Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21.02.2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір № 827077 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір № 827077), згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 32000 грн. шляхом переказу грошових коштів на банківську платіжну картку, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» зі строком користування до 21.02.2023. Кредитний договір № 827077 укладено в електронному виді шляхом реєстрації [PERSON] на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання ним кредитного договору електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно умов Кредитного договору № 827077, позичальник [PERSON] зобов`язується здійснювати сплату процентів за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. 03.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 0308-23-1, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором № 827077 до відповідача [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Всупереч умовам вказаного Кредитного договору № 827077, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 03.08.2023 становить 57376,84 грн., з яких 32000 грн. сума заборгованості за кредитом, 8000 грн. сума заборгованості за процентами згідно п. 1.5 Кредитного договору № 827077, за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних); 17376,84 грн. - сума заборгованості за процентами згідно п. 1.5 Кредитного договору № 827077, починаючи з 2-го дня користування кредитом (включно) за ставкою 100% річних за період з 21.02.2022 по 03.08.2023 року (включно). Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитного договору № 827077 в сумі 57376,84 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Також надав суду письмові пояснення в яких вказав, що відповідач [PERSON] у Кредитному договорі № 827077 особисто зазначив свою адресу реєстрації: [ADDRESS] . Втім в порушення п.п. 2 п. 4.4 Кредитного договору № 827077, відповідач [PERSON] не повідомив первісного кредитора ТОВ «Слон Кредит» про зміну свого місця проживання, а також щодо набуття статусу внутрішньо переміщеної особи та відповідних доказів суду не надав, у зв`язку із чим ТОВ «Слон Кредит» мало право відступити свої права вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором без згоди останнього. Відповідач [PERSON] та його представник Скриннік Р.А. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі. Крім того, представником відповідача надано суду відзив на позов, згідно якого відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказав, що 24.02.2024 Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан, у зв`язку зі збройною агресією рф. Відповідач [PERSON] був зареєстрований у місті Слов`янськ Краматорського району Донецької області, а фактично мешкав за адресою: [ADDRESS] . Через збройну агресію з боку рф проти України відповідач був змушений покинути місце свого постійного проживання, через те, що у результаті збройної агресії з боку рф його житло було фактично зруйноване, та переїхати в іншу місцевість, а саме до міста Одеси. Житловий будинок, у якому фактично мешкав відповідач [PERSON] розташований за адресою: [ADDRESS] , був зруйнований у результаті збройної агресії з боку рф. Крім того, с. Богородичне Святогірської міської територіальної громади Донецької області було тимчасово окуповано рф у період з 02.06.2022 по 14.09.2022. Відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, що була змушена покинути місце свого постійного проживання в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. В свою чергу, позивачем не надано доказів надання відповідачем згоди на укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу. Крім того вважає, що позивачем не доведено понесення ним витрат на правову допомогу, а розмір вказаних витрат є неспівмірним зі складністю справи. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 21.02.2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір № 827077 про надання споживчого кредиту, згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 32000 грн. шляхом переказу грошових коштів на банківську платіжну картку, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» зі строком користування до 21.02.2023. Кредитний договір № 827077 укладено в електронному виді шляхом реєстрації [PERSON] на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором. Загальна сума кредиту становить 40000 грн. Згідно до п. 1.5. Кредитного договору № 827077, позичальник сплачує за користування кредитом фіксовану процентну ставку, що залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних); - за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 100% річних. Відповідно п. 2.1. Кредитного договору № 827077, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 32000 грн. за реквізитами наданими Відповідачем (завірена копія довідки про переказ коштів додається); - у розмірі 8000 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування, відповідно до п. 3.5 Кредитного договору. Згідно умов п. 3.4 Кредитного договору 827077, позичальник зобов`язується здійснювати сплату процентів за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Відповідно до п.3.5 Кредитного договору № 827077, сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється позичальником в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, позичальник доручає Товариству утримувати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику. Згідно п. 4.4. Кредитного договору № 827077, позичальник зобов`язаний у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. 21 лютого 2022 року ТОВ «Слон Кредит» виконало свої зобов`язання за Кредитним договором № 827077, здійснила переказ грошових коштів у розмірі 32000 грн. на рахунок відповідача [PERSON] , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2646-230815120555 від 15.08.2023 та випискою по рахунку [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк». 03 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 0308-23-1, згідно умов якого ТОВ «Слон Кредит» передало (відступило) за плату та на умовах договору, а ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло права вимоги до боржників, визначених у відповідному Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 827077 від 21.02.2022 в сумі 57376,84 грн., з яких 32000 грн. сума заборгованості за кредитом, 8000 грн. сума заборгованості за процентами за перший день користування кредитом; 17376,84 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог, представник відповідача вказує, що позивачем не надано доказів надання відповідачем [PERSON] згоди на здійснення продажу прав вимоги за його кредитними зобов`язаннями перед ТОВ «Слон Кредит», оскільки відповідач є внутрішньо переміщеною особою, що була змушена покинути місце свого постійного проживання в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та на нього поширюються вимоги ч. 4 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно ч. 1 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після дати початку тимчасової окупації залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою, визначеною договором. Згідно ч. 4 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відступлення (продаж, передання) права вимоги за кредитним договором та/або договором позики, позичальником за яким є внутрішньо переміщена особа, визначена частиною першою цієї статті, без згоди боржника забороняється. Дія абзацу першого цієї частини не поширюється на кредиторів, віднесених до категорії неплатоспроможних, а також на банки, щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Разом з тим, як вбачається з вимог абз. 2-3 ч. 6 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені: до дати початку тимчасової окупації з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України; до 14 квітня 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Згідно довідки № 5106-7500509522 від 23.04.2022, відповідач [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є внутрішньо переміщеною особою, фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи, що Кредитний договір № 827077 був укладений між відповідачем та первісним кредитором 21 лютого 2022 року, тобто після 14 квітня 2014 року, вимоги ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на нього не поширюються. Крім того судом враховано, що відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилась з міста Слов`янськ Донецької області, яке не є тимчасово окупованою територією України. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором № 827077 від 21.02.2022 в сумі 57376,84 грн., за яким позивач набув право вимоги, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно ст. 137 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Згідно ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024, акт приймання-передачі наданих послуг № 5 від 30.08.2024, витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 5 від 30.08.2024, платіжну інструкцію на переказ коштів від 06.09.2024. Так, з матеріалів справи вбачається, що 02 серпня 2024 року між адвокатом Руденком К.В. та позивачем ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладений договір про надання юридичних послуг. Згідно витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 5 від 30.08.2024, представником позивача - адвокатом Руденком К.В. була надана позивачу наступна правова допомога: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 827077 про надання споживчого кредиту від 21.02.2023 та клопотання про витребування доказів, вартістю 10000 грн. Згідно правових висновків, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Так, заперечуючи щодо стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідача посилався на те, що витрати позивача на правову допомогу не доведені та не відповідають критеріям реальності та співмірності з огляду на складність даної категорії справи. Враховуючи викладене, суд частково погоджується із запереченням представника відповідача та з огляду на підтвердження представником позивача факту надання позивачу правової допомоги та понесенням останнім відповідних витрат, з урахуванням складності справи, ціни позову, суд вважає, що витрати на правову допомогу, що полягають у підготовці позовної заяви та клопотання про витребування доказів вартістю 10000 грн. є неспівмірними та значно завищеними з огляду на складність даної справи та усталеної судової практики з розгляду подібних справ. \~ \~ \~ \~Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе, зменшити розмір витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача, понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved