Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі ордеру № Г247400 на житлове приміщення від 24.01.1975 року (Додаток 1), який виданий [PERSON] , [PERSON] та його родина - дружина [PERSON] , донька [PERSON] , [PERSON] зайняли 2-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Після народження Позивача (мати - [PERSON] , донька [PERSON] , батько - [PERSON] ), він був зареєстрований у даній квартирі та проживав разом із матір`ю. В подальшому, після розлучення батьків, мати Позивача народила доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом у картці прописки відділу внутрішніх справ Подільського району м. Києва. Дідусь [PERSON] помер [INFO] , мати позивача [PERSON] померла [INFO] , на дату її смерті сестрі Позивача (Відповідачу) було 9 років, позивачу було 19 років. Відповідно до листа за № 277 від 15.08.2008 Санаторної неповної середньої школи-інтернату № 21 для дітей-сиріт і дітей, що залишились без батьківської опіки з психоневрологічними захворюваннями, [PERSON] , 1987 р. н. згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 19.05.1999 року була усиновлена. 27 жовтня 2001 року Позивач одружився з [PERSON] , дружина Позивача з того часу проживає разом із чоловіком за адресою його реєстрації. У подружжя народився син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які з народження зареєстровані за адресою реєстрації та проживання Позивача - [ADDRESS] . Станом на сьогодні у квартирі [ADDRESS] зареєстровані 4 осіб - Позивач, його син [PERSON] з 2002 р. н., його донька - [PERSON] , з 2009 року та сестра [PERSON] (Відповідач, яка з 1999 року усиновлена), що підтверджується відповідними довідками. Позивач зауважує, що з 1999 року, після усиновлення сестри Позивача - [PERSON] , будь-якої інформації щодо місця її перебування у Позивача не має. Вже майже 25 роки у Позивача відсутня інформація щодо сестри, яка не проживає за адресою реєстрації, не цікавиться житлом, не утримує житло. Факт не проживання Відповідача за адресою: [ADDRESS] підтверджується: листом Санаторної неповної середньої школи-інтернату № 21 для дітей-сиріт і дітей за № 277 від 15.08.2008 року; актом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» від 01.11.2017 року (Додаток 18); актом сусідів будинку [ADDRESS] від 04.03.2019 року (Додаток 19). Факт сплати комунальних послуг Позивачем підтверджується відповідними квитанціями та довідкою про нарахування та сплату по особовому рахунку (Додатки 20, 21). Таким чином, відсутні будь-які законні підстави для збереження за Відповідачем права користування вказаним жилим приміщенням. Також, протягом 25 років відсутні будь-які наміри Відповідача на використання жилим приміщенням. Наявність реєстрації Відповідача за даною адресою є перешкодою для Позивача у здійсненні ним своїх прав у складі права власності, таких як приватизація, вільне володіння, розпорядження та користування своїм майном. Крім того, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але фактично нараховуються на зареєстрованих у жилому приміщені осіб, чим об`єктивно порушуються права Позивача. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач та його представник подану позовну заяву підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. На підставі ордеру № Г247400 на житлове приміщення від 24.01.1975 року (Додаток 1), який виданий [PERSON] , [PERSON] та його родина - дружина [PERSON] , донька [PERSON] , [PERSON] зайняли 2-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Після народження Позивача (мати - [PERSON] , донька [PERSON] , батько - [PERSON] ), він був зареєстрований у даній квартирі та проживав разом із матір`ю. В подальшому, після розлучення батьків, мати Позивача народила доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом у картці прописки відділу внутрішніх справ Подільського району м. Києва. Дідусь [PERSON] помер [INFO] , мати позивача [PERSON] померла [INFO] , на дату її смерті сестрі Позивача (Відповідачу) було 9 років, позивачу було 19 років. Відповідно до листа за № 277 від 15.08.2008 Санаторної неповної середньої школи-інтернату № 21 для дітей-сиріт і дітей, що залишились без батьківської опіки з психоневрологічними захворюваннями, [PERSON] , 1987 р. н. згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 19.05.1999 року була усиновлена. 27 жовтня 2001 року Позивач одружився з [PERSON] , дружина Позивача з того часу проживає разом із чоловіком за адресою його реєстрації. У подружжя народився син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які з народження зареєстровані за адресою реєстрації та проживання Позивача - [ADDRESS] . Станом на час розгляду справи у квартирі [ADDRESS] зареєстровані 4 осіб - Позивач, його син [PERSON] з 2002 р. н., його донька - [PERSON] , з 2009 року та сестра [PERSON] (Відповідач, яка з 1999 року усиновлена), що підтверджується відповідними довідками. Факт не проживання Відповідача за адресою: [ADDRESS] підтверджується: листом Санаторної неповної середньої школи-інтернату № 21 для дітей-сиріт і дітей за № 277 від 15.08.2008 року; актом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» від 01.11.2017 року (Додаток 18); актом сусідів будинку [ADDRESS] від 04.03.2019 року (Додаток 19). Факт сплати комунальних послуг Позивачем підтверджується відповідними квитанціями та довідкою про нарахування та сплату по особовому рахунку (Додатки 20, 21). Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності Зокрема така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 592/5041/21. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати 6 - ти місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення перериває строк тимчасової відсутності. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила 6 - ти місяців. Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна -встановити дійсні обставини справи. Згідно із ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В ході судового розгляду встановлено, що відповідач у справі понад 1 рік постійно не проживає у спірній квартирі, крім того у матеріалах справи присутній акт фактичного непроживання відповідача у спірній квартирі, а тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 8004-8890-6830-6350 від 27.08.2024 у розмірі 1 211 грн 20 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved