Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

06 січня 2025 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області\~через систему "Електронний суд" звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Кошельок" (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 3463410237-620431 від 18.02.2022 року у розмірі 30982,50 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту: 9000,00 грн та заборгованості за відсотками за користування позикою: 21982,50 та судові витрати у розмірі 2422 грн 40 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" та [PERSON] укладено договір № 3463410237-620431, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 9000 грн., строком на 25 днів, відсоткова ставка у розмірі 1,85 % за початковий строк кредитування. ТОВ «Кошельок» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] . В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 30982,50 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту складає 9000 грн.; відсотки за початковий строк користування позикою 4162,50 грн., відсотки за продовжений строк користування позикою 17820,00 грн. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08 січня 2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 18 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" та [PERSON] укладено договір № 3463410237-620431\~про надання\~коштів у\~позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту, \~з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в електронній формі, в порядку передбаченому\~Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до п.1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 9000,00 грн та на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.3 договору, тип кредиту споживчий кредит. Проценти за користування кредитом: 4162,50 грн., які нараховуються за ставкою 1.85 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.4.2. договору). Відповідно до п. 2.1 договору, кредит надається строком на 25 днів, початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. У п.3.5 договору сторони погодили, що у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений лояльним періодом, встановлений п. 2.1. договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена у п. 3.4. договору процентна ставка менша ніж 2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів визначені у п. 3.4. договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2.2 % за кожен день користування кредитом, починаючи з дня укладення договору, і до повного повернення кредиту. Таким чином, зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,85% розповсюджується на весь період користування кредитом з моменту укладення договору при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого у п. 2.1. договору. У пункті 3.6 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною у розумінні статті 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом на наступних умовах:зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більш ніж на 90 днів лояльного періоду ( п. 3.7. договору). з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 проценти річних, що становить 2,2 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним ( п. 3.8. договору). Відповідно до п.9.1.договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кридитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Пунктом 9.2. договору передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим договором. Додатком № 1 до договору є графік розрахунків. До вказано договору позивач надав паспорт споживчого кредиту, що містить основні умови кредитування, які ідентичні викладеним умовам у договорі, що підписані сторонами з використанням електронного підпису. Договір № 3463410237-620431 від 18 лютого 2022 року про надання кредиту підписаний [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 5226. У листі Центрального відділення ПАТ "МТБ БАНК" у м. Києві від 09.12.2024 № 04/642-04/168, адресованому директору ТОВ "КОШЕЛЬОК" [PERSON] повідомлено, що нижчезазначена операція була успішно проведена через систему хPAY та зарахована на картку карткодержателя: [NUMBER] . Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за договором №3463410237-620431 від 18.02.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, залишок заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 12.06.2022 становить 30982,50 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 9000,00 грн та суми прострочених платежів по процентах 21982,50 грн. Доказів погашення відповідачем заборогованості перед позивачем матеріали справи не містять. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2\~ст.1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Статтями 12, 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем не доведено виконання договору перед відповідачем належним чином з огляду на таке. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак, матеріали даної справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором перед первісним кредитором. При цьому, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача не є належним доказами наявності такої заборгованості та її розмірів, а її зміст не підтверджує факт користування [PERSON] кредитними коштами. Лист Центрального відділення ПАТ "МТБ БАНК" у м. Києві від 09.12.2024 № 04/642-04/168, адресований директору ТОВ "КОШЕЛЬОК" [PERSON] про те, що нижчезазначена операція була успішно проведена через систему хPAY та зарахована на картку карткодержателя: [NUMBER] , не є належним доказом надання [PERSON] кредитних коштів, оскільки не є первинним документом, оформленим відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, у зазначеному листі номер картки карткодержателя, на яку, згідно його змісту, було зараховано кошти, відрізняється від номеру картки зазначеного [PERSON] у договорі. З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог, позивач не надав належних доказів, які підтверджують надання ним відповідачу кредитних коштів у розмірі, які були передбачені кредитним договором, суд приходить до висновку про те, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості перед ним у розмірі 30982 грн 50 коп. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed