Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що у нього відсутні спільні інтереси з відповідачкою, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, тому позивач прийшов до твердого переконання, що їх сім`я розпалась і зберегти неможливо. Від шлюбу мають двох доньок, одна з них неповнолітня. Позивач просить суд розірвати укладений 02 вересня 2000 року шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 26.12.2024 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено 07.01.2025 року. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 2000 року виконкомом Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирській області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу, на момент подачі позову, сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною копією свідоцтва про її народження. Відповідно до позовної заяви у сторін також є вже повнолітня спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідно до позовної заяви у позивача відсутні спільні інтереси з відповідачкою, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Враховуючи викладене встановлюється, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved