Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та процесуальні дії у справі. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 17.11.2007 року вони уклали шлюб, в якому народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час подружнє життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сімейне життя між подружжям фактично припинене вже 2,5 роки, у зв`язку з чим просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) . Сторони в судове засідання 03.02.205 не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги він підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки у справі міститься розписка про одержання рекомендованого відправлення про виклик до суду. При цьому Відповідач не надала відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Отже, суд не вбачає перешкод для розгляду справи по суті. ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що 17.11.2007 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області за номером 553. Після реєстрації шлюбу прізвище Відповідача змінено на « [PERSON] ». [INFO] у шлюбі народився син [PERSON] , а [INFO] - донька [PERSON] . Батьками дітей записані відповідно Позивач та Відповідач. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, через різні погляди на життя. Питання про місце проживання дітей сторони планують вирішити окремо. ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте Позивач не має наміру зберігати шлюб з Відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Приймаючи до уваги заяву Позивача, суд вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Водночас на засідання суду Відповідач не з`явилась, відзиву на позовну заяву не надала та не реалізувала своє право вказати, яке прізвище вона бажає залишити після розірвання шлюбу. Відтак суд вважає, що за таких обставин за Відповідачем слід залишити її чинне прізвище « [PERSON] ». За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. IV. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн., який підлягає стягненню з Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved