Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

В провадженні Садгірського районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №3814670 від 12.07.2023 року. В позові зазначає, що 12.07.2023 року між ТОВ « Лінеура Україна » та [PERSON] укладено Договір №3814670 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10 000,00 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану в АТ «Сенс Банк» зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування ( 730 % річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електрону комерцію». Підписанням Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору. Кредитні кошти були перераховані відповідачці 12.07.2023 року на платіжну карту емітовану АТ «Сенс Банк». 24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Укрглобал - Фінанс» укладено договір факторингу №24/04/2024 від 24.04.2024 року, відповідно до умов, право вимоги за Договором №3814670 про надання коштів на споживчого кредиту від 12.07.2023 року перейшло до ТОВ « Укрглобал - Фінанс». Станом на 24.04.2024 заборгованість відповідачки по кредитному договору №3814670 перед позивачем не сплачена і складає 54498,52 гривень та складається з: - 9999, 96 гривень - заборгованість за кредитом; - 44498, 56 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом за період з 12.07.2023 року по 24.04.2024 року (а.с.29-34). Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» ЄДРПОУ 41915308 заборгованість за Договором №3814670 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.07.2023 року, яка станом на 24.04.2024 року становить 54498, 52 гривень. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та 10 000,00 гривень витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] спрямувала до суду заяву про визнання позовних вимог. Судом встановлено, що 12.07.2023 року між ТОВ « Лінеура Україна » та [PERSON] було укладено електронний договір №3814670 про надання споживчого кредиту на суму 10 000,00 гривень. Строк кредиту 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (а.с. 14-24). Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.04.2024 року у [PERSON] утворилася заборгованість по виконанню кредитного договору №3814670 від 12.07.2023 року у розмірі 54498, 52 гривень, яка складається з: - 9999, 96 гривень - заборгованість за кредитом; - 44498, 56 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом за період з 12.07.2023 року по 24.04.2024 року (а.с.29-34). 24.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія « Укрглобал - Фінанс» укладено договір факторингу №24/04/24 відповідно до умов якого ТОВ « ФК Укрглобал - Фінанс» набуло права вимоги до відповідачки по виконанню договору №3814670, який укладений 12.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (а.с. 47 - 51). Як вбачається із листа Акціонерного товариства «Сенс Банк» від 31 грудня 2024 року на ім`я [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] до карти № [NUMBER] . Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій ( фінансовий номер телефону) в період з 12.07.2023 року по 17.07.2023 року був [NUMBER] , однак станом на 31.12.2024 року в анкетних даних зазначеної особи знаходиться номер телефону [NUMBER] (а.с.89). Випискою по особовому рахунку з 12.07.2023 року по 17.07.2023 року підтверджується, що на розрахунковий рахунок [PERSON] ( [NUMBER] ) було здійснено переказ коштів у сумі 10 000, 00 гривень (а.с.90). За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» оспорювані кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19. Отже, судом встановлено, що позивач належним чином виконав умови договору та здійснив переказ коштів [PERSON] в розмірі 10 000,00 гривень, що підтверджується довідкою АТ «Сенс Банк», однак відповідачка не здійснила погашення заборгованості у визначений термін, в наслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 54498,5 гривень, а також те, що вона визнала позовні вимоги, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості слід задовольнити. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Щодо стягнення з відповідача ПАТ «СГ «ТАС» витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Дослідивши договір №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, акт приймання - передачі наданих послуг №6 від 30 серпня 2024 року та платіжну інструкцію кредитного переказу коштів від 06.09.2024 року судом встановлено, що позивач отримав послуги адвоката Руденко К.В. за надання правничої допомоги на суму 10 000,00 гривень у зв`язку із розглядом даної справи, тому суд приходить до висновку про задоволення цієї позовної вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved