Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона з відповідачем 12 липня 2017 року уклали шлюб. Сторони від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що в неї з чоловіком упродовж останніх восьми місяців стосунки, як між подружжям, не складались, що призвело до остаточного їх припинення. Усі спроби відновити ці відносини були безрезультатними. З того часу сторони спільних інтересів не мають, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. За вказаний період позивач прийшла до висновку, що подальшого сенсу відновлювати та продовжувати шлюбні відносини немає. Спільних дітей не мають, тому спорів, стосовно місця їх проживання немає. Майнових спорів між сторонами наразі також немає, оскільки спільне майно, набуте у шлюбі, відсутнє. Через відсутність спільної згоди на припинення шлюбу у адміністративному порядку позивачка змушена звертатись з вказаним позовом до суду, оскільки вважає, що формально-юридичне перебування у зареєстрованому шлюбі не відповідає її інтересам. Позивач просить суд розірвати укладений 12 липня 2017 року шлюб між нею та відповідачем, відновити позивачу дошлюбне прізвище. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26.12.2024 року до суду надійшла заява відповідача з проханням проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує, інших заяв та клопотань не мав. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 липня 2017 року виконавчим комітетом Харитонівської сільської ради Коростишівського району Житомирській області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що у позивача з її чоловіком упродовж останніх восьми місяців стосунки, як між подружжям, не складались, що призвело до остаточного їх припинення та до фактичного розірвання шлюбних стосунків, шлюб фактично припинив існування. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Зважаючи на те, що позивач змінила своє прізвище у зв`язку з державною реєстрацією шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] », проте після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе повернути позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач просить залишити за собою судові витрати, які складаються із сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved