Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що [INFO] померла [PERSON] . При житті, [PERSON] склала заповіт яким усе своє майно заповіла позивачу. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою по [ADDRESS] Відповідно до копії архівного витягу з рішення Малинівської сільської ради від 21 жовтня 1994 року, було вирішено передати безкоштовно [PERSON] у приватну власність земельні ділянки для ведення підсобного господарства - 0,61 га. Вищевказана земельна ділянка була розподілена на декілька частин, яким було присвоєно кадастрові номери, а саме: - кадастровий номер 0522484600:08:000:0262, площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою [ADDRESS] ; - кадастровий номер 0522484600:08:000:0263, площею 0,3288 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована [ADDRESS] ; - кадастровий номер 0522484600:08:000:0260, площею 0,1144 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована Вінницька область Вінницький район с. Балин. Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за ним право власності на житловий будинок та на земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Про заочний розгляд справи не заперечують. Судові витрати просить залишити за позивачем. Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду листа про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги визнають. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.7) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до копії заповіту (а.с.8) [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно, що буде належати її на день смерті і на що вона матиме право заповідає [PERSON] . Відповідно до довідки Літинської деражвної нотаріалньої контори Вінницької област іза №767/02-14 від 02.08.2024 (а.с.9) відповідно до даних спадкової справи №413/2015 [PERSON] , [INFO] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №373 від 03.09.2024 (а.с.10) [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку згідно погосподарської книги №6 за 2001-2005 року, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до копії технічного паспорту (а.с.11-15) зазначається технічна характеристика житлового будинку в [ADDRESS] , вартість якого становить 76 591,00 грн. (а.с.16). Відповідно до копії архівного витягу з рішення Малинівської сільської ради від 21.10.1994 року, було вирішено передати безкоштовно [PERSON] у приватну власність земельні ділянки для ведення підсобного господарства - 0,61 га (а.с.17). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.18) внесено відомості про земельну ділянку кадастровий номер 0522484600:08:000:0260, площею 0,1144 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована Вінницька область Вінницький район с. Балин, нормативна грошова оцінка якої становить 3138,00 грн. (а.с.22). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.19) внесено відомості про земельну ділянку кадастровий номер кадастровий номер 0522484600:08:000:0263, площею 0,3288 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована [ADDRESS] , нормативна грошова оцінка якої становить 9020,00 грн. (а.с.23). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.20) внесено відомості про земельну ділянку кадастровий номер кадастровий номер 0522484600:08:000:0262, площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою [ADDRESS] , нормативна грошова оцінка якої становить 42119,00 грн. (а.с.21). Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав [PERSON] позов підлягає до задоволення, оскільки він є спадкоємцем і має право на оформлення спадщини. На підставі ст.ст. 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України,

Outcome: approved