Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва у справі № 753/18780/23 від 18.12.2024 позовні вимоги задоволено. Представник позивача ТОВ «Універсальна кредитна компанія» - адвокат Бабенко Я.В звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зазначене питання не було вирішено судом при ухваленні рішення. Подану заяву обґрунтовує тим, що сторони погодили, що оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом протягом 5 робочих днів після набрання рішення законної сили, та після виконання усього обсягу необхідних процесуальних дій по справі. На підставі викладеного просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 94 500,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: - чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; - чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; - поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; - дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Згідно з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 слідує, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В питанні критеріїв виснувала Велика палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15ц. Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також в питанні надання доказів правомірності надання правової допомоги, варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги ( договору, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтам тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Відповідно до письмових матеріалів справи №753/18780/23 рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2024 позовні вимоги ТОВ "Універсальна кредитна компанія"- задоволено. Представник позивача - адвокат Бабенко Я.В на підтвердження заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надала: договір про надання правової допомоги від 12.09.2023, укладений між ТОВ «Універсальна кредитна компанія» та Адвокатським об`єднанням «Мітракс», ордер на надання правничої правової допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Також, до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі представником позивача було долучено також: - акт прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2023, у якому зазначено виконані послуги: вивчення документів, вартість - 2 000,00 грн.; позовна заява, вартість 20 000,00 грн.; заява про забезпечення позову, вартість - 2000,00 грн. Також долучено рахунок на оплату № 227 від 13 вересня 2023, платіжну інструкцію №30 від 18.09.2023 про оплату коштів згідно вищезгаданого рахунку; - акт прийому-передачі від 01 жовтня 2023, у якому зазначені види послуг: консультація по справі за вересень 2023, вартість - 2500,00 грн; рахунки на оплату зазначених послуг № 247 від 02 жовтня 2023 на суму 2500,00 грн. та платіжну інструкцію №53 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 02 жовтня 2023, у якому зазначені види послуг: консультація по справі за 25.09.2023, вартість - 1500,00 грн; рахунки на оплату зазначених послуг № 331 від 27 грудня 2023 на суму 5500,00 грн. та квитанцію №9ХХ3-Е0Н0-6КВ8-Е9ОЕ від 08.01.2024 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 12 грудня 2023, у якому зазначені види послуг: заява про забезпечення позову, вартість - 3000,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 317 від 11 грудня 2023 та платіжну інструкцію №88 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 21 грудня 2023, у якому зазначені види послуг: заява про забезпечення позову, вартість - 3000,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 328 від 21 грудня 2023 та платіжну інструкцію №97 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 01 лютого 2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 01 лютого 2024, вартість - 5500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 24 від 01 лютого 2024 та платіжну інструкцію №15,16 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 12 березня 2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 11 березня 2024, вартість - 5500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 101 від 20 травня 2024 та платіжну інструкцію №82 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 01 травня 2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 30 квітня 2024, вартість - 5500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 96 від 01 травня 2024 та платіжна інструкція № 70 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 15 травня 2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 15 травня 2024, вартість - 5500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 101 від 20 травня 2024 та платіжна інструкція № 82 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 28 травня 2024, у якому зазначені види послуг: відповідь на відзив, вартість - 8000,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 106 від 28 травня 2024 та платіжну інструкцію № 84 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 26 липня 2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 25 липня 2024, вартість - 5000,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 158 від 26 липня 2024 та платіжна інструкція № 114 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 11 вересня 2024, у якому зазначені види послуг: заява про збільшення позовних вимог, вартість - 3500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 182 від 10 серпня 2024 та платіжна інструкція № 136 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 27 вересня 2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 26 вересня 2024, вартість - 5500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 199 від 27 вересня 2024 та платіжна інструкція № 143 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 20 листопада 2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 18 листопада 2024, вартість - 5500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 232 від 20 листопада 2024 та платіжна інструкція № 170 щодо сплати вказаного рахунку; - акт прийому-передачі від 19 грудня 2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 18 грудня 2024, вартість - 5500,00 грн; заява про ухвалення додаткового рішення, вартість - 2000,00 грн.; рахунок на оплату зазначених послуг № 257 від 19 грудня 2024 та платіжна інструкція № 192 щодо сплати вказаного рахунку. При цьому, відповідно до приписів ч.8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.5,6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачами та їх представниками не було подано до суду заперечень щодо заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь позивача витрат, понесених ним на правову допомогу. За змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Отже, нормами чинного законодавства визначено право сторін договору про надання правової допомоги визначати вартість наданих/отриманих послуг на власний розсуд чи фіксованою сумою чи обрахунком з урахуванням вартості однієї години роботи та кількості потрачених годин. При цьому, виконавець, який надає певний вид послуг має право на власний розсуд, в залежності від складності певної дії, визначати вартість її за годину. Отже, як вбачається із долучених до матеріалів справи документів, а саме - актів прийому-передачі виконаних робіт вбачається, що вартість 1 години витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги складає 2000,00 грн. Разом із тим, адвокат Бабенко Я.В у долучених актах зазначала, що нею було надано послуги, зокрема, для підготовки та участі у судовому засіданні 01 лютого 2024, де вона витратила 2,5 год., хоча з протоколу судового засідання від 01 лютого 2024 вбачається, що судове засідання тривало 16 хвилин; для підготовки та участі в судовому засіданні 11 березня 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,5 години, однак із протоколу судового засідання від 11 березня 2024 року вбачається, що воно тривало 5 хвилин; для підготовки та участі в судовому засіданні 30 квітня 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,5 години, однак із протоколу судового засідання від 30 квітня 2024 року вбачається, що воно тривало 3 хвилини; для підготовки та участі в судовому засіданні 15 травня 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,5 години, однак із протоколу судового засідання від 15 травня 2024 року вбачається, що воно тривало 15 хвилин; для підготовки та участі в судовому засіданні 25 липня 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,5 години, однак із протоколу судового засідання від 25 липня 2024 року вбачається, що воно тривало 5 хвилин; для підготовки та участі в судовому засіданні 29 вересня 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,5 години, однак із протоколу судового засідання від 29 вересня 2024 року вбачається, що воно тривало 4 хвилини; для підготовки та участі в судовому засіданні 18 листопада 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,5 години, однак із протоколу судового засідання від 18 листопада 2024 року вбачається, що воно тривало 45 хвилин; для підготовки та участі в судовому засіданні 18 грудня 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,5 години, однак із протоколу судового засідання від 18 грудня 2024, вбачається, що до суду ніхто з учасників справи не з`явився, при цьому від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Поряд з цим, адвокатом не надано належного обґрунтування розрахуванням нею часу, витраченого на кожне із зазначених судових засідань, які саме нею дії вчинялись для його підготовки, та з чого вона виходила, визначаючи такий час за кожне судове засідання, враховуючи дійсну їх тривалість. При цьому сукупний час проведених судових засідань, відповідно до протоколів, складає 1 годину 33 хвилини. В той же час, суд зауважує, що складання заяви про ухвалення додаткового рішення оплатою додатково не підлягає. Так, заява про ухвалення додаткового рішення має на меті подання доказів на підтвердження витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи та вартість за її складання, яку просить стягнути представник позивача у розмірі 2000,00 грн. є необґрунтованою. Суд також звертає увагу і на те, що подання такої заяви та доказів витрат на правничу допомогу протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду є правом сторони. Сторона позивача на власний розсуд вирішила подати такі докази саме після ухвалення рішення суду, що викликало необхідність складання відповідної заяви. Така позиція викладена у додаткові постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22. В пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін. Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); - суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). Суд зауважує, що інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи, що міститься в Актах наданих послуг професійної правничої допомоги, не в повній мірі відповідає критерію дійсності та необхідності адвокатських витрат, зокрема, надання юридичних консультацій по справі; підготовка та подача заяви про збільшення позовних вимог; повторну подачу заяви про забезпечення порзову. Крім того, у задвооленні однієї заяви про забезпечення позову відмолено, а заяву про збільшення позовних вимог залишено без розгляду. Суд звертає увагу, що зазначені послуги поглинаються наданими послугами з підготовки позовної заяви та відповіді на відзив, а тому не можуть бути враховані при розподілі судових витрат. Таким чином, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст позовної заяви, докази, долучені до неї, зміст відповіді на відзив, відзиву на зустрічну позовну заяву, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на кількість та тривалість судових засідань, часткове задоволення позовних вимог, враховуючи те, що представником позивача не подавалось до суду клопотання про витребування оригіналу договору, про яке зазначено у розрахунку витрат, з огляду на принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлені витрати представником позивача не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер. Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22). Відтак, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з позивача витрати за надання правничої правової допомоги на користь відповідача в сумі 37000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial