Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

15 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . За життя, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу все належне їй майно та майнові права. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 1,7300 га, за кадастровим номером: 4823655100:28:000:0071, яка розташована в Миколаївській області, Баштанського (Казанківського) району, в межах Казанківської селищної ради. Позивач є єдиним спадкоємцем та 22 вересня 2021 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу за № 145/2021 після смерті [PERSON] . Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку 1,7300 га, за кадастровим номером: 4823655100:28:000:0071, яка розташована в Миколаївській області, Баштанського (Казанківського) району, в межах Казанківської селищної ради було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документа на землю. Як зазначає позивач у позовній заяві, то за життя, [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, проте не завершила її у зв`язку зі смертю. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду із позовною заявою, де просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7300 га, яка розташована: Миколаївська область, Баштанський (колишній Казанківський) район, Казанківська селищна рада, кадастровий номер: 4823655100:28:000:0071 і була виділена безкоштовно у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області № 82/4 від 12 квітня 2018 року «Про надання погодження на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» та відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 05 липня 2018 року за № 4321/0/14-18-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою». Ухвалою суду від 21.10.2024 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання та витребувано копію спадкової справи, заведену до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 21.11.2024 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно поданих заяв, сторони просили проводити судове засідання без їх участі. При цьому, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази,\~приходить до наступного висновку. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 26.08.2021 року Казанківським відділом РАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 8). За життя, [PERSON] належала на праві постійного користування земельна ділянка, площею 1,73 га, що підтверджується Державним актом, серії МК № 36 від 14.12.1003 року (а.с. 10). Як убачається з Витягу з рішення Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області від 12.04.2018 року (а.с. 12), за результатами розгляду заяв громадян про надання погодження на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність, [PERSON] було дозвіл на розроблення технічної документації на належну їй земельну ділянку, площею 1,73 га. Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 05.07.2018 року № 4321/0/14-18-СГ (а.с. 13) надано [PERSON] дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває в її постійному користуванні. 06 грудня 2019 року було складено акт прийомки передачі межових знаків на зберігання (а.с. 14) та визначено межі земельної ділянки за кадастровим номером: 4823655100:28:000:0071, яка належала [PERSON] . З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4809262892020 від 27.03.2020 року убачається державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером 4823655100:28:000:0071 з визначенням права користування нею за [PERSON] . З досліджуваної судом копії спадкової справи № 145/2021, заведеної до майна померлої [PERSON] судом встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 37). Судом встановлено, що 19 серпня 2019 року [PERSON] було складено заповіт згідно якого, все своє майно спадкодавця заповіла позивачу (а.с. 41). 08 лютого 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини (а.с. 57). Постановою приватного нотаріуса від 24 вересня 2024 року № 327/02-31 (а.с. 115) у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, за кадастровим номером: 4823655100:28:000:0071 позивачу було відмовлено через відсутність документа, що посвідчує право власності спадкодавці на вищевказану земельну ділянку. З наданого позивачем листа Казанківської селищної ради від 15.01.2025 року № 02.03-09/02/6/4 (а.с. 130) убачається, що відповідачем було відмовлено позивачеві у затвердженні технічної документації та проведенні державної реєстрації щодо земельної ділянки за кадастровим номером: 4823655100:28:000:0071 у зв`язку із припинення правоздатності [PERSON] . Цим же листом запропоновано позивачу звернутися до суду. Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. В свою чергу, Верховний Суд в постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17 провадження № 61-6243св18 зазначив, що, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як було встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлої [PERSON] , яка за життя розпочала процедуру отримання у власність земельної ділянки за кадастровим номером 4823655100:28:000:0071, проте не завершила її у зв`язку зі смертю. Виходячи з цього, суд погоджується з тим, що позивач має право на завершення такої приватизації. При цьому, відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а тому за спадкоємцем, яким є позивач, в порядку захисту спадкових прав також можливо визнати право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією даної земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved