Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що [PERSON] , проживав разом із [PERSON] у цивільному шлюбі з 2019 року по 30.06.2021 року. За період спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з часом сімейні стосунки між сторонами розпалися та 30.06.2021 року стали проживати окремо. Позивач разом із сином проживаю у [ADDRESS] , а [PERSON] проживає окремо у [ADDRESS] . Кожен з них мають окрему сім`ю, не пов`язані спільним господарством і побутом. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання, порядку утримання і виховання спільної дитини. З 2021 року позивач самостійно виховує та утримує сина. З того часу син проживає разом з ним, він здійснює належний догляд за ним, забезпечує всі його життєві потреби та розвиток, оскільки мати дитини не приймає участі у вихованні та фінансовому забезпеченні сина, не надає коштів на його утримання та не цікавиться розвитком дитини. З метою захисту прав дитини, оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, та можливості стягнення аліментів, виникла потреба у юридичній фіксації зазначеного факту самостійно виховання та утримання позивачем малолітнього сина [PERSON] , 2020 р.н., що й просить суд. Також, оскільки відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, позивач просить суд стягнути з неї на його користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , 2020 р.н., у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно. У судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву у якій просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак до суду надійшла її письмова заява у якій вказує про визнання позову, та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З обставин викладених у позовній заяві, проти яких не заперечує позивач, судом встановлено, що [PERSON] , проживав разом із [PERSON] у цивільному шлюбі з 2019 року по 30.06.2021 року. За період спільного проживання у нас народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.07.2020 року. Сторони припинили сімейні стосунки та з 30.06.2021 року ми стали проживати окремо. Наразі позивач проживає разом із сином у [ADDRESS] , а відповідачка проживає окремо у [ADDRESS] . Кожен з них має окрему сім`ю, не пов`язані спільним господарством і побутом. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини. З обставин які не заперечується відповідачкою судом встановлено, що з 2021 року він самостійно виховує та утримує сина. З того часу син проживає разом з ним, перебуває на його утриманні та вихованні, він як батько дитини, здійснює належний догляд за ним, забезпечує всі його життєві потреби та розвиток, оскільки мати дитини не приймає участі у вихованні та фінансовому забезпеченні сина, не надає коштів на його утримання та не цікавиться розвитком дитини. З метою захисту прав дитини, оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, і можливості стягнення аліментів, виникла потреба у юридичній фіксації зазначеного факту самостійно виховання та утримання батьком малолітнього сина [PERSON] , 2020 р.н. і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Від встановлення факту самостійно виховання та утримання дитини виникає моє право як позивача на отримання аліментів. Оскільки відповідачка не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] , суд дійшов висновку за доцільне стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно. Саме такий розмір аліментів буде достатній для забезпечення належного виконання батьківського обов`язку по утриманню дітей. При встановленні розміру аліментів суд бере до уваги визнання відповідачкою позову, відсутності постійної роботи у відповідача та за станом її здоров`я, який дає можливість утримувати себе і дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів. На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved