Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

19.07.2024 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі судового наказу, який виданий Ковельським міськрайонним судом Волинської області 07.06.2023, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 05.12.2023 позивач уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу народилася дитина [PERSON] . На даний час позивач проходить військову службу. Позивач зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти у встановленому розмірі, оскільки змінився його сімейний стан, погіршився стан здоров`я, на його утриманні також перебуває його теперішня дружина. На підставі викладеного просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача в користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/5 усіх доходів. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.07.2024 позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та надано термін для усунення недоліків. 29.07.2024 позивач недоліки усунув. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 04.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідачка просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки, позовна заява є безпідставною та необгрунтованою, а розмір стягуваних аліментів є співмірним із матеріальним становищем відповідача. 17.10.2024, 11.11.2024 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 08.01.2025\~судове засідання\~не відбулося\~у зв`язку\~з перебуванням\~головуючого судді\~у щорічній\~відпустці. Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників\~справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане 11.02.2014 виконавчим комітетом Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області) та [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане 27.11.2011 Зеленською сільською радою Ковельського району Волинської області) є [PERSON] та [PERSON] . 05.12.2023 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] та від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частинами 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8 статті 7 СК України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (частина 2 статті 141 СК України). Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Після винесення судового наказу про стягнення аліментів, у платника [PERSON] змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він вдруге одружився і на його утриманні перебуває син [PERSON] , [INFO] , та дружина [PERSON] . Проте, суд звертає увагу, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, зважаючи на особу платника аліментів, а також беручи до уваги інтереси дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення, зважаючи на матеріальний стан відповідача, на те, що на його утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина, з урахуванням рівного обов`язку батьків по утриманню дітей, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки до 1/4 всіх його видів заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задовольняються частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 908, 40 грн.

Outcome: partial