 вересня 2019 року, детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, акт прийому-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, платіжну інструкцію в національній валюті від 24 квітня 2023 року № 1095, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., які документально підтверджено матеріалами справи. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн. відповідно ст. 141 ЦПК України\~\~покладаються на відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved