Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона та відповідач по справі [PERSON] перебували у цивільному шлюбі. [INFO] у них з відповідачем народився син [PERSON] . Однак оскільки при реєстрації народження дитини не було спільної заяви батьків, запис у Книзі реєстрації народжень було проведено за прізвищем матері, тобто її прізвищем, а ім`я та по батькові батька дитини було записано за її вказівкою. Стверджує, що вона та відповідач спільно проживали та вели спільне господарство до народження дитини. Однак відповідач [PERSON] залишив її, коли дізнався про її вагітність, перейшовши проживати по [ADDRESS] . У розмові він своє батьківство щодо сина [PERSON] заперечує, подавати заяви про визнання себе батьком дитини не бажає. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просили суд ухвалити рішення, яким визнати батьківство відповідача [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.05.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства залишено без руху, та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.06.2024, у зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного\~суду Івано-Франківської\~області від 13.09.2024 по даній справі закрито підготовче\~провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Ланчинською селищною радою Надвірнянського району Івано-Франківської області 05.12.2023 складено актовий запис № 36 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). В свідоцтві про народження дитини батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю дитини записана [PERSON] . Оскільки на час народження сина [PERSON] позивач [PERSON] не перебувала в зареєстрованому шлюбі, тому відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, згідно якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України від 05.06.2024 № 00045367465 (а.с. 17). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є односельчанином позивачки [PERSON] , проживає по сусідству з нею. З відповідачем [PERSON] знайомий, вони односельчани. Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] деякий час зустрічались. Він приходив у гості до батька позивача, де бачив позивача та відповідача разом. Це було літом 2023 року, точніше він не пригадує. Також йому відомо, що позивачка народила хлопчика [PERSON] . На його думку батьком хлопчика є відповідач [PERSON] , оскільки дитина схожа на нього зовнішністю. Про те, що відповідач є батьком дитини, він також зрозумів з того, що [PERSON] та [PERSON] зустрічались, проводили разом багато часу, після чого позивачка народила дитину. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є кумою позивачки [PERSON] , та хресною хлопчика [PERSON] , якого народила позивачка. З відповідачем [PERSON] вона особисто не знайома. Зазначає, що вона кілька разів, зокрема весною та літом 2023 року, приїздила в гості до [PERSON] та проживала у неї деякий час, під час чого була свідком того, як вона зустрічалась з [PERSON] . У них були нормальні стосунки, [PERSON] приходив до неї додому, інколи навіть ночував у неї, вони проводили разом багато часу, він провідував її у лікарні. Під час проживання у [PERSON] , вона сприймала [PERSON] як чоловіка [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] є батьком хлопчика [PERSON] , якого народила [PERSON] , оскільки [PERSON] та [PERSON] зустрічались, після чого позивачка народила дитину. Вона особисто бачила, як [PERSON] писав повідомлення [PERSON] про те, що дитина не його. Однак дитина схожа на нього зовнішністю. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України,\~якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається: 1)\~за заявою\~матері та\~батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України , походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про\~визнання батьківства\~може бути\~пред`явлений\~матір`ю,\~опікуном,\~піклувальником дитини,\~особою,\~яка утримує\~та виховує\~дитину,\~а також\~самою дитиною,\~яка досягла\~повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. У таких\~справах позови\~осіб,\~зазначених у\~ч.\~3\~ст.\~128\~СК України,\~приймаються до\~судового розгляду,\~якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Тлумачення норм СК України свідчить про те, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до статті 128 СК України та статті 129 СК України. Так, у статті 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У такому випадку особа, яка вважає себе батьком дитини, чи матір, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, які досягли повноліття, можуть подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту ч.1 ст.20 та ст. 128 СК України, позовна вимога про визнання батьківства згідно зі статтею 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності. Як встановлено в судовому засіданні, на момент зачаття та народження сина [PERSON] позивач [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі, небуло спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Таким чином, у даному випадку підлягають застосуванню норми ст. 128 СК України, згідно якої з позовом про оспорення батьківства має право звернутись позивач [PERSON] , як матір дитини. У даному випадку підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За результатами розгляду справи та дослідження доказів суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт батьківства відповідача щодо малолітньої дитини, яку народила позивача. Зокрема на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, стороною позивача долучено дві фотокартки, на одній з яких зображено позивача та відповідача разом, на іншій позивача та відповідача разом з маленькою дівчинкою. Однак вказані фотокартки суд не вважає належними доказами по справі, оскільки не підтверджують факт батьківства відповідача щодо малолітнього [PERSON] . Крім того на спільній фотокартці позивача та відповідача зображено не [PERSON] , а іншу дитину. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] також не є належними доказами по справі, оскільки вказані свідки підтвердили лише те, що позивач та відповідач зустрічались та проводили разом час. Однак про батьківство відповідача щодо малолітнього [PERSON] їм відомо лише зі слів позивачки та з власних переконань. При вирішенні спору про визнання батьківства судом мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності, та не викликати сумніву щодо доведеності обставин, зазначених у позові. Суд зазначає, що факт перебування сторін у стосунках, на що покликається позивач, не є однозначним доказом на підтвердження факту батьківства відповідача [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] . Також в судовому засіданні не підтверджено належними доказами факт кровної спорідненості між дитиною і особою, яку позивач вважає її батьком відповідачем по даній справі. Таким доказом може бути висновок молекулярно-генетичної експертизи. Однак вказана експертиза по даній справі не проводилась та стороною позивача відповідного клопотання не заявлялось. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства відповідача щодо малолітнього [PERSON] , стороною позивача не надано. Суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог та ненаданням належних та достатніх доказів. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне: У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання батьківства відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений нею судовий збір в сумі 1211,20 грн. згідно квитанції № ПН3086293 від 17.05.2024 (а.с. 2), необхідно покласти на позивача. Висновки суду: Суд, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання\~батьківства необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви, покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed