Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Великобірківської селищної територіальної громади, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0952 га, кадастровий номер 6125255400:02:001:2478 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер син позивачки [PERSON] . Після смерті сина [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на частку земельної ділянки площею 0.0952 га. (кадастровий номер: 6125255400:02:001:2478) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] . Разом з тим, вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності сину [PERSON] та покійному сину [PERSON] . Спадщину після смерті сина [PERSON] прийняла лише [PERSON] на підставі заяви від 27.03.2023 р., інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті її сина [PERSON] не зверталися. Отже, з огляду на зазначене, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого сина [PERSON] , який помер [INFO] . Звернувшись до Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну покійному сину частку земельної ділянки площею 0.0952 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , позивачці [PERSON] як спадкоємцю першої черги, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із перебування вказаної земельної ділянки в спільній сумісній власності її сина [PERSON] та покійного сина [PERSON] та відсутності розподілу часток на вказану земельну ділянку між співвласниками. Таким чином, враховуючи, що зазначена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності: [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , з огляду на факт відсутності домовленості між співвласниками чи рішення суду про виділ або поділ спільної земельної ділянки, враховуючи вимоги законодавства, їх частки у праві спільної власності є рівними, тобто по 1/2 частці земельної ділянки. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити. Представник відповідача Великобірківської селищної територіальної громади в судове засідання не з`явився, однак був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Щодо задоволення позову не заперечив. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 64. Згідно довідки №239 від 20.03.2023 виданої виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, на день смерті [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , з ним перебували на реєстраційному обліку: мати [PERSON] , брат [PERSON] , сестра [PERSON] . Після смерті сина [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на частку земельної ділянки площею 0,0952 га, кадастровий номер: 6125255400:02:001:2478, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №123736646 від 14.05.2018 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-0000599002023 від 03.04.2023р. Разом з тим, вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . 27.03.2023 позивач звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою №249 про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. Звернувшись до Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну [PERSON] частку земельної ділянки площею 0,0952 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , [PERSON] як спадкоємцю першої черги, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із перебування вказаної земельної ділянки в спільній сумісній власності її сина [PERSON] та покійного сина [PERSON] , а також відсутності розподілу часток на вказану земельну ділянку між співвласниками. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У частині 1 статті 355 ЦК України наведено загальне визначення поняття права спільної власності, яке стосується тих випадків, коли майно належить на праві власності не одній, а кільком особам (суб`єктам права власності) одночасно. У такому разі між вказаними суб`єктами виникає спільна власність. Право спільної власності це право двох чи більше осіб на один об`єкт (на одну річ або сукупність речей). Із аналізу змісту ч. 1 ст. 368 ЦК України, випливає, що спільною сумісною власністю є та спільна власність двох чи більше осіб, у якій завідомо не визначені частки кожної з них. Головною ознакою сумісної власності як різновиду права спільної власності є факт відсутності існування в об`єкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею. Як спільна часткова, так і спільна сумісна власність можуть виникати або на підставі прямої вказівки закону, або на підставі правочину. Законодавством в окремих випадках надається право особам на власний розсуд визначати для спільного майна режим часткової або сумісної власності. Окремою нормою ч. 2 ст. 369 ЦК України, законодавець визначає порядок розпорядження сумісним майном. Воно має здійснюватися лише за згодою всіх співвласників, яка може бути виражена у будь-якій формі, встановленій ЦК для правочинів. Однак у випадках вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, згода всіх співвласників на його вчинення має бути висловлена письмово й нотаріально посвідчена в порядку, встановленому законодавством. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ст. 372 ЦК України). Оскільки, між померлим та іншим співвласником зазначеної вище земельної ділянки, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не здійснювався поділ, будь якій формі, передбаченій чинним законодавством, то при визначені ідеальних часток кожного із співвласників необхідно виходити із засад рівності. Тобто, всім співвласникам земельної ділянки загальною площею, 0,0952 га, яка розташована по [ADDRESS] , належить (належало) по 1/2 частці даної земельної ділянки. Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отже, до складу спадщини за законом після померлого [PERSON] , входило право власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки загальною площею 0,0952 га, яка розташована по [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. На допустимості обраного позивачами способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном визначення часток законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, а тому слід визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,0952 га, кадастровий номер 6125255400:02:001:2478 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved