Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-08 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладені кредитні договори: 01.09.2020 - кредитний договір № 2001673550301, за яким відповідачу виданий кредит у розмірі 20 000,00 грн; 14.07.2021 - кредитний договір № 1001922118401, за яким відповідачу виданий кредит у розмірі 40 100,00 грн; кредитний договір №\~1002073324701, за яким відповідачу виданий кредит у розмірі 40 000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав. Натомість, відповідач протягом тривалого часу свої зобов`язання не виконує. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2024 склала: по кредитному договору від 01.09.2020 № 2001673550301 30 094,60 грн, з яких: 19 980.72 грн заборгованість за кредитом, 10 113.88 грн заборгованість по процентам; по кредитному договору від 14.07.2021 № 1001922118401- 51 429.94 грн, з яких: 31 638.83 грн заборгованість за кредитом, 7.87 грн заборгованість по процентам, 19\~783.24 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 18.01.2022 №\~1002073324701- 73141.73 грн, з яких: 38 468.55 грн. заборгованість за кредитом; 9.35\~грн заборгованість за процентами; 34 663.83 грн заборгованість за комісією. Покликаючись на норми цивільного кодексу, просить суд стягнути з відповідача на його користь 154666,27 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 19.12.2024 Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» через систему «Електронний суд» звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу (а.с. 36). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначений на 23.01.2025 о 14:10 (а.с. 77-78). У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві позивач просить розгляд справи проводити без участі представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 4). У судове засідання 23.01.2025 відповідач не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки на мобільний номер у додатку «Viber» та рекомендованим листом. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачка отримала судову повістку 02.01.2025 особисто. (а.с. 79, 84). У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, розгляд справи був відкладений на 10.02.2025 о 10:20. У судове засідання 10.02.2025 відповідачка повторно не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судової повістки на мобільний номер у додатку «Viber» та рекомендованим листом. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачка отримала судову повістку 29.01.2025 особисто. (а.с. 86, 89). Відзиву на позовну заяву відповідачка не подала, жодних заяв чи клопотань до суду не направила, причини її неявки в судове засідання суду не відомі. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд протокольною ухвалою постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина рішення Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 14.07.2021 відповідач звернувся до позивача АТ «ПУМБ» із заявою № 1001922118401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Згідно положень цієї заяви, її підписанням клієнт [PERSON] беззастережно підтвердив прийняття публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може отримати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати споживчий кредит в розмірі 40 100 грн, строком на 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, розмір процентної ставки 0,01% річних. У заяві визначений графік платежів, реальна річна ставка та загальні витрати по кредиту (а.с. 7). Також відповідачем було підписано «Паспорт споживчого кредиту (зворотній бік а.с. 7). На підтвердження надання відповідачу кредиту, позивачем надана копія платіжної інструкції № TR.50687479.36883.8810 від 14.07.2021, згідно якого на розрахунковий рахунок [PERSON] перераховано 40 100,00 грн, як надання кредитних коштів за договором № 1001922118401 від 14.07.2021 (а.с. 51). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 1001922118401 від 14.07.2021, відповідачка періодично сплачувала кошти, виконуючи взяті на себе по договору зобов`язання. Але станом на 06.10.2024 перед позивачем наявний борг в розмірі 51 429.94 грн, із яких: 31 638.83 грн заборгованість по тілу кредиту, 7.87 грн заборгованість по процентам, 19 783.24 грн заборгованість за комісією (а.с. 52-53). Судом досліджена надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідачки з 14.07.2021 по 06.10.2024 (а.с. 57-58). 18.01.2022 відповідач звернувся до позивача АТ «ПУМБ» із заявою № 1002073324701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Згідно положень цієї заяви, її підписанням клієнт [PERSON] беззастережно підтвердив прийняття публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може отримати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати споживчий кредит в розмірі 40 000 грн, строком на 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 4,99 %, розмір процентної ставки 0,01% річних. У заяві визначений графік платежів, реальна річна ставка та загальні витрати по кредиту (зворотній бік а.с. 10-11). Також відповідачем було підписано «Паспорт споживчого кредиту (а.с. 12). На підтвердження надання відповідачу кредиту, позивачем надана копія платіжної інструкції № TR.55298327.54364.8810 від 18.01.2022, згідно якого на розрахунковий рахунок [PERSON] перераховано 40 000,00 грн, як надання кредитних коштів за договором № 1002073324701 від 18.01.2022 (зворотній бік а.с. 51). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 1002073324701 від 18.01.2022, відповідачка періодично сплачувала кошти, виконуючи взяті на себе по договору зобов`язання. Але станом на 06.10.2024 перед позивачем наявний борг в розмірі 73 141,73 грн, із яких: 38 468.55 грн заборгованість по тілу кредиту, 9,35 грн заборгованість по процентам, 34 663,83 грн заборгованість за комісією (а.с. 54-55). Судом досліджена надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідачки з 18.01.2022 по 06.10.2024 (а.с. 59). 01.09.2020 відповідач звернувся до позивача АТ «ПУМБ» із заявою № 2001673550301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Згідно положень цієї заяви, її підписанням клієнт [PERSON] беззастережно підтвердив прийняття публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може отримати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку, стандартна процентна ставка складає 47,88 % (а.с. 14). Також відповідачем було підписано «Паспорт споживчого кредиту, в котрому визначено суму/ліміт кредиту 3 000,00 грн, строк кредитування 12 місяців, стандартна процентна ставка - 47,88 %, загальні витрати по кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту (зворотній бік а.с. 14). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001673550301 від 01.09.2020, для [PERSON] 01.09.2020 встановлений кредитний ліміт в розмірі 3 000,00 грн, 17.12.2020 7 000,00 грн, 20.05.2021 10 000,00 грн, 23.10.2021 18 000,00 грн, 24.11.2021 20 000,00 грн., 27.02.2022 19 661,00 грн, 03.03.2022 20 000,00 грн (а.с. 50). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2001673550301 від 01.09.2020, відповідачка періодично сплачувала кошти, виконуючи взяті на себе по договору зобов`язання. Але станом на 06.10.2024 перед позивачем наявний борг в розмірі 30 094,60 грн, із яких: 19 980,72 грн заборгованість по тілу кредиту, 10 113,88 грн заборгованість по процентам (зворотній бік а.с. 55-56). Судом досліджена надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідачки з 01.09.2020 по 06.10.2024 (а.с. 60-64). Разом з тим, суд дослідив надану позивачем Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» (а.с. 17-33), Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 34-46). Застосовані норми права. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За пунктом 10 частини 1\~статті 12 цього ж Закону\~визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися. Отже,вказаний закон не містить заборони щодо встановлення комісії кредитодавця/, котра включається до загальних витрат за споживчим кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Висновки суду. Судом установлено, що між позивачем та відповідачкою були укладені Договори комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО): №\~2001673550301 від 01.09.2020, № 1001922118401 від 14.07.2021, № 1002073324701 від 18.01.2022. Ці укладені між сторонами договори складаються з заяв на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, в котрих відповідачем узгоджено такі суттєві умови кредитування, як розмір встановленого кредиту, строк кредитування, річна процентна ставка за користування кредитом, комісія тощо та публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цих договорів, вони недійсними не визнані. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою підписані паспорта споживчого кредиту на підтвердження її інформування, як споживача, про загальні умови кредитування, зокрема, умов з оплати щомісячних платежів, процентів за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування кредитної заборгованості тощо. Суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитними договорам виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачці кредитні кошти. Разом з цим, суд урахував правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 17.12.2020 у справі №\~278/2177/15-ц, від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №\~760/7792/14-ц, за змістом яких виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Одночасно зобов`язання за спірними договорами відповідачкою як позичальником не виконані. Слід зазначити, що Закон №Про споживче кредитування» не містить заборони щодо встановлення комісії кредитодавця, котра включається до загальних витрат за споживчим кредитом. Перевіривши наданий позивачем вказаний розрахунок заборгованості відповідачки перед позивачем, суд вважає його вірним, а також таким, що проведений на підставі укладеного між сторонами договору. Разом з цим, відповідачкою не наданий контррозрахунок розміру нарахованої заборгованості. Отже, обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову, відповідачка не виконує своїх зобов`язань по кредитних договорах, заборгованість, яка виникла, добровільно у повній мірі не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості не надано. Згідно зі ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на те, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за Договорами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО): №\~2001673550301 від 01.09.2020, № 1001922118401 від 14.07.2021, № 1002073324701 від 18.01.2022 щодо повернення коштів та сплати відсотків, комісії, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних, суд вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати. При поданні позову, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (а.с. 71).

Outcome: approved