Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 12.10.2021 року вона уклала шлюб з відповідачем. Причиною розірвання шлюбу є діаметрально протилежні погляди на життя, психологічне насильство з боку відповідача, окреме проживання. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, позовна заява містить клопотання про розгляд справи без ї участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом неодноразового направлення йому судових повісток та поштової кореспонденції з процесуальними документами за адресою реєстрації його місця проживання, однак такі повідомлення про вручення відповідної\~ поштової кореспонденції повернулися до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже судом вживалися усі необхідні заходи для повідомлення відповідача про судові засіданні, шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою реєстрації її місця проживання, і в інший якийсь спосіб повідомити [PERSON] про час і місце судового розгляду суд позбавлений можливості. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 12 жовтня 2021 року у Хустському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) за а/з №365(а.с.6). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надав, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Також позивач [PERSON] , у відповідності до ст. 113 СК України, має право відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1211,60 грн. слід покласти на позивача, про що нею заявлено клопотання у позовній заяві.

Outcome: approved