Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу\~та встановлення факту, що має юридичне значення. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 04.02.2023 Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом № 56. За час спільного проживання, як подружжя, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що протягом останнього часу їх шлюб з відповідачем носить формальний характер. З листопада 2024 року спільно не проживають. Причиною розпаду сім`ї послужила несумісність характерів та різних поглядів на життя, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. В зв`язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просив його розірвати. Також вказав, що малолітній син [PERSON] , [INFO] залишиться проживати разом з ним після розірвання шлюбу та буде знаходитись на його утриманні та вихованні. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про розгляд справи в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести в її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходило. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.07.2007, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.02.2023 (а.с.15). За час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Подружні стосунки між сторонами погіршилися та з листопада 2024 року вони не підтримують будь-яких відносин та припинили спільне проживання. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, відсутність між ними протягом тривалого часу будь-яких відносин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Даний факт також вбачається із заяв поданих сторонами. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Після припинення шлюбних стосунків та спільного проживання спільний син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з позивачем [PERSON] . Останній самостійно займається його вихованням та утриманням. Той факт, що дитина проживає разом з батьком та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні підтверджується довідкою Буковинського центру відновного лікування та комплексної реабілітації дітей від 16.01.2025 з якої вбачається , що на огляд до лікаря звертався пацієнт [PERSON] в супроводі батька [PERSON] . Діагноз затримка моторного розвитку, із подальшим спостереженням (а.с.16). З витягу сайту МВС України (а.с.17) вбачається, що позивач [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №1 від 15.01.2025 виданої ОКНП «Чернівецький обласний наркологічнй диспансер» встановлено, що психіатричних, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання обов`язків опікуна у [PERSON] відсутні (а.с.21). \~ \~ \~ \~Нотаріально посвідченим договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 30.01.2025 засвідчена та обставина, що син [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] , [INFO] , останній зобов`язується забезпечувати сина всім необхідним та не перешкоджати у спілкуванні із матір`ю (а.с.23). Посненнями наданими свідками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] підтверджується та обставина, що позивач самостійно проживає зі своїм сином та одноособово здійснює його утримання та виховання. Постійно за ним доглядає, займається розвитком дитини та забезпечує його усім необхідним (а.с.7-12). Відповідно до довідки ФОП [PERSON] Басейн «DOLPHIN» від 15.01.2025 №1 виданої позивачу [PERSON] , про те, що його син, [PERSON] дійсно відвідує індивідуальні заняття з плавання, на які його приводить батько [PERSON] , який бере активну участь у вихованні дитини, постійно цікавиться його успіхами та розвитком (а.с.18). Згідно відповіді на запит №08 від 17.01.2025 виданої КНП «Міська дитяча поліклініка» підтверджується та обставина, що [PERSON] перебуває під наглядом сімейного лікаря. З приводу надання медичної допомоги дитині до сімейного лікаря звертається батько [PERSON] . Рекомендації лікарів виконує (а.с.19). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини самостійного виховання та утримання батьком малолітньої дитини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що позивачем доведений факт самостійного виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин та з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне також встановити такий факт в судовому порядку, оскільки це відповідатиме законним правам та інтересам позивача, а також малолітньої дитини. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України у випадку відсутності згоди щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. На підставі викладеного, ст.ст.\~110,\~112,\~113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved