Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 17.03.2023 року розірвано. Від подружніх відносин мають доньку [PERSON] , яка народилася [INFO] . Заочним рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 04.04.2023 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідач аліменти на утримання доньки не сплачує, участі у вихованні, утриманні доньки не приймає, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Наразі вона перебуває у шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі третю особу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не прибула, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву до суду не подано. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у відсутність представників. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому 15.06.2019 року шлюбі, який за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2023 року розірвано. Рішення набрало законної сили 17.04.2023 року. [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.10.2019 року. 08.12.2023 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.12.2023 року. За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 07.07.2024 року №15 Суворовського РВ ДВС м. Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.07.2024 року становить 64130,00 грн. Згідно довідки Житомирського дошкільного навчального закладу №63 Житомирської міської ради [PERSON] самостійно піклується про свою дитину [PERSON] , яка відвідує дошкільний навчальний заклад №63 з 22.03.2024 року. Лише мати постійно приводить дитину до дошкільного закладу і забирає, оплачує рахунки за харчування, приймає активну участь в спільних заходах педагогічного колективу та батьківської спільноти. З висновку органу опіки і піклування Центральної районної у м. Херсоні ради від 24.12.2024 р. №1125 року вбачається, що Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, а відповідачем не спростовано, що [PERSON] вихованням своєї дитини не займається, матеріально її не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться її долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини, оскільки байдужість відповідача до дитини свідчить про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачем суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене та підписане 13 лютого 2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved