Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів на дитину. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що відповідачем мають спільну малолітню доньку. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.09.2019\~ стягнуто щомісяця з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. Однак, відповідач рішення суду не виконує, аліменти на дитину не сплачує, тому станом на серпень 2024 у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 138509,47 грн. За підрахунком позивача розмір неустойки за період з 01.08.2024 по 22.10.2024 становить 114962,47 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 114962,47 грн. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.11.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи, призначено судове засідання. Представник позивачки у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого\~ про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається зі змісту рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.09.2019 у справі №183/3322/19, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.09.2019 у справі №183/3322/19 із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. З наданого позивачкою розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Синельниківського ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 60500438 вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість, загальний розмір якої станом на 30 серпня 2024 року становить 138 509,47 грн.\~ При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до частин першої та другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено, що положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України) субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Суд враховує, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. В свою чергу, відповідач не скористався своїм правом на подання суду відзиву на\~ позов та доказів на яких він ґрунтується, не надав суду доказів сплати аліментів, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів. Проте, з виконаним позивачкою та її представником розрахунком суд не погоджується, оскільки його здійснено на всю суму заборгованості - 138 509,47 грн., а не за кожен місяць, як про це неодноразово роз`яснював Верховний Суд.\~ Так, позивачкою заявлено вимоги про стягнення пені за період з 01.08.2024 по 22.10.2024, а не за увесь період прострочення сплати аліментів. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України). Аналогічні висновки наведено у постанові Верховного Суду від 2 червня 2022 року у справі № 602/1455/20. За липень 2024 року відповідачу нараховано заборгованість у сумі 3522,25 грн., кількість днів прострочення з 01.08.2024 по 22.10.2024 складає 82 дні. Відтак розмір пені за несплату аліментів у липні 2024 року розраховується наступним чином: 3522,25 х 1% х 82 = 2888,04 грн. За серпень 2024 року відповідачу нараховано заборгованість у сумі 3522,25 грн., кількість днів прострочення з 01.09.2024 по 22.10.2024 складає 51 день. Відтак розмір пені за несплату аліментів за серпень розраховується наступним чином: 3522,25 х 1% х 51 = 1796,22 грн. Тобто, станом на 22.10.2022 з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів за липень 2024 року та серпень 2024 року у сумі 4684,26 грн. (1796,22+2888,04). При цьому відомостей про те, який розмір заборгованості за аліментами відповідач допустив з 01.09.2024 по 22.10.2024 позивачем не надано, що позбавляє суд можливості здійснити розрахунок розміру пені з дотриманням вищезазначених положень законодавства та правових висновків Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 461/7406/18 вказано, що «Верховний Суд зазначає, що відповідно до статті 196 СК України неустойка (пеня) розраховується від суми несплачених аліментів, тому відповідна сума (заборгованість за аліментами) має бути встановлена судом з посиланням на докази у справі. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних перешкод у наданні доказів про розмір нарахованих та несплачених аліментів за період з 01.09.2024 по 22.10.2024 позивачка, яка користується професійною правничою допомогою адвоката, не мала. Тому в частині вимог про стягнення пені за вказаний період позов не підлягає задоволенню. Доводи позивачки та її представниці про те,\~ що за період з серпня 2024 року по жовтень 2024 року підлягає стягненню пеня у сумі 114962,47 грн. (нарахована на усю суму заборгованості 138509 грн. за 83 дні), є помилковими та суперечать вищенаведеним нормам законодавства та правовим висновкам Верховного Суду. Разом з тим, висновки у даній справі не позбавляють позивачку можливості звернення до суду з позовом про стягнення пені, яка підлягає нарахуванню до серпня 2024 року. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 1211,20 грн. у зв`язку з тим, що позивачку звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial