Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Заявник [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Гуцул М.С. звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 20 січня 2015 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] . В обґрунтування заяви, заявник зазначив, що з 20.012015 року вона проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , як жінка та чоловік за адресою: [ADDRESS] . Вони з [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, набували спільне майно, купували та робили ремонт у вищевказаному будинку. Фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, що підтверджується доданими до позовної заяви документами. [PERSON] у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, був призваний на військову службу до лав ЗСУ [INFO] по мобілізації згідно Указу Президента України №69/2022 «Про загальнообов`язкову мобілізацію». [PERSON] брав безпосередню участь у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини. [INFO] виконуючи бойове завдання в районі населеного пункту Новоєгорівка Харківської області він загинув. Заявник, як дружина загиблого здійснила його поховання та робила поминальний обід. Також, як дружина [PERSON] заявник здійснює догляд за його матір`ю [PERSON] та надає їй допомогу в отриманні нею одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її сина [PERSON] . Мати [PERSON] - [PERSON] доручила їй бути її представником з усіма належними для того повноваженнями у всіх без винятку установах, та підприємствах. Після поховання [PERSON] вона звернулася з письмовою заявою до [INFO] з приводу отримання грошової допомоги, встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та надання пільг передбачених законодавством України, як цивільній дружині солдата [PERSON] , який загинув [INFO] , при виконанні бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини. [INFO] їй повідомив, що нею не надано документів, які б підтверджували її родинні відносини із загиблим [PERSON] для отримання грошової допомоги та надання пільг загиблого ветерана війни та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] . На підставі чого, заявник звернулася до суду з даною заявою. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2024 року відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи, залучено Міністерство оборони України, як заінтересовану особу до участі у справі, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та про виклик і допит свідків. На виконання ухвали суду начальником відділу Маловисківського відділу ДРАЦС Новоукраїнського району Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) О.Кавун подано відповідь щодо державної реєстрації шлюбів [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала подану заяву у повному обсязі посилаючись на обставини викладені заяві. Пояснила, що вони з [PERSON] проживали разом 9 років, він переїхав до неї за її місцем проживання по [ADDRESS] . Вони разом робили в будинку ремонт, купували речі, вели спільне господарство, доглядали за його матір`ю [PERSON] . Крім того, коли [PERSON] призвали він на її картковий рахунок постійно здійснював переказ коштів та з Донецької області присилав свої їй свої речі. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Гуцул М.С. підтримала заяву у повному обсязі. Вважає, що долучені докази до матеріалів справи підтверджують факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , докази є вагомими і підтверджують обставини зазначені в заяві. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] просила задовольнити заяву [PERSON] . Пояснила, що [PERSON] її син, проживав разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина, вони вели спільне господарство та робили все разом до дня смерті [PERSON] . Крім невістки [PERSON] в неї більше нікого не має, саме вона їй допомагає по господарству та підтримує у всьому. Розуміє, що [PERSON] подала заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина для отримання грошової допомоги після загибелі її сина [PERSON] . Представник заінтересованої особи [INFO] , в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі, заяви клопотання не надходили. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. 21.01.2025 року подала письмові пояснення, в яких просила залишити заяву [PERSON] без розгляду, оскільки встановлення судом факту прямо пов`язане з подальшим вирішенням спору про право між матір`ю загиблого військовослужбовця [PERSON] та заявницею на отримання соціальних виплат, що суперечитиме вимогам ч.4 ст. 315 ЦПК України. В судовому засіданні допитано свідків, особи яких встановлені судом, з`ясовані стосунки зі сторонами у справі, роз`яснено положення ст. 230 ЦПК України, попереджено про кримінальну відповідальність та приведено до присяги у встановленому законом порядку. У судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] , пояснила, що є сусідкою загиблого [PERSON] та заявниці [PERSON] , перебуває із заявницею у дружніх відносинах, а померлий [PERSON] товаришував з її померлим чоловіком. [PERSON] її односельчанка. Відомо, що [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом з 2014 року, він переїхав до заявниці за адресою: [ADDRESS] , вони разом вели спільне господарство, [PERSON] завжди допомагав заявниці по господарству, вони завжди між собою перебували в гарних відносинах. Відомо, що [PERSON] залишилася в гарних відносинах з матір`ю [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , пояснив, що заявниця є його сусідкою, із заявницею перебуває у дружніх відносинах. Відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю близько 8-9 років за адресою заявниці по [ADDRESS] . Вони разом купували побутову техніку, вели спільне господарство, вдвох обробляли город та ходили за покупками, постійно [PERSON] зустрічав заявницю з роботи. Відомо, що заявниця [PERSON] доглядає матір [PERSON] , яка є заінтересованою особою по справі [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника, його представника, заінтересовану особу [PERSON] , свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд у межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти, обставини та правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.1967 року, виданого Злинською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області. Батьками [PERSON] в свідоцтві про народження зазначено: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.10) Заявниця [PERSON] звернулася із заявою до Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області з метою підтвердження факту проживання за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] на момент мобілізації до Збройних Сил України. В ході проведення обстеження комісією встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] протягом 9 років та на момент мобілізації до Збройних Сил України фактично проживав в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Вищевказану інформацію підтверджують сусіди: [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , мати [PERSON] - [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання від 02.07.2024 року, виданого Злинською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.11). Відповідно до довідки від 08.07.2024 року за №509, виданої Злинською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] протягом 9 років та на момент мобілізації до Збройних Сил України фактично проживав в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом [PERSON] зазначений [PERSON] , що підтверджується декларацією №0001-Е507-8010 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с.14). [PERSON] 21.04.2024, 20.05.2024, 04.06.2024 та 07.06.2024 року здійснював відправлення посилок з м. Лиман Донецької області - [PERSON] в с. Злинка, Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується товарно-транспортними накладними Нової пошти (а.с.15). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в результаті вибухової травми внаслідок бойових дій, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Злинською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області від 19.06.2024 року, довідкою про смерть [PERSON] , виданою Злинською сільською радою від 19.06.2024 року за №25, довідкою про причину смерті [PERSON] виданою відділом судово - медичної експертизи трупів та чергових експертів Дніпропетровської області від 15.06.2024 року (а.с. 18, 19, 20). 11.06.2024 року [INFO] сповістив [PERSON] , як дружину про те, що її чоловік стрілець - помічник гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] призваний [INFO] 02.08.2023 року загинув [INFO] поблизу н.п. Новоєгорівки Харківської області під час мінометного обстрілу при виконанні бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини по здійсненні заходів з національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації на сході України, що підтверджується сповіщенням сім`ї №177 (а.с.21). [PERSON] , як дружина [PERSON] , здійснила його поховання та поминальний обід, що підтверджується накладною ФОП [PERSON] від 17.06.2024 року, накладною ФОП [PERSON] 19.06.2024 року№1, товарними чеками ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] від 14.06.2024 року (а.с.22, 23, 24). Після смерті [PERSON] - [PERSON] звернулася із заявою до [INFO] щодо отримання грошової допомоги, встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та надання пільг передбачених законодавством України, як цивільній дружині [PERSON] . 30.07.2024 року на запит [PERSON] за підписом начальника [INFO] [PERSON] , останній надано відповідь про те, що нею не надано будь-яких документів, які б підтверджували родинні відносини із загиблим солдатом [PERSON] (а.с. 25). Факт спільного проживання однією сім`єю загиблого чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON] , підтверджуються також фото світлинами на яких зафіксовано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що з ними по сусідству проживали однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу. Вони вели спільне господарство, купували майно, худобу та зерно, робили ремонт будинку та господарських будівель. Тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина (29-34). Актових записів про державну реєстрацію шлюбу та розірвання шлюбу стосовно [PERSON] , [INFO] не виявлено. Стосовно [PERSON] , мається актовий запис про шлюб №17 від 04.06.1988 року складений Злинською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області щодо реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , та актовий запис про розірвання шлюбу №122 від 11.09.1991 року складений Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідю начальника відділу Маловисківського відділу ДРАЦС Новоукраїнського району Кіровоградської області Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) О.Кавун від 14.01.2025 року. Крім того, судом досліджено довіреність видану Злинською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області від 20.06.2024 року, зареєстровану в реєстрі за №172, в якій [PERSON] уповноважила [PERSON] на її представництво з усіма належними для того повноваженнями у всіх без винятку установах, та підприємства, в організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування та виписку про надходженням грошових коштів [PERSON] на її картковий рахунок за період з 22.05.2024 року по 13.02.2024 року (а.с. 13, 26). Вирішуючи дану заяву [PERSON] , суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до пунктів 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. Враховуючи зазначені норми процесуального права, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Метою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю є реалізація права заявниці на отримання одноразової грошової допомоги, та інших пільг, як дружини загиблого військовослужбовця. Тобто від яких залежить виникнення у заявниці права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у зв`язку зі смертю військовослужбовця. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом. мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини четвертої 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації, а також докази, які підтверджують спільне проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Згідно з частинами першою та другою статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20) та від 01 вересня 2021 року у справі № 523/9720/17 (провадження № 61-7715св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Згідно з постановою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не вказують на те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц зазначено, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів. Відповідно до ч.4 ст.21 - 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця мають члени сім`ї, батьки загиблого (померлого) військовослужбовця. Відповідно до абз. 1, 2 п. 2 Постанови Кабінет Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Щодо позиції викладеної в письмових поясненнях заінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду, суд виходить з такого. На обґрунтування такої позиції представник Міністерства оборони України, крім іншого, посилався на приписи ст. 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», в якій зазначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 16, ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в яких передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті, а саме: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили та постанову Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі 200/14136/17, в якій зазначено, що встановлення судом факту прямо пов`язане з подальшим вирішенням спору про право між матір`ю загиблого військовослужбовця та заявницею на отримання соціальних виплат, що суперечить вимогам ч.4 ст.315 ЦПК України. Однак, суд не погоджується з такими доводами представника заінтересованої особи з огляду на наступне. Пленумом Верховного Суду України у постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року справа № 200/14136/17 зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Як вбачається із заяви заявник звернулася до суду з вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у період з 20.01.2015 року по день його смерті, тобто по [INFO] . Вказаний факт заявниці необхідно встановити для отримання соціальних гарантій члена сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права (постанова ВС від 29 червня 2022 року в справі № 205/6338/21). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичні наслідки, якщо: (1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; (2) чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; (3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; (4) встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 761/16799/15-ц, від 23.01.2019 року у справі № 536/1039/17 (пункт 17)). Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висловлювалася про те, що інститут окремого провадження та встановлення у цьому провадженні юридичного факту не передбачено для того, щоби вирішувати будь-який спір про право. Згідно позиції Верховного Суду, сформованої у справі № 632/580/17 від 20 червня 2019 року, юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, зокрема, довіреності виданої заінтересованою особою [PERSON] на заявницю [PERSON] з наданням останній надано представництво у всіх без винятку установах та з усіма належними правами довірителя, показань заінтересованої особи матері загиблого [PERSON] - [PERSON] , в яких остання зазначила, що крім заявниці в неї нікого не має, свідків [PERSON] та [PERSON] , які свідчать про те, що заявниця та заінтересована особа перебувають у добрих стосунках, на підставі чого, суд доходить висновку, що заінтересована особа [PERSON] не перешкоджає в реалізації права [PERSON] на отримання нею грошової допомоги та надання їй пільг передбачених законодавством України, як члену сім`ї загиблого ветерана війни (як дружині загиблого військовослужбовця), а тому спір про право під час розгляду даної справи відсутній. Крім того, 18 січня 2024 року Великою Палатою Верховного суду винесена постанова у справі №560/17953/21, в якій серед іншого зазначеного, що Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду не погоджується з висновком та вважає за необхідне відступити від наведеного в постанові від 22.03.2023 року у справі № 290/289/22- ц, висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо неналежності спорів про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги до цивільної юрисдикції. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. В своїй постанові Велика Палата Верховного Суду встановила, що за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд відхиляє доводи Міністерства оборони України вказані викладених в письмових поясненнях. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка, про який просить встановити заявниця, породжує юридичні наслідки, беручи до уваги, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, з огляду на досліджені в судовому засіданні докази, а саме те, що заявник [PERSON] проживала із загиблим [PERSON] , як одна родина та їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, а саме те, що [PERSON] з січня 2015 року перейшов жити до заявниці [PERSON] вів з нею спільне господарство та бюджет по день його смерті, тобто по [INFO] , при цьому, враховуючи позицію заінтересованої особи матері померлого [PERSON] , яка просила задовольнити заяву заявника [PERSON] , покази свідків, які підтвердили обставини викладені заявницею в заяві, суд доходить висновку, що заявником доведено факт її спільного проживання із [PERSON] , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 20 січня 2015 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] , а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved