Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних із регламентною виплатою, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі 9747,43 грн. страхового відшкодування, судовий збір в розмірі 968,96 грн., та витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. Обґрунтовано позовні вимоги тим, що 18.04.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно- страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (далі Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/144584778. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 14.12.2020 року о 18год. 22хв., в м. Одесі по вул. Миколаївська дорога, 263, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Dacia», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Dacia», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Потерпілий, як учасник ДТП та власник транспортного засобу марки «Dacia», державний реєстраційний номер « [NUMBER] , з метою отримання відшкодування звернувся із заявою про відшкодування завданої їм шкоди до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», які після зібрання та перевірки матеріалів по справі, здійснили виплату потерпілій особі в розмірі 9747,43 грн. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, зокрема якщо він керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідач на момент ДТП 14.12.2020 року керував транспортним засобом «ЗАЗ» державний реєстраційний номер [NUMBER] без права керування транспортним засобом відповідної категорії. Тому, з моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виникло право регресної вимоги. 03.03.2023 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №ЕР/144584778 від 18.04.2020. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму, а також витрати на правову допомогу в сумі 3000,00грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 січня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу у їх з позивачем відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Раніше, відповідач через канцелярію суду надав клопотання про зупинення\~провадження у\~справі,\~у зв`язку\~з тим,\~що він\~перебуває на\~військовій службі,\~ \~вважає,\~що до\~припинення воєнного\~стану і\~перебування його\~на військовій\~службі,\~відсутня об`єктивна\~можливість забезпечити\~повноту реалізації\~процесуальних прав\~відповідача,\~зокрема на\~участь в\~розгляді справи. Також, через канцелярію суду, матір`ю відповідача було подано клопотання про долучення доказів перебування відповідача [PERSON] на військовій службі, а саме до клопотання було додано - довідку про підтвердження перебування [PERSON] на військовій службі в 335 роті резерву В/Ч [NUMBER] . Враховуючи вищезазначене, ухвалою суду від 16 грудня 2024 року було витребувано з військової частини [NUMBER] копію Наказу про зарахування [PERSON] , [INFO] до Збройних Сил України, а також, відомості про те, чи проходить [PERSON] , [INFO] , військову службу у складі Збройних Сил України у військовій частині [NUMBER] , яка переведена на воєнний стан та він виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Станом на 13 лютого 2025 року, витребуваних відомостей з військової частини до суду не находило. Процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку. За висновками Верховного Суду, таким доказом є наказ по особовому складу, виданий у порядку п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008. Інші докази (довідки, листи з військової частини) Верховний суд визнав недостатніми (постанова від 29.03.2023 у справі №756/3462/20). З огляду на викладене, розглянувши клопотання про зупинення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки відповідачем не надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, що передбачено пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України. Згідно з положеннями ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 14.12.2020 року о 18год. 22хв., в м. Одесі по вул. Миколаївська дорога, 263, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Dacia», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Dacia», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Згідно зі\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В результаті вищезазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Dacia», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », що належить на праві власності [PERSON] , який має право на відшкодування шкоди, і подав заяву до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про страхове відшкодування. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» після зібрання та перевірки матеріалів по справі (копії акта огляду транспортного засобу, ремонтні калькуляції, розрахунок коефіцієнту фізичного зносу тз, здійснили виплату потерпілій особі, що відповідно до розрахунку страхового відшкодування становить 9747 грн. 43 коп., та підтверджується страховим актом №24037/007077/20/1 і платіжним дорученням №12179 від 12.03.2021. Згідно зі\~ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,\~ст. 1191 ЦК України), а такожст.38\~Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~і\~ст. 27 Закону України "Про страхування"\~встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог\~ст.27 Закону України "Про страхування"\~та\~ст.993 ЦК України, до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно зі\~ст. 38 цього ж Закону, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема якщо він керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом відповідної категорії. Як вбачається з Постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 14.12.2020 року по справі №523/18087/20, відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Тобто, на момент дорожньо-транспортної пригоди 14.12.2020 року Відповідач керував транспортним засобом «ЗАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до ч. 1ст. 1166\~ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги\~ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] . З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу від 15.07.2021 року, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості проведено не було. 03.03.2023 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП [PERSON] укладено договір цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № ЕР/144584778 від 18.04.2020р. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними в частині витраченої суми в розмірі 9747,43 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. і витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з залученням експертів та проведенням експертизи, інші витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За нормами\~ст.137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір надання правничої допомоги №01/11/22 від 01 листопада 2022 року, укладеним між позивачем та адвокатом Самойленко П.М., Додаткову угоду № 31 від 13 листопада 2023 року, а також Акт прийому передачі від 13 листопада 2024 року в якому зазначено перелік виконаних робіт, зокрема:\~ аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції - 2 години 500,00 грн; складання позовної заяви та підготовки документів для подання позову до суду - 5 год. 1000,00 грн; подання позову із додатками до суду через підсистему - 1 год. 500 грн. Отже, враховуючи вказані норми та додані докази про розмір правничої допомоги, вказана сума підлягає стягненню з відповідача. При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги судом враховано правові висновки Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, №922/445/19. Згідно зі ст.ст.\~137,\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір, сплачений за подачу позову в розмірі 968,96 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Outcome: approved