Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач, [PERSON] ), звернулась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] як законних представників (батьки) неповнолітніх [PERSON] , 2008 р.н., та [PERSON] , 2010 р.н. (далі - Відповідач 1, Відповідач 2, [PERSON] та [PERSON] ), мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина будинку за адресою: [ADDRESS] , інша 1/2 частина будинку належить - [PERSON] . У вищевказаному будинку зареєстровано 6 (шість) осіб: позивач - [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ,); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ). [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) являються Позивачу онуками які із Позивачем не проживають та не ведуть спільне господарство починаючи з серпня 2015 року. Оскільки онуки не проживають у спірному будинку понад 9 років, при цьому, колишня невістка та онуки припинили мешкати у житлі з власної волі, без будь-якого тиску чи примусу Позивача. У добровільному порядку з реєстрації не знімаються, чим перешкоджають реалізації його (позивача) прав на будинок, зокрема, вона має намір продати будинок, оскільки, кошти необхідні для термінового лікування, то просила визнати їх такими, що втратили право користування будинком. Ухвалою суду від 30.04.2024 року позовну заяву [PERSON] , залишено без руху та надано строк для виправлення вказаних в ухвалі суду недоліків заяви. Ухвалою суду від 02.07.2024 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.07.2024 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 16.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.11.2024 рік. У судовому засіданні [PERSON] просила суд задовольнити позовні вимоги. Крім іншого, вказала на те, що починаючи з 2020 року [PERSON] проживає у с. Великі Бубни Сумської області. [PERSON] , 2008 р.н., проживає з бабусею у [ADDRESS] з 2014 року по теперішній час. Представник Позивач позивача адвокат Резнік К.О. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. [PERSON] заперечила проти позову. Зазначила, що у дітей має бути житло. Але зазначила, що останній раз бачила дітей у будинку ще у 2018 році. Також вказала на те, що вони виїхали з батьками ще у 2014 році. Служба у справах дітей Макарівської селищної ради свого представника в судове засіданн не направили. Проте, надіслали клопотання про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування серії ВВВ № 070935 від 26.05.2004 року [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно Довідки про зареєстрованих осіб № 3118 від 15.11.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 6 (шість) осіб: позивач - [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ,); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ). Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно дост.405ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідачі, які були членами сім`ї позивача, з серпня 2015 року, тобто, понад дев`ять років не проживають у вказаному будинку, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, жодних заперечень щодо позову суду не надали, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідачів такими, що втратили право користування даним будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до квитанції про сплату судового збору вбачається, що позивачем було сплачено 1 211 грн. 20 коп. судового збору, відтак з [PERSON] та [PERSON] , солідарно, на користь [PERSON] , необхідно стягнути 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) в рівних частинах з кожного по 605 грн. 50 коп., судового збору. Правова допомога у даній справі надавалась позивачу, адвокатом - Резнік К.О., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 20/03-24-СІ від 20.03.2024, Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, Ордером на надання правничої (правової) допомоги, Актом приймання надання послуг з якого вбачається, що вартість послуг адвоката становить 15 000 грн. Відповідно до квитанції №104136 від 20.03.2024, вбачається, що [PERSON] сплатила Резнік К.О. 15 000 грн. за надання правової допомоги згідно з Договором № 20/03-24-СІ від 20.03.2024. Відтак суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] , солідарно, на користь [PERSON] , необхідно стягнути 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) в рівних частинах з кожного по 7500 грн., витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved