Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (код ЄДРПОУ: 44559822; місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 08.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи було укладено електронний договір №5506302 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів у сумі 25000 грн на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . При цьому відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 121160 грн, що складається з 25000 грн - тіло кредиту та 96160 грн - нараховані відсотки за користування кредитом. 29.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5506302 від 08.02.2022 року. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник відповідача надіслала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутній доказ на підтвердження зарахування коштів на рахунок [PERSON] . Крім того, акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 року містить лише загальні відомості щодо кількості боржників та загальну суму заборгованості, що не дає можливості перевірити, чи дійсно ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» передалося право вимоги за договором №5506302 до [PERSON] . Представник позивача надіслав відповідь на відзив, в якому зауважує на тому, що відповідач, оформлюючи кредитний договір на веб-сайті ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, зареєструвалася та створила електронний кабінет, в якому отримала текст кредитного договору та ознайомилася з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. При цьому доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. Щодо зарахування коштів, представник позивача зазначив, що переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору було здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідач вказала особисто в заяві на отримання кредиту, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Також представник позивача спростовує твердження представника відповідача щодо неналежних доказів переходу права вимоги до відповідача, посилаючись на те, що матеріали позовної заяви містять оформлений витяг з реєстру боржників відносно відповідача, при цьому зазначає, що повний реєстр надати неможливо, оскільки він містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України «Про захист персональних даних». Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про витребування доказів задоволено, розгляд справи відкладено на 03.02.2025 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися, просили розгляд справи проводити без їх участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 08.02.2022 року [PERSON] за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» на веб-сайті https://www.creditplus.ua, заповнивши заявку в особистому кабінеті, уклала електронний договір №5506302 про надання споживчого кредиту, який підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A942444». ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів у сумі 25000 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Згідно відповіді Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» від 07.01.2025 року №20.1.0.0.0/7- 250106/7058-БТ, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN: [NUMBER] ), на яку 08.02.2022 року здійснено переказ коштів на суму 25000 UAH. Відповідно до п. 1.4. договору, строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Пунктом 1.5.1.кредитного договору визначена стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Згідно п. 1.5.2. знижена процентна ставка складає 0,796 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 10.03.2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в рафіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. 10.03.2022 року [PERSON] не здійснила оплату відсотків згідно графіку платежу та не повернула тіло кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, що складається з 25000 грн - тіло кредиту та 67660 грн - нараховані відсотки за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. 29.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до п.п. 3 п. 4.1 договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. 29.05.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» повідомило [PERSON] про укладення договору факторингу, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» стало новим кредитором за кредитним договором №5506302. Як вбачається з витягу з реєстру боржників (додаток №1 до договору факторингу №29-05/2023-Ф від 29.05.2023 року), ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за кредитним договором №5506302 на суму 92660 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» нарахувало відсотки за 60 календарних днів за період 08.11.2022 року по 06.01.2023 року в межах строку договору за ставкою 1,90 %, що складає 28500 грн. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано договір про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», який укладений в електронній формі у особистому кабінеті відповідача та підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A942444», паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення вартості кредиту, які містять, зокрема, узгоджені відсоткові ставки за користування кредитними коштами та строк платежів. Крім того, позивачем надано довідку про успішність операції щодо зарахування коштів на банківську картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , що підтверджує факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Таким чином сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладеного кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до [PERSON] , яка належним чином не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтуваною та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147 грн 20 коп. Крім того, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 року, звіт про надання правової допомоги від 26.12.2023 року, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг за правовий аналіз доказів і спірних документів для подання позовної заяви, складання позовної заяви та її подання до суду в інтересах клієнта становить 10000 грн, рахунок на оплату по замовленню №290/25/12 від 25.12.2023 року на суму 10000 грн. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved