Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивачі у жовтні 2024 року через свого представника звернулися до суду з вищевказаним позовом до відповідача, у якому просили: визнати за кожним з них право власності на 1/45 частини квартири [ADDRESS] , які належать [PERSON] , одночасно припинивши її право власності на 1/15 частку вказаної квартири. У обґрунтування позовних вимог позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони разом з відповідачем [PERSON] є співвласниками квартири загальною площею 72,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яка складається із 3 житлових кімнат площею 41, 9 кв.м., та нежитлових приміщень: кухні 9,4 кв.м., коридора 11,1 кв.м., ванни 2,7 кв.м., туалету 1,1 кв.м., балкону та лоджії. Право власності на зазначену квартиру було набуто шляхом приватизації. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1997, квартира належала на праві спільної власності (в рівних долях по 1/5 частини квартири) членам сім`ї [PERSON], а саме: батькам [PERSON] , [PERSON] та їх дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] є дружиною [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка за домовленістю між спадкоємцями була оформлена на 3-х осіб, однією із яких була відповідач. Таким чином, після смерті [PERSON] відповідач набула права власності в вищезазначеній квартирі на її 1/15 частку. Також частку в квартирі отримала в спадщину мати померлого [PERSON] , але не встигла оформити спадщину, оскільки померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , право власності на її частку в квартирі отримали [PERSON] та [PERSON] . Відтак, станом на день подання позову, частки у вищезазначеній квартирі розподіляються таким чином: [PERSON] - 11/30; [PERSON] - 11/30; [PERSON] - 6/30; [PERSON] - 2/30. Позивачі повідомляють, що спірна трикімнатна квартира не може бути поділена між співвласниками в натурі, а отже неможливо виділити у натурі частки із спірної квартири, яка знаходиться у спільній частковій власності сторін. Як на підставу задоволення заявлених вимог, позивачі вказують, що частка відповідача у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки між сторонами існують конфліктні відносини. На час подання позову між сторонами не досягнуто взаємної згоди щодо користування спірною квартирою. Оціночна вартість квартири становить 3 312 813,00 грн, а оціночна вартість 1/15 частини цієї квартири дорівнює 220 854,20 грн. За вищевказаним позовом ухвалою суду від 15 листопада 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник позивачів у підготовчому судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1997, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , а саме кожен є власником 1/5 частини вказаної квартири. Відповідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.09.2024, позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/6 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно зазначеного Витягу, відповідач є власником 1/15 частки вказаної квартири. З вищенаведеного вбачається, що позивачі разом є власниками 14/15 часток вказаної квартири, а відповідач є власником 1/15 частини спірної квартири. Згідно технічного паспорту квартири за адресою: [ADDRESS] , її загальна площа становить 72,2 кв.м., яка складається із 3 житлових кімнат площею 41, 9 кв.м., та нежитлових приміщень: кухні 9,4 кв.м., коридора 11,1 кв.м., ванни 2,7 кв.м., туалету 1,1 кв.м., балкону та лоджії. У відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до абзацу 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно технічного паспорту на спірну трикімнатну квартиру кожній зі сторін не може бути виділено відокремлену частину квартири з самостійним виходом, а виділ часток квартири відповідача не може мати місце, оскільки відсутня технічна можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Отже, спірна квартира є неподільною. На час розгляду справи між сторонами не досягнуто взаємної згоди щодо користування спірною квартирою. У абзацах 3-4 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 зазначено, що розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Згідно Звіту про оцінку майна від 18.09.2024, що складений ТОВ «АН ДІОН ВЕСТ», оціночна вартість трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] складає 3 312 813,00 грн. Також згідно згаданого Звіту вбачається, що 1/15 частина спірної квартири складає 220 854,20 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. 29 жовтня 2024 року позивач [PERSON] здійснив попереднє внесення вартості спірної частки у загальному розмірі 220 854,20 грн на депозитний рахунок суду, що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги визнання позову відповідачем і те, що вказане визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ті обставини, що сторони не можуть досягти згоди щодо спільного користування квартирою, суд уважає можливим припинити відповідачу [PERSON] право власності на 1/15 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , при цьому визнавши за позивачами право власності на зазначену частку у рівних частинах за кожним. Однак, з метою захисту прав відповідача на грошову компенсацію, суд убачає необхідним стягнути з позивачів на користь відповідача [PERSON] 220 854,20 грн грошової компенсації в рахунок припинення права спільної часткової власності на 1/15 частину квартири. Відповідно до ст. 133, 142 ЦПК України, на підставі визнання позову відповідача суд убачає правильним стягнути з останньої на користь кожного з позивачів 50% сплаченого судового збору у розмірі 973,69 грн. Інші 50% сплаченого судового збору суд убачає правильним повернути позивачам з державного бюджету. На підставі викладеного, ст. 319, 355-357, 365 ЦК України, ст. 4-5, 12-13, 133, 142, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved