Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У червні 2024 року представник позивача [PERSON] , представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що сторони 24 квітня 2010 року зареєстрували шлюб. Наразі позивач перебуває в ЗСУ. Із січня 2024 року сторони остаточно припинили подружні стосунки, фактично кожен із них живе своїм життям, внаслідок чого їх спільне подальше сімейне життя і збереження шлюбу є неможливим. Позивач не цікавиться життям позивача, а він її. Спільне господарство вони не ведуть, кожен має окремий бюджет, відповідач зрозумів, що в них з відповідачем різні характери, відсутнє взаєморозуміння. Наміру примирятися з відповідачкою позивач не має, тому вважає за доцільне припинити шлюб у судовому порядку. Позивач має дочку [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця проживання дитини немає, з позивача стягуються аліменти на утримання дитини. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судовий розгляд справи по суті на 14 серпня 2024 року. Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року розгляд справи відкладено до 30 жовтня 2024 року за клопотанням відповідача. Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року на стадії судового розгляду позовну заяву залишено без руху, установлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 31 жовтня 2024 року представником позивача [PERSON] усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року частково задоволення клопотання\~ відповідача [PERSON] , надано сторонам у справі про розірвання шлюбу строк на примирення один місяць до 01 січня 2025 року, зупинено провадження у справі до закінчення строку на примирення. Ухвалою суду від 02 січня 2025 року у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про примирення сторін та спливом наданого строку на примирення поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 27 січня 2025 року. Протокольною ухвалою суду від 27 січня 2025 року відкладено розгляд справи до 12 лютого 2025 року за заявою відповідача [PERSON] . У судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, позивач надіслав до суду заяву, датовану 04 лютого 2025 року, у якій указав, що він не зустрічався із [PERSON] вже понад рік, взагалі не має бажання її бачити, не має до неї почуттів. Заперечує проти примирення з відповідачем, не бажає примирятися, просить суд розірвати шлюб задля отримання можливості зареєструвати шлюб з іншою жінкою, яка незабаром народить бажану спільну дитину. Також позивач зазначив, що він наполягає на позові, просить суд розірвати шлюб з відповідачем та розглянути справу без його участі.\~ У судовому засіданні 02 грудня 2024 року відповідач позов не визнала, просила надати строк на примирення, указувала, що можливість примирення між нею та відповідачем не втрачена, оскільки вони мають двох спільних неповнолітніх дітей. У судове засідання 12 лютого 2025 року відповідач повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки (а. с. 71), про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ураховуючи ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення за відсутності позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягав на задоволенні позову, і відповідача, яка була належним чином повідомлена судом про дату, час та місце судового засідання, однак до суду повторно не з`явилася та не повідомила суд про поважні причини своєї неявки, не наддала доказів поважності причин неявки в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до\~ ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України\~ охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 2010 року, про що складено відповідний актовий запис за № 25, місце державної реєстрації шлюбу: відділ реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області (а. с. 4). Із позовної заяви та пояснень відповідача, наданих у судовому засіданні, судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до\~ ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що\~ шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено,\~ що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні\~ уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,\~ враховувати наявність малолітньої дитини,\~ дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя,\~ забезпечувати участь у судовому засіданні,\~ як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач скористався правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягав на розірванні шлюбу. З метою збереження сім`ї за клопотанням відповідача судом було надано сторонам строк на примирення терміном один місяць, який позитивних результатів не дав, позивач своєї позиції стосовно розірвання шлюбу та ставлення до відповідача не змінив, бажання зберегти сім`ю та продовжувати шлюбні стосунки не має. Судом також установлено, що подружнє життя сторін не склалося. Позивач перебуває в ЗСУ, має почуття до іншої жінки, із якою бажає зареєструвати шлюб. Із січня 2024 року сторони остаточно припинили подружні стосунки. Наразі сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх спільне подальше сімейне життя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не висловила бажання на зміну прізвища на дошлюбне.\~ Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, суд уважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права позивача та відповідача, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.3691985005.1 від 09 червня 2024 року (а. с. 3). Ураховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved