Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

15.10.2024 [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] від 30.05.1982, диплому [NUMBER] від 01.07.1989, виданого Харківським інститутом механізації та електрифікації сільського господарства, диплому [NUMBER] від 14.07.1982, виданого ПТУ № 2 м. Вознесенськ, Миколаївська обл. та довідки № 21 від 12.02.2024 з 1982 по 1987, виданої ТОВ «Софія». Вимоги заяви обґрунтовувала тим, що рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 04.04.2024 № 143250019219 її було відмовлено у призначені пенсії з посиланням на те, що до страхового стажу не зараховані періоди її роботи та навчання, оскільки прізвища у наданих документах різніться між собою. У зв`язку з чим, для забезпечення реалізації її права на пенсійне забезпечення, просила встановити належність їй правовстановлюючих документів. Суд своєю ухвалою від 29.10.2024 відкрив провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Заявниця у судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, вимоги заяви підтримала, просила про їх задоволення. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Звертаючись до ГУ ПФУ в Закарпатські \~ \~ \~ \~й області із заявою про призначення пенсії за віком [PERSON] на підтвердження трудового стажу надала свою трудову книжку, довідку № 21 від 12.02.2024, видану ТОВ «Софія», диплом [NUMBER] від 14.07.1982, виданий середнім професійно-технічним училищем № 2 м. Вознесенська Миколаївської області та диплом [NUMBER] від 01.07.1989, виданий Харківським інститутом механізації та електрифікації сільського господарства. У рішенні ГУ ПФУ в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії за віком [PERSON] № 143250019219 від 04.04.2024 зазначено, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] від 30.05.1982, оскільки дошлюбне прізвище [PERSON] зазначене на титульній сторінці трудової книжки не підтверджено, прізвище [PERSON] не відповідає прізвищу [PERSON] , зазначеному в свідоцтві про шлюб [NUMBER] від 19.04.2007; до страхового стажу не зараховано періоди навчання згідно диплома [NUMBER] від 01.07.1989, оскільки прізвище [PERSON] не відповідає прізвищу [PERSON] , зазначеному в свідоцтві про шлюб [NUMBER] від 19.04.2007 згідно диплома № [NUMBER] від 30.06.2020, оскільки нечіткий відтиск печатки, неможливо ідентифікувати підприємство, згідно диплома [NUMBER] від 17.07.1982, оскільки зазначене дошлюбне прізвище [PERSON] не підтверджено; до страхового стажу не зараховані періоди роботи в колгоспі згідно довідки № 21 від 12.02.2024 з 1982 по 1987, оскільки прізвище [PERSON] не підтверджено. Так судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 24.04.1964. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00048599139 від 07.01.2025 [PERSON] 10.09.1988 уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу у [PERSON] стало прізвище « [PERSON] ». 11.01.2002 між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.01.2002. Згідно із копією дубліката свідоцтва про шлюб від 19.04.2007 серії [NUMBER] 22.03.2002 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу у [PERSON] стало прізвище « [PERSON] ». Трудова книжка колгоспника [NUMBER] від 30.05.1982 була заведена на ім`я [PERSON] . При цьому на внутрішньому боці обкладинки даної трудової книжки містяться записи про зміну прізвища, які завірені підписом і печаткою. Так прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 10.09.1988, та прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про одруження [NUMBER] від 19.07.2007. Крім того на підтвердження факту належності заявниці диплому [NUMBER] від 14.07.1982, виданого ПТУ № 2 м. Вознесенська Миколаївська області було надано копію довідки № 17 від 30.01.2025, виданої Вознесенським професійним аграрним ліцеєм, який відповідно до даних Реєстру суб`єктів освітньої діяльності Єдиної державної електронної бази з питань освіти є правонаступником ПТУ № 2 м. Вознесенська Миколаївська області, у якій вказано, що [PERSON] дійсно навчалась на денній формі навчання в Вознесенському сільському професійно-технічному училищі № 2 та отримала диплом № [NUMBER] . Разом з тим на підтвердження факту належності заявниці диплому [NUMBER] від 01.07.1989, виданого Харківським інститутом механізації та електрифікації сільського господарства було надано копію архівної довідки № 05 від 29.01.2025, виданої Державним біотехнологічним університетом, у якій вказано, що диплом про вищу освіту [NUMBER] від 01.07.1989, реєстраційний номер 105 був виданий [PERSON] , яка навчалася в ХІМЕСГ з 01.09.1982 по 30.06.1989 на денному відділені факультету електрифікації сільського господарства. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Разом з тим згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян: чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб?єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. У пункті 26 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Отже, дослідивши усі зібрані у справі докази, враховуючи викладене вище, а також те, що розбіжності в написанні прізвища заявниці у правовстановлюючих документах виникли внаслідок описок, та іншого порядку встановлення фактів належності особі документів, окрім як судового, діючим законодавством не передбачено, суд дійшов до висновку, що факт належності [PERSON] трудової книжки [NUMBER] від 30.05.1982, диплому [NUMBER] від 01.07.1989, виданого Харківським інститутом механізації та електрифікації сільського господарства, диплому [NUMBER] від 14.07.1982, виданого ПТУ № 2 м. Вознесенська Миколаївська області та довідки № 21 від 12.02.2024, виданої ТОВ «Софія» знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved