Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Муравенко\~Н.В. звернулась до суду\~із позовом\~до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває на утриманні матері. Згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у тверді грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на теперішній час відповідач періодично сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1\~600,00 грн. Проте наразі стягнута раніше сума аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання сина, з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів потреби дитини значно зросли, син навчається у 8 класі. Окрім цього, дитина додатково вивчає англійську мову, займається джиу-джитсу. Також дитина проходить періодичне лікування/обстеження у офтальмолога для підтримки зору, існує потреба у придбанні змінних лінз та окулярів. Середня вартість змінних лінз становить 7\~000,00 грн., а окулярів 6\~000,00 грн. Допомоги у вихованні сина відповідач не надає, у витратах на лікування участь не приймає. Крім того позивач зазначала, що значно зросли витрати на комунальні та експлуатаційні послуги, продукти харчування, відповідно витрати на утримання дитини збільшились. Також збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Через введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 зріс рівень інфляції, а рівень доходів матері, з якою проживає дитина ні. В той же час матеріальне забезпечення батька дитини значно покращилось, оскільки він є фізичною особою підприємцем та отримує дохід у м.\~Києві, який дозволяє сплачувати аліменти на належному рівні. Враховуючи відсутність у відповідача інших дітей та перебування на його утриманні інших осіб, позивач вважає, що відповідач має змогу оплачувати аліменти, достатні для гармонійного розвитку дитини та утримання його сина на належному рівні. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~000,00 грн. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2024 витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області відомості про отримані [PERSON] доходи за період з 01.01.2024 по 01.10.2024. Витребувані відомості надійшли на адресу суду 14.11.2024. 25.11.2024 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилався на те, що його підприємницьку діяльність припинено. Вказував на те, що він має сина [PERSON] , [INFO] , що додатково зобов`язує його виконувати зобов`язання, встановлені Сімейним кодексом України. Посилаючись на викладене зазначав, що розмір аліментів, що підлягає стягненню з двох дітей, не може бути більшим ніж 33 % від його доходу, тобто не більше 16,5 % на одну дитину. Станом на 14.11.2024 у відповідача заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Також відповідач зазначав, що на час розгляду спору знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Щодо зростання рівня інфляції [PERSON] зазначав, що він постійно проживає в м. Києві, де рівень інфляції значно більший, ніж в інших містах України. Посилаючись на викладене відповідач вважає, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами покращення його матеріального стану, відповідно підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Також [PERSON] вважає безпідставними в межах розгляду даної справи вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Щодо вимог про стягнення з нього витрат на правничу допомогу, суд вважає, що розмір такої допомоги значно завищений (згідно моніторингу ринку надання правничої допомоги в м. Києві), не відповідає заявленим вимогам та положенням діючого законодавства. 25.11.2024 від [PERSON] до суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме про зобов`язання [PERSON] надати суду інформацію/декларацію про її матеріальний стан за 2023/2024 роки. 02.12.2024 до суду від представника позивача надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про отримувані [PERSON] доходи за другий та третій квартал 2024 року. 02.12.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої вона просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Зазначала про те, що відповідач впродовж тривалого часу працював у ТОВ «ММТ Плюс», та згодом у ТОВ\~«Укрспецсистем». Окрім цього з 24.01.2023 додатково, окрім основної оплачуваної роботи, надавав послуги як фізична особа-підприємець та мав додатковий дохід, що свідчить про покращення його матеріального стану. Щодо наявності дружини та малолітньої дитини на утриманні відповідача, наявність дитини ще не свідчить про належне утримання її зі сторони батька, доказів на підтвердження утримання свого сина відповідачем не надано. Його дружина [INFO] , є працездатною особою та має можливість самостійно працювати та забезпечувати свої потреби. Відповідачем не надано жодних доказів того, що він здійснює утримання своєї дружини. 09.12.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких він наполягає на безпідставності позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Причин неявки не повідомив. Протокольною ухвалою суду в задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів відмовлено, оскільки позивач самостійно надала суду відомості про отримувані нею доходи. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.07.2010. Згідно рішення Ленінського районного суду м.\~Миколаєва від 05.09.2018 по справі №\~489/3170/18 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 15-16). Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). У відповідності до судового наказу, виданого Ленінським районним судом м.\~Миколаєва 12.12.2018 по справі № 489/7269/18, юз [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2018 до повноліття дитини (а.с. 17-18). Згідно постанови державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 14.01.2019 відкрито виконавче провадження № 58067007 з примусового виконання судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 19). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] несе додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , а саме на оплату уроків з англійської мови (а.с. 20). Крім того, [PERSON] займається джиу-джитсу (а.с. 21, 22). Також неповнолітній [PERSON] за станом свого здоров`я потребує витрат на власне лікування, придбання окулярів та лінз (а.с. 23-39). Відповідно витягу з інформаційного сайту You control від 12.09.2024 [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с. 40-41). У відповідності до відповіді Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області від 14.11.2024 дохід [PERSON] за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року становить 455\~025,40 грн. (а.с. 78-80). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.11.2024 підприємницьку діяльність ФОП\~ [PERSON] припинено (а.с. 91-92). У відповідності до копія актового запису про народження, виготовленого за допомогою за стосунку «Дія», [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 93-94). 09.06.2021 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] (а.с. 96). До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено копій квитанцій на підтвердження оплати аліментів (а.с. 98-111), а також скрін-шоти листування з позивачем щодо оплати додаткових витрат на утримання дитини (а.с. 113-117). Згідно довідки ТОВ «Укрспецсистемс» від 25.10.2024 [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 15.08.2024, займає посаду майстер будівельних та монтажних робіт, його дохід за серпень 2024 року склав 9\~825,67 грн., за вересень 2024 року 28\~396,78 грн. (а.с. 112). Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, за період з 2 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року дохід [PERSON] склав 135\~564,47 грн. (а.с. 128-129). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з часу стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] сума аліментів на утримання дитини в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно суперечить інтересам дитини, цієї суми недостатньо для утримання сина. Фактично позивач утримує дитину за власні кошти. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже як позивач, так і відповідач зобов`язані утримувати своїх дітей. Частина 2 статті 51 Конституції України визначає обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Цей же обов`язок закріплено в статті 180 СК України, за якою на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац 2 частини 3 статті 181 СК України). За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зокрема статті 182, 183, 184 СК України, саме про таке застосування цих норм сімейного права визначається у постанові Верховного Суду від 20\~червня 2019 року у справі № 632/580/17. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на встановлені обставини та надані сторонами докази суд виходить з інтересів та потреб дитини, враховує, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і неповнолітньої дитини, отримує заробітну плату. Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає син, на його утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування. Також суд визнає, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення та, відповідно, збільшення їх розміру. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що в нього є інша неповнолітня дитина, оскільки будь-яких доказів на підтвердження утримання даної дитини ним до матеріалів справи не долучено. Також суд не враховує посилання позивача на те, що вона несе додаткові витрати на утримання сина, пов`язані з його навчанням, заняттями спортом та лікуванням, оскільки порядок стягнення таких витрат передбачений ст. 185 Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: - копію договору № 12/09 про надання правничої (правової) допомоги від 12.09.2024; - копію акту приймання-передачі послуг від 14.09.2024; - копію платіжної інструкції від 13.09.2024; - копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; - ордер № 1409230. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3\~500,00 грн.

Outcome: partial