Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Заявник звернулася до Сихівського районного суду м.Львова у порядку окремого провадження із заявою про видачу обмежувального припису стосовно заінтересованої особи на строк 6 місяців із визначенням тимчасового обмеження прав останнього: наближатися на 300 м до місця проживання (перебування) та місця роботи заявника; особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, яка за власним бажанням перебуває у місці невідомому заінтересованій особі, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні розмови із заявником або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; направити заінтересовану особу до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В. Суддя ухвалою від 28 січня 2025 року прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами окремого провадження з призначенням судового засідання. При розгляді заяви у судовому засіданні заявник з участю представника заяву підтримала, просять також видати обмежувальний припис і стосовно малолітніх дітей. Заінтересована особа у судовому засіданні проти видачу обмежувального припису заперечив, натомість суду пояснив, що приходить за адресою реєстрації заявника лише з метою відвідати меншу дитину сина, адже зі старшою дитиною не спілкується, бо вона його не поважає; покликається на те, що заявник і її мати провокують його на конфлікти, у результаті чого він, будучи переважно у нетверезому стані, не взмозі стримати емоції, та вчиняє насильство у присутності їхніх дітей; востаннє 23.12.24., перебуваючи навіть у тверезому стані, заподіяв тілесні ушкодження заявнику і її матері в присутності малолітніх дітей, у зв`язку з чим порушено кримінальне провадження. Розглянувши справу, суд прийшов наступного висновку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, та яким регламентовано наступне. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. У постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19, які у порядку ч.4\~ст.263\~ЦПК України підлягають урахуванню при застосуванні норм права, сформульовано правову позицію про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №127/9600/22 вказано, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. До того ж у постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №161/16344/20 зроблено висновок, що суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними. У ході розгляду справи судом з`ясовано, що заявник та заінтересована особа перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 серпня 2024 року у справі № 450/2842/24. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] ; судом наказом Сихівського районного суду м.Львова від 29 квітня 2024 року у справі № 464/1311/24 стягуються аліменти із заінтересованої особи на утримання дітей. Заінтересована особа проживає за адресою [ADDRESS] . Наведені обставини підтверджуються учасниками справи та узгоджуються із письмовими доказами. Відносно заінтересованої особи як кривдника органами поліції систематично виносилися термінові заборонні приписи: 11 вересня 2024 року за скоєнням ним домашнього психологічного насильства стосовно колишньої дружини (серії АА № 448448); 19 грудня 2024 року за скоєнням ним домашнього психологічного насильства стосовно доньки [PERSON] (серії [NUMBER] ); 19 грудня 2024 року за скоєнням ним домашнього психологічного насильства стосовно колишньої дружини - заявника (серії АА № 448722). Заінтересована особа неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУАП, що передбачає відповідальність за домашнє насильство: 11 вересня 2024 року вчинив відносно своєї колишньої дружини за місцем її проживання домашнє насильство, а саме виражався у її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої; 19 грудня 2024 року вчинив відносно своєї колишньої дружини за місцем її проживання домашнє насильство, а саме виражався у її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Викладене підтверджується постановами Сихівського районного суду м.Львова від 24 жовтня 2024 року у справі № 464/6858/24 та від 09 січня 2025 року у справі № 464/57/25. У відповідності до обвинувального акта, який перебуває на розгляді Сихівського районного суду м.Львова, заінтересована особа 23 грудня 2024 року на ґрунті особистих неприязних відносин наніс удар милицею у ділянку голови заявника, чим спричинив потерпілій легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України. Свідок [PERSON] , матір заявника, суду ствердила щодо постійного вчинення неправомірних дій у присутності малолітніх дітей колишнім чоловіком доньки [PERSON] , який неодноразово приходить до місця їх проживання та вчиняє сварки та конфлікти. 23 грудня 2024 року заінтересована особа побив її та доньку, у зв`язку з чим кримінальна справа перебуває на розгляді суду, де вони виступають потерпілими. Аналіз наведених заявником доказів переконливо свідчить, що заінтересованою особою постійно та систематично учиняється домашнє насильство у психологічній та фізичній формах, що беззаперечно визнано останнім. У ст.ст.3, 27 Конституції України установлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Заявником достеменно доведено наявність очевидних ризиків повторного заподіяння домашнього насильства відносно заявника та дітей, повторність дій після притягнення до адміністративної відповідальності та винесення термінових заборонних приписів, а також обвинувачення заявника у кримінальному правопорушенні заінтересованої особи свідчить про реальну небезпеку та загрозу здоров`ю заявника та дітей, у зв`язку з чим потребують захисту у порядку, передбаченому\~Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» з видачею обмежувального припису строком на 6 місяців. Не позбавлення заінтересовану особу права наближатись до місця проживання заявника та дітей, існує реальна загроза психічному або фізичному здоров`ю заявника та дітей, а також вірогідність повторного вчинення домашнього насильства та настання тяжких чи особливо тяжких наслідків. На підтвердження обставин її переслідування та переслідування дітей [PERSON] , а також, що заінтересована особа веде листування, телефонні переговори або контактує через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб з боку кривдника, суду доказів заявником не надано. Таким чином винесення обмежувального припису з відповідними заходами обмеження є необґрунтованим. У ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. У силу приписів ст.350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству" або\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. З огляду на такі законодавчі положення правові підстави направлення для проходження програми для кривдників у порядку цивільного судочинства не передбачено.

Outcome: dismissed