Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

У жовтні 2023 року адвокат Горбач Ігор Володимирович в інтересах [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Південна Брама 26-Г», в якому просить зобов`язати ОСББ «Південна Брама 26-Г» привести нежитлові приміщення 14-го поверху багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] до попереднього стану та функціонального призначення відповідно до плану квартирного багатоповерхового будинку, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи № 122163/72784/2051, що знаходиться у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна». Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником та проживає у житловій квартирі [ADDRESS] , балансоутримувачем якого є ОСББ «Південна Брама 26-Г». У червні 2021 року відповідач розпочав роботи по реконструкції технічного приміщення 14-го поверху під нежитлове приміщення (офіс) комерційного призначення. Вказані роботи проводилися самовільно, без прийняття рішення загальними зборами, без затвердження проектної документації, за відсутності дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт та за відсутності містобудівних умов та обмежень. Позивач вказує, що спірне приміщення має функціональне призначення технічного характеру для забезпечення належного функціонування будинку. Крім цього позивач вказує, що 12 липня 2021 року Департаментом з питання державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу КМР (КМДА) у 2021 році було проведено позапланову перевірку, в результаті якої складено акт та винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. На переконання позивача, відповідач самовільно, без отримання дозвільних документів та вихідних даних для проектування, завершив реконструкцію і передав спірне приміщення в користування Громадській організації «Афіна-Україна», при чому передано було приміщення площею 223 кв.м., отже на його думку було здійснено самовільну реконструкцію зі зміною функціонального призначення із технічного приміщення під об`єкт комерційного призначення - офіс. Наявність технічного приміщення передбачено проектною документацією та технічним паспортом, які були затверджені при введенні в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Позивач також посилається на порушення відповідачем правил пожежної безпеки, що забороняють використовувати горища, технічні приміщення й приміщення не за призначенням, розміщувати в них виробничі і складські дільниці, засмічувати та захаращувати сторонніми предметами. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/19787/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06 грудня 2023 року, залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Дарницьке районне управління Головного управління ДСНС України у м. Києві. 27 липня 2023 року від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких третя особа повідомила, що за наслідками реагування на скаргу [PERSON] державний інспектор здійснив вихід за адресою: [ADDRESS] та встановив, що в порушення п. 2.12 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні приміщення на технічному поверсі використовується не за призначенням, та 20 вересня 2023 року було проведено інформаційно-роз`яснювальну роботу з головою правління ОСББ «Південна брама 26-Г». 06 грудня 2023 року підготовче засідання відкладено на 18 січня 2024 року. 15 грудня 2023 року та 18 грудня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення проти позову відповідач мотивує тим, що (1) 30 червня 2017 року Будинок був переданий від ДП «Дарниця-1» в управління та на баланс ОСББ «Південна брама 26-Г», отже відповідач отримав в управління Будинок, який був закінчений будівництвом ще в 2010 році і вже 7 років експлуатувався та обслуговувався до нього іншою експлуатаційною організацією; (2) доданий позивачем технічний паспорт на Будинок від 10 травня 2011 року, який виготовлявся після введення будинку в експлуатацію і засвідчує технічні характеристики вже збудованого об`єкту (а не такого, що ще будується) не містить жодної інформації про наявність у будинку технічних чи допоміжних приміщень на 14 поверсі другого під`їзду та визначення їх функціонального призначення; (3) на 14 поверсі обох під`їздів у будинку дійсно є нежитлові приміщення, які мають єдине функціональне призначення - створення теплової подушки для сусідніх квартир, у приміщенні немає жодного устаткування чи обладнання, яке обслуговує будинок; (4) відповідач, як балансоутримувач будинку замовив і виготовив окремий Технічний паспорт від 05 вересня 2022 року на групу нежитлових приміщень 14 поверху загальною площею 222,9 кв.м.; (5) згідно з експлікацією приміщень це є нежитлові (а не допоміжні чи технічні) приміщення, фактично єдиним функціональним призначенням яких є створення додаткового обігріву межуючих житлових приміщень, а отже жодних обмежень щодо користування вказаним приміщенням у законодавстві не існує; (6) жодних реконструкцій, змін функціонального призначення чи перепланувань зі збільшенням площі у спірному приміщенні не проводилося, натомість перед початком використання було виконано це звичайний ремонт (пофарбовано стіни, покладено лінолеум, встановлено сантехніку у санвузлі), оскільки з 2010 року це приміщення стояло занедбане і ніяк не використовувалося; (7) відповідач не отримував ні містобудівних умов та обмежень (вихідних даних для проектування), не розроблював проектну документацію, не отримував дозвільних документів на проведення будівельних робіт, передбачених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» в органах державного архітектурно-будівельного контролю та не забезпечив введення об`єкту в експлуатацію, тому що не здійснював жодної реконструкції, а законність припису Департаменту з питань ДАБК про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12 липня 2021 року та Акту від 12 липня 2021 року переглядається у справі № 640/5228/22, що розглядається адміністративним судом; (8) 11 грудня 2021 року загальними зборами співвласників, оформленим протоколом загальних зборів ОСББ «Південна брама, 26Г» від 26 грудня 2021 року було затверджено 2 варіанти кошторису на 2022 рік, згідно з яким було затверджено внески співвласників ОСББ «Південна брама, 26Г»: з урахуванням надходжень від оренди і без них, а рішенням правління ОСББ «Південна брама 26Г» від 01 жовтня 2022 року було запроваджено перехід на альтернативний варіант проголосованого загальними зборами кошторису (без включення надходжень від додаткових доходів, зазначених у п. 1.8. кошторису (кошти від оренди приміщень 14 поверху 1 п.), оскільки відповідач так і не знайшов орендаторів на вказане приміщення; (9) у серпні 2023 року рішеннями Правління ОСББ було погоджено закінчити ремонтні роботи та прийнято рішення безоплатно надати вказане приміщення в користування волонтерам - ГО «Афіна-Україна». Відповідач наголошує, що позивач не довів, що діями відповідача порушуються його права та не довів яким чином такий спосіб використання нежитлового приміщення порушує права позивача, якщо там немає виробництва, шкідливих умов, складів і сміття, а обраний ним спосіб захисту є беззмістовним, оскільки позивач не конкретизує, який саме попередній стан він має на увазі: без ремонту, занедбане, таке, що упродовж 13 років стояло без будь-якого використання чи в стані після будівельників; не зазначає яке саме, на його думку, є функціональне призначення у спірного приміщення; не зазначає яким способом можна привести приміщення відповідно до плану квартирного багатоповерхового будинку, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи № 122163/72784/2051, якщо вказаний план складався на етапі проектування, а не за результатами закінченого будівництва. 18 січня 2024 року підготовче засідання відкладено на 29 січня 2024 року. 29 січня 2024 року відповідач подав додаткові пояснення на пояснення третьої особи Дарницького районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві, в яких зазначив, що в ході огляду третьою особою приміщення на 14 поверсі жодних порушень зафіксовано не було, а 05 грудня 2023 року під час чергової перевірки спірного приміщення інспекторами Дарницького РУ ГУ ДСНС України у м. Києві, інспектори, не знайшовши жодних порушень, лише подякували волонтерам і за результатами перевірки відповідач отримав лист від третьої особи з загальними рекомендаціями дотримуватись правил пожежної безпеки Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року підготовче засідання відкладено на 13 березня 2024 року та витребувано докази у ОСББ «Південна Брама 26-Г», Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ТОВ «Архітектурне мистецтво». 29 лютого 2024 року від ТОВ «Архітектурне мистецтво» надійшли документи на виконання вимог ухвали суду. 06 березня 2024 року від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду. 13 березня 2024 року підготовче засідання відкладено на 21 травня 2024 року. 21 травня 2024 року підготовче засідання відкладено на 19 червня 2024 року. 11 червня 2024 року представник позивача подав додаткові пояснення щодо наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурне мистецтво» копій матеріалів проектної документації щодо об`єкту «Будівництво комплексу багатоповерхових житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення між просп. Миколи Бажана та Дніпровська Набережна», в частині розділу «Опалення, вентиляція та кондиціонування», а також поверхових планів будинку. Так, відповідно до поверхового плану 14-го поверху житлового будинку, а саме розділу Експлікація приміщень, спірне приміщення обліковується під номером № 20, що є технічним приміщенням загальною проектною площею 217,55 кв.м. та відноситься до комунікаційних приміщень. Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що вказане приміщення є «технічним», а не просто «нежитловим», до нього застосовуються обмеження, визначені п. 2.12 Розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, що затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, відповідно до якого забороняється використовувати горища, технічні поверхи й приміщення (у тому числі вентиляційні камери, електрощитові) не за призначенням, розміщувати в них виробничі і складські дільниці, засмічувати та захаращувати їх сторонніми предметами, що підтверджується також листом Дарницького районного управління Головного управління ДСНС України у м. Києві від 26 вересня 2023 року № 712201-865/712201. Згідно з поясненнями позивача, вказане приміщення не може використовуватись відмінно від його прямого функціонального призначення (технічне приміщення в складі комунікаційних приміщень), тобто не може здаватись в оренду й використовуватись в комерційних цілях. Позивач наголошує, що відповідно до п. 3.21 ДБН А.2.2-3.2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», реконструкцією є перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності). Таким чином, на думку позивача, сам факт зміни функціонального призначення з технічного приміщення на нежитлове приміщення комерційного призначення, яке було передано у користування юридичній особі, свідчить про проведення відповідачем саме реконструкції, оскільки відбулася зміна функціонального призначення приміщення. Про незаконність здійснення проведеної відповідачем реконструкції такого приміщення свідчить відсутність будь-яких дозвільних документів зі сторони відповідача. Оскільки здійснення робіт щодо зміни функціонального призначення приміщення є будівництвом в розумінні чинного законодавства, для здійснення таких робіт щодо реконструкції технічного приміщення під приміщення комерційного призначення (офіс) відповідач мав забезпечити отримання вихідних даних (містобудівних умов та обмежень, технічних умов); розробити проєктну документацію та провести у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизу; затвердити проєктну документацію; отримати дозвільні документи на виконання будівельних робіт; виконати підготовчі та будівельні роботи; здійснити технічну інвентаризацію в результаті реконструкції; прийняти в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт за результатами реконструкції; зареєструвати право власності на об`єкт за результатами реконструкції. Натомість, відповідач не отримував ні містобудівних умов та обмежень (вихідних даних для проектування), не розроблював проєктну документацію, не отримував дозвільних документів на проведення будівельних робіт передбачених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» в органах державного архітектурно-будівельного контролю та не забезпечив введення об`єкту в експлуатацію, що підтверджує незаконність проведення відповідачем реконструкції технічного приміщення на 14-му поверсі в 2-му під`їзді житлового будинку за адресою [ADDRESS] під нежитлове приміщення комерційного призначення із подальшою експлуатацією його шляхом передачі в оренду. 19 червня 2024 року підготовче засідання відкладено на 24 липня 2024 року. 12 липня 2024 року позивач подав заяву про «збільшення позовних вимог», у якій виклав позовні вимоги у новій редакції та просив: - Зобов`язати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПІВДЕННА БРАМА 26-Г» (код ЄДРПОУ - 40835562) за власний рахунок та власними силами привести самочинно реконструйоване технічне приміщення 14-го поверху багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] до попереднього стану та у відповідність до функціонального призначення технічного приміщення, визначеного поверховим планом 14-го поверху у складі проектної документації 003-Пр/05-АР4 розробленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурне мистецтво». - Зобов`язати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПІВДЕННА БРАМА 26-Г» звільнити технічне приміщення 14-го поверху багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] від розміщення виробничих і складських дільниць, офісів, сміття та захаращень сторонніми предметами у відповідності до п. 2.12 Розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, що затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417. Частиною першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено частинами другою, третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 2). До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2024 року у справі справа № 201/4160/19) позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета і підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин. Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не повною мірою забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів. Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. При цьому збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмета позову, а не через збільшення розміру позовних вимог. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Верховний Суд також неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України. Враховуючи викладене та зважаючи на зміст поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог, суд вважає, що позивачем було змінено предмет позову. 24 липня 2024 року у підготовчому засідання суд протокольною ухвалою прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог (зміну предмету позову) та відклав підготовче засідання на 25 вересня 2024 року. 08 серпня 2024 року відповідач подав відзив на заяву про збільшення позовних вимог, зазначивши, що (1) позивач є власником квартири [NUMBER] у другій секції будинку, а спірне приміщення знаходиться на тому ж поверсі, але не межує з квартирою позивача, фактично - це інше крило поверху, квартира позивача - внутрішня, спірне приміщення - торцеве приміщення; (2) позивач не визначає у позовній заяві, в чому полягає негативний вплив дій відповідача щодо проведення самочинної реконструкції технічного приміщення під нежитлове приміщення (офіс) комерційного призначення на права, законні інтереси, життя та здоров`я позивача як власника квартири, яка знаходиться поряд з вказаним технічним приміщенням»; (3) у позивача взагалі відсутнє право, яке може порушувати відповідач тим, що використовує спірне приміщення саме у той спосіб, як вирішили співвласники - шляхом передачі його у користування ГО «Афіна-Україна»; (4) право відповідача передавати такі приміщення у користування іншим особам безпосередньо закріплено у статтях 16, 26 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», якими прямо передбачено право об`єднання здавати в оренду допоміжні приміщення та інше спільне майно багатоквартирного будинку і мова йде про допоміжні приміщення, а не лише про нежитлові, як помилково вважає позивач; (5) відповідно до п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, що затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2001 року (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), допоміжні приміщення будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення (група нежитлових приміщень) - це сукупність нежитлових приміщень, які мають сполучення між собою та окремий вихід на сходову клітку, коридор або земельну ділянку чи прилеглу територію і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин; (6) відповідач має право передавати в користування іншим особам будь-яке приміщення, що належить до спільного майна: як технічне, так і нежитлове, а жодні права позивача передачею спірного приміщення в оренду не порушуються; (7) незаконність реконструкції, на думку позивача, полягає в тому, що вказані зміни були проведені без дотримання спеціальної дозвільної процедури, однак відповідач не просто нічого не змінював, не реконструював, не перебудовував у існуючому приміщенні, він лише утримує і обслуговує те, що побудувало ТОВ «Столична перспектива» згідно з проектною документацією, яку розробило ТОВ «Архітектурне мистецтво»; (8) заявлена до відповідача вимога привести приміщення відповідно до проектувальних документів взагалі є безпідставною, адже проект - це лише намір, дороговказ, в який у ході будівництва можуть вноситись зміни (і такі зміни дійсно вносились, про що свідчать численні доповнення, про що є відмітки на проекті), при цьому відповідач не є будівельною організацією і не будував будинок, щоб відповідати за результат будівництва і приводити цей результат відповідно до проектувальних документів; (9) поняття реконструкції не може застосовуватись до тих ремонтних робіт, які здійснили співвласники силами ОСББ «Південна брама 26-Г», перед наданням приміщення у користування волонтерам ГО «Афіна-Україна»; (10) відповідач довів, що жодних виробничих і складських дільниць у спірному приміщенні немає, так само доведено, що спірне приміщення не захаращено сміттям і сторонніми предметами; загалом, жодних порушень Правил пожежної безпеки в Україні відповідач не допускав і не допускає. 20 вересня 2024 року представник відповідача подав заяву про відшкодування витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року підготовче провадження у справі № 753/19787/23 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 листопада 2024 року. 04 листопада 2024 року представник позивача подав до суду клопотання про долучення доказів, в якому просив поновити позивачу строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи такі докази: копія супровідного листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 14 жовтня 2024 року № 073-3039; копія Акту від 15 грудня 2021 року, складеного за результатами проведення Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; копія Протоколу від 15 грудня 2021 року складеного Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва; Копія Постанови Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва 28 грудня 2021 року № 85/21/073-11010, за результатами розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Обґрунтовуючи неможливість подання цих доказів, вказував, що позивач не є органом архітектурно-будівельного контролю та не є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , а отже не є особою якій могло бути відомо про обставини проведеної у період з 02 грудня 2021 року по 15 грудня 2021 року перевірки, за результатами якої Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва було складено вказані документи, а отже позивач не мав об`єктивної можливості подати вказаний доказ у строк визначений частиною другою статті 83 ЦПК України (разом із позовною заявою), а також не мав змоги повідомити суд про неможливість подання доказу в порядку частини четвертої статті 83 ЦПК України, оскільки про існування вказаних доказів не було відомо, тобто не залежало від позивача. У запереченнях на вказане клопотання відповідач зазначив, що позивач не надав вищевказані докази разом з поданням позовної заяви та не заявив суду, що не може ці докази подати з поважних причин. Про існування судового провадження по справі №640/5228/22 щодо оскарження постанови № 85/21/073-11010 від 28 грудня 2021 року про накладення на відповідача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності було зазначено ще у першому відзиві на позовну заяву від 23 грудня 2023 року, а копію цієї постанови було надіслано сторонам разом з відзивом, а тому з грудня 2023 року, коли позивач отримав відзив, у нього було достатньо часу, щоб відреагувати на вказану постанову і долучити ті докази, які він вважав за потрібне. При цьому позивач звернувся до Департаменту з адвокатським запитом про витребування копій документів тільки 08 жовтня 2024 року, тобто майже через рік після подання позовної заяви до суду, не надавши пояснень наявності перешкод звернутися до Департаменту за отриманням відповідних доказів до закінчення підготовчого провадження. Також відповідач вказує, що постанова № 85/21/073-11010 від 28 грудня 2021 року про накладення на Відповідача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності разом з документами, на підставі якої вона винесена, є предметом судового оскарження у Київському окружному адміністративному суді у справі № 640/5228/22, а тому допоки її законність чи незаконність не буде підтверджена рішенням суду, вона взагалі не може мати доказового значення. 29 січня 2025 року представник позивача також подав клопотання про призначення у справі № 753/19787/23 судової будівельно-технічної експертизи, необхідність проведення якої обґрунтовує неможливістю встановити відповідні обставини у справі за відсутності у сторін та суду спеціальних технічних знань у сфері іншій, ніж право, що стало відомо вже в результаті розгляду справи по суті та безпосередньому дослідженні доказів, неодноразових судових спорів у судовому засіданні, в результаті яких сторони не змогли надати оцінки та прийти до узгодженої позиції щодо статусу та функціонального призначення спірного приміщення, а окремі докази, що містяться в матеріалах справи, що подані стороною відповідача (для прикладу технічний паспорт), суперечать доказам поданим стороною позивача (постанова Департаменту державного архітектурно-будівельного контрою міста Києва, проектна документація, витребувана судом, лист ДСНС тощо). В обґрунтування необхідності призначення експертизи саме судом позивач вказує, що він позбавлений самостійно ініціювати питання проведення експертизи, оскільки спірне приміщення 14-го поверху багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] перебуває у власності та на балансі відповідача, перебуває у користуванні юридичної особи (ГО «Афіна України»), а до вказаного приміщення як у позивача так і у інших осіб відсутній доступ. Відповідач заперечив проти задоволення цього клопотання та вказав, що підготовче засідання було закрито після того, як суд неодноразово відкладав слухання справи за клопотаннями позивача, витребував усі докази, про які той просив у суду, більше того - суд надав позивачу можливість уточнити позовні вимоги і ще раз спеціально відклав слухання справи у червні 2024 року за його клопотанням. Перед закриттям підготовчого провадження суд детально з`ясовував у позивача чи є потреба призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, на що останній однозначно відповів, що не вважає це за необхідне. 25 вересня 2024 року позивач у судовому засіданні заявив, що усі докази по справі зібрані, інших клопотань у нього немає, просив суд завершити підготовчі дії та призначити слухання справи по суті. Також відповідач вказав, що позивач обґрунтовує можливість призначення судової експертизи на стадії судових дебатів, посилаючись на статтю 243 ЦПК України, згідно з якою якщо під час судових дебатів виникає необхідність з`ясування нових обставин, що мають значення для справи, або дослідження нових доказів, суд постановляє ухвалу про повернення до з`ясування обставин у справі. Після закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами судові дебати проводяться в загальному порядку. Водночас позивач не навів жодних нових обставин, які необхідно з`ясувати по справі, всі ці обставини вже були предметом судового дослідження вже раніше. Розглянувши вказані клопотання, суд дійшов таких висновків. Як передбачено частинами другою, четвертою статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно із частиною першою статті 189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів. У підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста (пункти 7, 8 частини другої статті 197 ЦПК України). Частиною другою статті 222 ЦПК України встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Відповідно до положень частин першої, четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що позивачем не доведено наявності поважних причин неможливості подання доказів та подання клопотання про призначення судової експертизи на стадії підготовчого провадження у справі, зважаючи на її тривалість, суд залишив без розгляду подані позивачем клопотання про долучення доказів та призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Суд встановив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Вказана квартира розташована на 14 поверсі цього будинку. 30 червня 2017 року будинок [ADDRESS] був переданий від ДП «Дарниця-1» в управління та на баланс ОСББ «Південна брама 26-Г», що підтверджується Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини в управління. Згідно з Технічним паспортом, виготовленим на замовлення відповідача 05 вересня 2022 року, на 14 поверсі будинку по [ADDRESS] наявні нежитлові приміщення загальною площею 222,9 кв. м. Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва 12 липня 2021 року складено акт № б/н за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Встановлено, що під час перевірки ОСББ «Південна брама 26-Г» не надано проектну документацію, а саме розділ «Опалення, вентиляція, кондиціювання»; плати інженерних ереж, мматеріали технічної інвентаризації (технічний паспорт з поверховими планами будинку та експлікацією приміщень); рішення (протоколи) ОСББ щодо передачі технічних приміщень в оренду та здійснення в них ремонтних робіт; звіт про технічне обстеження конструкцій та інженерних мереж (за наявності). Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва 12 липня 2021 року виніс припис ОСББ «Південна брама 26-Г» з вимогою усунути вказані порушення у строк до 30 липня 2021 року. За зверненнями позивача Дарницьке районне управління ГУ ДСНС України у м. Києві повідомило про припинення на період воєнного стану проведення планових та позапланових заходів державного нагляду та зазначило, що в ході розгляду звернення встановлено, що в порушення п. 2.12 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні приміщення на технічному поверсі використовується не за призначенням. Відповідно до договору № 2/08-23 від 30 серпня 2023 року ОСББ передало у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , 2 під`їзд, 14 поверх загальною площею 222,9 кв.м. Громадській організації «Афіна-Україна». Розмір плати за користування приміщенням складає 15 000 грн. (п. 3.1 договору). Згідно з витягом із поповерхового плану проектної документації на об`єкт «Будівництво комплексу багатоповерхових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення між просп. Миколи Бажана та вул. Завальною у Дарницькому районі м. Києва (житловий будинок 4) на [ADDRESS] », наданим ТОВ «Архітектурне мистецтво», на 14 поверсі будинку у секціях І та ІІ розміщені комунікаційні приміщення, а саме: лоджія, тамбур, ліфтовий хол, коридор, приміщення сміттєпроводу, сходова клітина, а також технічне приміщення площею 217,65 кв.м., позначене на плані під № 20. Згідно зі статтею 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Пунктом 2 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Матеріали справи свідчать, що спірне приміщення 14 поверху будинку є технічним приміщенням, і за вказаним вище визначенням належить до допоміжних приміщень і спільного майна співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним (пункт 1 частини другої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Як визначено статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно з статтею 16 цього Закон об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання; укладати договори; використовувати допоміжні приміщення у багатоквартирному будинку для потреб органів управління об`єднання; встановлювати сервітути, здавати в оренду допоміжні приміщення та інше спільне майно багатоквартирного будинку. Статтею 26 Закону унормовано, що об`єкти, що належать до спільного майна багатоквартирного будинку, можуть за рішенням загальних зборів об`єднання передаватися в користування, у тому числі на умовах оренди, фізичним та юридичним особам за умови, що не будуть погіршені умови експлуатації багатоквартирного будинку. Рішенням загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Південна Брама 26-Г», оформленим протоколом від 07 лютого 2020 року, надано правлінню повноваження здавати в оренду технічне приміщення на 14 поверсі другої секції будинку (217,3 кв.м.), щоб сума оренди складала не менше 15000 грн./міс (як у першої секції будинку). Згідно з положеннями пунктів 3.2, 3.7, 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», будівництво - це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва. Капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та огороджувальні системи, при заміні або відновленні конструкцій чи інженерних систем та обладнання, у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будинку в цілому або його частини. Реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності). Отже, за змістом наведених норм реконструкцією можуть вважатися будівельні роботи, у результаті яких здійснюється зміна основних техніко-економічних показників, забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. При цьому, зазначені зміни та удосконалення мають бути наслідком зміни геометричних розмірів та/або функціонального призначення об`єкта будівництва в результаті його перебудови. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 742/1756/17 та від 15 травня 2020 року у справі № 813/1885/16. Згідно з положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до наявної у матеріалах справи технічної документації на спірне приміщення, за своїм правовим режимом воно належить до технічних приміщень, однак його конкретне функціональне призначення не визначено проектною документацією та/або правовстановлюючими документами і сторонами належними доказами не доведено. Позивач на виконання покладеного на нього обов`язку доказування не довів, що відповідач використовує спірне приміщення всупереч його функціональному призначенню та не довів погіршення умов експлуатації багатоквартирного будинку у зв`язку з таким використанням цього приміщення, що за положеннями статті 26 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» унеможливлювало б його передачу в оренду (користування). Позивач також не довів, що проведені відповідачем роботи у спірному приміщенні призвели до зміни його геометричних розмірів, які не пов`язані із особливостями проведення обмірів приміщення, та/або функціонального призначення приміщення. З наявних в матеріалах справи доказів і пояснень сторін слідує, що відповідачем виконано роботи, які полягали у фарбуванні стін, стелі, умощення підлоги, встановленні (заміні) дверей і такий обсяг ремонтних робіт не змінив площу приміщення, його конструкцію та функціональне призначення самого приміщення. На думку суду зазначені роботи є дрібними, направлені на підтримання експлуатаційних якостей приміщення, без мети зміни конструктивних елементів споруди, та можуть бути кваліфіковані як поточний ремонт. З огляду на викладене, суд вважає, що у відповідача не було обов`язку затверджувати проектну документацію, отримувати дозвільні документи на початок виконання будівельних робіт, містобудівні умови та обмеження, реєструвати відповідну декларацію у органах державного архітектурно-будівельного контролю з подальшим прийняттям об`єкту в експлуатацію тощо. Так само і сама по собі зміна способу використання спірного приміщення за відсутності відомостей про його функціональне призначення не може вважатися реконструкцією, як помилково вважає позивач, оскільки не передбачає його перебудови. З наведених вище підстав, суд вважає, що позивач також не довів і порушення відповідачем вимоги пункту 2.12 Розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, відповідно до якого забороняється використовувати горища, технічні поверхи й приміщення (у тому числі вентиляційні камери, електрощитові) не за призначенням, розміщувати в них виробничі і складські дільниці, засмічувати та захаращувати їх сторонніми предметами, оскільки призначення спірного приміщення позивачем не доведено, як і не доведено розміщення у цьому приміщенні виробничих і складських дільниць, засмічення та захаращення їх сторонніми предметами. Як передбачено частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (стаття 2 ЦПК України). Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (такий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 та інші). У цій справі, декларуючи, що дії відповідача мають негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я позивача, як власника та мешканця квартири на 14 поверсі, позивач не зазначає, у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів щодо спірного приміщення. Суд враховує, що діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку спрямована на належне утримання та використання спільного майна співвласників, забезпечення і захисту їх прав та обов`язків, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством. Суть діяльності об`єднання полягає у здійсненні ним функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на спільне майно, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами. За таких обставин, суд вважає, що інтереси позивача не можуть бути важливішими за інтереси інших співвласників - членів ОСББ, які у встановленому порядку прийняли рішення щодо способу використання спірного приміщення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed