Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

06 травня 2024 року [PERSON] звернувся до Брусилівського районного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька він прийняв спадщину. Крім нього прийняли спадщину дружина батька - [PERSON] та його дочка [PERSON] . Спадкове майно складається з жилого будинку, що розташований по [ADDRESS] . Загальна площа будинку складає 83,9 кв.м., житлова площа - 40,5 кв.м. Житловий будинок та земельна ділянка площею 0,24 га для обслуговування жилого будинку та земельна ділянка площею 0,32 га для ведення особистого селянського господарства зареєстровані за відповідачкою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Брусилівською державною нотаріальною конторою 20 травня 2003 року за реєстром №1066. Позивач не має доступу до правовстановлюючих документів на майно спадкодавця, так як вони знаходяться у відповідачки [PERSON] . Позивач не може оформити право власності на вказане майно, тому отримав відмову у вчинені нотаріальних дій. Позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на: 1/6 частку жилого будинку, що розташований по [ADDRESS] та на 1/6 частку земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою на площі 0,24 га - для обслуговування жилого будинку, та на площі 0,32 га - для ведення особистого селянського господарства. Відповідач [PERSON] до суду подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, виходячи з наступного. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 червня 2019 року , зареєстрованої у реєстрі за № 3301/02-31, державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Тітовою О. В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , та на частку земельної ділянки, за тією ж адресою, у зв`язку з тим, що не визначена частка подружжя на спільне сумісне майно. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії може бути оскаржено в порядку позовного провадження шляхом подання відповідної заяви до суду загальної юрисдикції до загального трирічного строку позовної давності. В своїй позовній заяві сторона позивача відомостей щодо оскарження постанови від 03 червня 2019 року у встановлений законом строк, не надала. Також суду не надано інформації щодо звернень до суду з позовом про визначення частки померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на спірний житловий будинок та земельні ділянки, які зазначені в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 червня 2019 року. Відповідачка вважає, що звернення до суду з даною позовною заявою є передчасною. Крім того, спірне майно, яке позивач вважає спадковим, було придбано за кошти, які були одержані від продажу будинку та земельної ділянки, які знаходяться в с. Кодра Макарівського району Київської області, які були її особистою власністю. Це підтверджується договором дарування від 07 липня 1995 року, зареєстрованим в реєстрі Макарівського бюро технічної інвентаризації за № 2561. Її мати- [PERSON] заяву про виділ права власності на спірне нерухоме майно на ім`я її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , не подавала, у зв`язку з тим, що спірний житловий будинок та земельні ділянки було придбано під час шлюбу, але за кошти, отримані від продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , який належав їй [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Кодрянської селищної ради Макарівського району Київської області 24 березня 2003 року, на підставі рішення виконавчого комітету Кодрянської селищної ради від 25 березня 2003 року № 13, та зареєстрованого в Макарівському бюро технічної інвентаризації Київської області 24.03.2003 року за реєстровим № 688 в реєстровій книзі № 3. При підписанні даного договору купівлі-продажу зі сторони продавця діяла її мати [PERSON] , на підставі доручення, посвідченого 02.04.2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Качельніковим С.В., реєстровий № 2205. Продаж вищевказаного житлового будинку вчинено за 35312 грн. Ця обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 26 квітня 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П. , реєстровий № 1166. 20 травня 2003 року, через місяць, було придбано спірне нерухоме майно за кошти отримані від продажу нерухомості в с. Кодра Макарівського району Київської області згідно договору купівлі - продажу, посвідченого Брусилівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за реєстровим №1066, згідно якого покупцем була [PERSON] . Спірне нерухоме майно було придбано за 23850 грн. Спірне майно не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає виділу частка після смерті [PERSON] . У пункті 3 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29 січня 2009 року, зазначено, що одержання частки у спільному майні є правом того із подружжя, хто є живим. Той із подружжя, хто є живим, має право подати заяву про те, що він претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно не є особистою приватною власністю спадкодавця. Не має права відмовитись від своєї частки у спільному майні той із подружжя, який пережив, на користь інших спадкоємців, оскільки його частка не входить до складу спадкового майна. Відповідно до п. 1.1 глави 11 Порядку у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Згідно повідомлення Дванадцятої київської державної нотаріальної контори вих. № 7673/02-14 від 04 вересня 2018 року, вбачаться що [PERSON] подавала нотаріусу заяву на видачу свідоцтва про право власності на грошові внески в ПАТ "Державний Ощадний банк України", автомобілі FORT Transit 2005 р. в. та ВАЗ 2107, 2005 р.в., які було набуто подружжям в зареєстрованому шлюбі. Спір щодо визнання права власності на автомобілі вирішено в Святошинському районносу суді м. Києва . Відповідач просила відмовити в задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] - адвокат Калашнюк С.А. подав відповідь на відзив, де вказав, що відзив є необгрунтованими і не може бути прийнятий до уваги, виходячи із наступного. Майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку /доходу/. Вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя ( ст. 60 СК України). У своєму відзиві до Святошинського районного суду м. Києва про визнання права власності на спадкове майно [PERSON] зазначала, що 09 березня 2001 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. За час перебування у шлюбі вона спільно із спадкодавцем вели спільне господарство, мали спільний побут, та за рахунок накопичених коштів спільно придбали майно. Отже, [PERSON] та спадкодавець [PERSON] придбали будинок і земельні ділянки у спільну сумісну власність. Будь-яких інших доказів стосовно набуття даного майна матеріали справи не містять. Представник позивача, враховуючи вимоги позивача, що ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються відповідними доказами, вважає, що відзив відповідача не ґрунтується на вимогах законодавства, а надані докази не є належними і допустимими, тому позовні вимоги позивача просив задовольнити. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2024 року за клопотанням позивача та його представника позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в частині 1/6 земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,32 га для ведення особистого селянського господарства, залишено без розгляду. Представник позивача [PERSON] -адвокат Калашнюк С.А. в суді позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на: 1/6 частку жилого будинку по [ADDRESS] та на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,24га для обслуговування жилого будинку, підтримав, надав пояснення,аналогічні викладеним в позовній заяві та у відповіді на відзив, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Кіщенко І.П. в суді позовні вимоги не визнали з мотивів, викадених у відзиві на позов та додаткових поясненнях, просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, від неї поступила заява про не визнання позову та розгляду справи за її відсутності. Представник третьої особи - Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 09 березня 2001 року перебували у зареєстровапному шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (повторно) серіі [NUMBER] від 07 травня 2014 року . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 вересня 2015 року. [PERSON] є батьком [PERSON] ,1972 р.н. та [PERSON] , 1985 р.н., що підтверджується копіями свідоцтв про народження та одруження. З Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи №1405/15 до майна померлого [INFO] [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 червня 2019 року слідує, що державний нотаріус Дванадцятої київської нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] та на частку земельної ділянки за тією ж адресою, у зв`язку з тим, що не визначена частка подружжя на спільне майно. Відповідно Інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02 травня 2024 року та від 15 жовтня 2024 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, реєстр №1066, посвідченого Брусилівською державною нотаріальною конторою 20 травня 2003 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 20 травня 2003 року, [PERSON] (продавець) продав [PERSON] (покупцю) жилий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,56 га на якій він розташований . Довідкою комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради підтверджується, що згідно наявних данних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №190, за адресою : [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок зареєстровано за громадянкою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Брусилівською державною нотаріальною конторою 20.05.2003 року за реєстром №1066 . Згідно довідок, виданих відділом Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку ,яка розташована за адресою : [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2003 року №1066, посвідченого нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори. Відповідно до цивільно-правової угоди право власності перейшло від гр. [PERSON] до [PERSON] на площі 0,24 га для обслуговування жилого будинку та 0,32 га для ведення особистого селянського господарства. Право власності на дану земельну ділянку за померлим [INFO] [PERSON] не зареєстровано. Згідно довідок, виданих Брусилівською селищною радою Житомирського району Житомирської області від 07 жовтня 2024 року слідує, що інформація щодо розділу земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відсутня, тому інформація щодо присвоєння нових кадастрових номерів також відсутня. Згідно погосподарської книги №6 за 2016-2023 роки об`єкта погосподарського обліку 01-0365-1 за [PERSON] [ADDRESS] , рахується земельна ділянка розміром 0,56 га ( 0,24 га + 0,32 га) . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволено, та за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частки автомобіля марки " ВАЗ 2107", 1/6 частки автомобіля марки ВАЗ 21011, 1/6 частки автомобіля марки " Ford Transit " , 1/3 частки автомобіля марки ГАЗ 2410 в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач та відповідачі. Частиною третьої статті 12 ЦПК України та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Кіщенко І.П. на те, що спірний будинок та земельна ділянка біля будинку були придбані відповідачкою [PERSON] за її особисті кошти, які вона отримала від продажу будинку в с. Кодра Макарівського району , який належав Рибаківській ( після шлюбу) [PERSON] ) нічим крім договорів купівлі- продажу не підтверджені та не спростовані твердження позивача про те, що спірний будинок і земельна ділянка були придбані під час шлюбу за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] . Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом ( ч. 1 ст. 328). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом ( ст. 1217 ЦК України). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадщину виникає у день відкриття спадщини ( ст. 1223 ЦК України). Згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частинами першою та четвертою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом спадкового майна після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), в інший спосіб оформити спадкові права та здійснити державну реєстрацію права власності позивач не має можливості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підтверджені належними доказами, а тому заявлений позов підлягає задоволенню, за позивачем підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину жилого будинку по [ADDRESS] та 1/6 частку земельної ділянки площею 0,24 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі по 610,41 грн. з кожного. На підставі ст. 60 СК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1220,1223, 1228, 1258 1268 ЦК України та

Outcome: approved