Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про зміну\~способу стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітніх\~дітей,\~визначених рішенням\~Чигиринського районного\~суду Черкаської\~області від\~26.01.2022,\~та просить\~стягнути на\~її користь\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~до досягнення\~кожною із\~них повноліття. У обґрунтування поданого позову зазначила, що рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 26.01.2022 у цивільній справі за позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позов задоволено, присуджено до стягнення аліменти у розмірі 1 500,00 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення кожною із них повноліття. З метою примусового виконання вказаного рішення Чигиринським районним судом Черкаської області видані виконавчі листи. На даний час спільні неповнолітні діти сторін спору потребують значно більших коштів на утримання, ніж встановлені судом у розмірі 1 500,00 грн щомісяця на кожного. За період, що минув з моменту прийняття рішення, вказана сума вже не відповідає реальним витратам на утримання позивачем дітей. Згідно довідки Медведівської сільської ради від 29.11.2024 за № 2166 неповнолітні діти проживають разом із позивачкою. З урахування викладеного позивачка вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів із встановленої твердої грошової суми 1 500,00 грн на частку від доходів відповідача, яка складає 1/3 частку його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду з повідомленням учасників. Ухвалою суду від 26.12.2024 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи та відсутність доказів повідомлення позивачки про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.01.2025 розгляд справи відкладено повторно через неявку учасників справи. У визначений судом день та час проведення судового розгляду учасники не з`явилися. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи судом позивачка не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Правом подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Спірні правовідносини між сторонами виникли з питань виконання батьками обов`язку утримувати дитину та способів виконання цього обов`язку, у зв`язку із чим до їх правового регулювання підлягають застосуванню норми Глави 15 Сімейного кодексу України «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». Судом під час розгляду справи встановлено, що сторони спору є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого позивачкою надані свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області 13.01.2017, та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Медведівською сільською радою Чигиринського району Черкаської області, 07.06.2011 (а.с. 6, 7). Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 26.01.2022 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] (справа № 708/1081/21, провадження № 2/708/16/22) судом вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\~500,00 грн щомісячно, починаючи з 16 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\~500,00 грн щомісячно, починаючи з 16 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8, 9). З метою примусового виконання вказаного рішення судом були видані стягувачу виконавчі листи. З наданої довідки від 29.11.2024 за вих. № 2166, виданої Виконавчим комітетом Медведівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, судом встановлено, що діти зареєстровані та проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Вказані вище обставини учасниками процесу не ос порені та не спростовані, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У статті 19 та частинах 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. Разом з тим, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Згідно із ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Як визначено ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд ураховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини. У справі такий тягар здебільшого лягає лише на матір. Згідно із ч. 3 ст. 180 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Як видно із ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок суду узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. На підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст ст. 181, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, передбачено, що на двох дітей підлягають стягненню аліменти у розмірі однієї третини, заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено що у 2025 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить 3\~196,00 гривень. За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також збільшення вікових потреб дитини з часу присудження аліментів у 2022 році, їх розмір, визначений рішенням суду від 26 січня 2022 року, суд дійшов висновку, що аліменти у раніше визначеному судом розмірі не можуть задовольнити необхідні потреби дитини та у реаліях сьогодення не у повній мірі відповідають вимогам ст. 141 Сімейного кодексу України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дитини. Змінюючи розмір аліментів суд враховує, що діти потребують матеріальної допомоги. Крім того, відповідач не надав заперечень щодо зміну способу стягнення аліментів. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. За таких обставин, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також ураховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про наявність потреби змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлених рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 26 січня 2022 року з твердої грошової суми в розмірі 1\~500,00 гривень на кожну дитину до досягнення повноліття на 1/3 частину всіх видів заробітку відповідача щомісячно, з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Одночасно суд роз`яснює, що після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] , [INFO] , в силу положень частини 3 статті 183 Сімейного кодексу України, підлягатимуть подальшому стягненню аліменти на утримання однієї дитини за вирахуванням частки, що припадала на старшу дитину. У даному випадку при загальному розмірі стягнення 1/3 частка від усіх видів доходів (заробітку), частка кожного із дітей становить 1/6 (1/3 ? 2 = 1/6). Тому, за відрахуванням частки повнолітньої дитини, стягненню на користь [PERSON] підлягають аліменти із [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів. Таким чином, приймаючи до уваги наведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дітей є законними та обґрунтованими, відтак вони підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~211,20 грн, покладаються судом на відповідача. На підставі п. 1 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про необхідність вирішення порядку виконання рішення суду, оскільки видані Чигиринським районним судом Черкаської області виконавчі листи про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивачки підлягають примусовому виконанню до досягнення кожною дитиною повноліття. Відповідно у зв`язку із ухваленням рішення у цій справі та з метою недопущення подвійного стягнення аліментів із відповідача, що у свою чергу буде порушенням його прав, наявні підстави для припинення стягнення та відкликання раніше виданих виконавчих листів. На підставі викладеного,

Outcome: approved