Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

В квітні 2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» (скорочена назва АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом та просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.12.2016 року, що станом на 19.03.2024р. становить 61349,65 грн, з яких 46478,39 грн - заборгованість за кредитом, 14871,26 грн\~заборгованість за відсотками, а також судовий збір в сумі 3028 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ «А-Банк» вказувало, що 27.12.2016 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт, а також на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Отримавши кредитні кошти, [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором, а тому станом на 19.03.2024 має заборгованість в зальному розмірі 61349,65 грн, з яких 46478,39 грн - заборгованість за кредитом, 14871,26 грн\~заборгованість за відсотками. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, долучив до позовної заяви клопотання щодо проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Представник відповідача в суді вказував, що в дійсності останньою отримувалися кредитні кошти, разом з тим між сторонами договору не погоджувалися його умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, їх розмір, а тому вимоги позову в частині стягнення заборгованості по відсотках вважає безпідставними. Зауважував, що за період з 01.03.2021 по 01.03.2024 року (три роки, які передували зверненню до суду) відповідачкою отримано кредитні кошти в розмірі 66\~137,13грн, з яких банку повернуто -45\~221 41грн. В зв`язку з цим позовні вимоги підлягають до задоволення частково в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в межах різниці між фактично отриманими та повернутими коштами, що становить 20\~915,72грн. В частині позовних вимог про стягнення боргу за період з 27.01.2017 по 28.02.2021 року просив відмовити, в зв`язку пропуском позивачем строку позовної давності. Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08.05.2024 року справу в порядку спрощеного позовного провадження призначено до судового розгляду по суті з викликом сторін. В липні 2024 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву разом із клопотанням про поновлення строків на його подання. Згідно вказаного відзиву, вимоги позову відповідачка не визнає в силу їх безпідставності, обґрунтовуючи тим, що вимушена була користуватися кредитними коштами, оскільки має низький розмір пенсії та хронічні захворювання, в зв`язку з чим потребує лікування. Також зауважувала, що не узгоджувала із кредитором розміру відсотків за користування кредитом, оскільки підписана нею Анкета заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не містить такої інформації та в цілому такий документ не може підтверджувати наявність між нею та Банком кредитних відносин. В серпні 2024 року позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого вказуючи на під ставність позовних вимог зауважував, що із наданих доказів є очевидним, що відповідачка користувалася кредитом, що свідчить про ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та погодження з ними. Крім того, зауважував, що в подальшому, будучи клієнтом банку, відповідачка 22.09.2020 року підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «кредитна картка» в якому обумовлені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше, а тому вимоги позову щодо стягнення відсотків за користування кредитом є обґрунтованими. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог враховуючи наступне. \~ \~ \~ \~Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Судом встановлено,що [PERSON] стала клієнтом АТ «Акцент-Банк», у зв`язку з чим уклала договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 27.12.2016 року, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що підписана нею Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення, погодилася з його умовами та погодилася отримати примірник договору шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Крім того відповідачка погодилася з тим, що зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку. Позивач зазначає, що відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, тобто не виконала зобов`язання за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Акцент-Банк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. АТ «Акцент-Банк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак остання не виконувала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-Банк» надало суду: копію Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 27.12.2016 року; витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщених на сайті www.a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила»; тарифи по кредитній картці «Універсальна», «Універсальна GOLD»; копію паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 22.09.2020; розрахунок заборгованості за договором, виписку по картці за період з 27.12.2016 по 19.03.2024 р.р. Отже, АТ «Акцент-Банк» відкрило на ім`я відповідачки картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку перераховані кредитні кошти. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.12.2016 року, станом на 19.03.2024 року існує заборгованість в сумі 61349,65 грн, з яких 46478,39 грн - заборгованість за кредитом, 14871,26 грн\~заборгованість за відсотками. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 27.12.2016 року, розрахунком заборгованості. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 цього Кодексу\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування»\~(далі Закон №1734-VIII). За змістом ч. 2ст. 9 Закону №1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Згідно з ст.81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як встановлено судом, підписана відповідачем анкета-заява не містить процентної ставки за надані кредитні кошти. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.12.2016 року, Банк посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, а також тарифи користування кредитною картою «Універсальна» та «Універсальна GOLD». Дійсно, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, а також тарифи по картці «Універсальна» та «Універсальна GOLD», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови. Однак названі документи не підписані відповідачкою та матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1\~ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст.263ЦПК України\~має враховуватися судами при застосуванні норм права. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 22.09.2020 слідує, що в ньому зазначені всі обумовлені умови кредитування, зокрема строки, процентна ставка, штрафи тощо. Паспорт споживчого кредиту не підтверджує домовленості АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачки про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні дані щодо фактичного ліміту, річна процентна ставка обчислена на основі припущення, тоді як умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті і залежатимуть від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача. Більше того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, а також зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Крім того, наданий паспорт споживчого кредиту доведений до відома відповідачки 22.09.2020 року, тобто більше ніж через три роки після укладення кредитного договору. Як встановлено вище, анкета-заява, підписана відповідачкою не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, а також посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Також матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті споживчого кредиту умов були прийняті відповідачкою. Тому паспорт споживчого кредиту не може бути визнаний судом належним доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, зокрема щодо сплати заборгованості за процентами. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Акцент-Банк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачкою зобов`язання та є неналежним доказом. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за відсотками, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття відповідачкою умов і тарифів кредитування. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. Як встановлено судом з огляду на виписку по картці [PERSON] за період з 27.12.2016 по 19.03.2024 роки остання використала для власних потреб кредитні кошти в загальному розмірі 85658,58грн, з яких повернула кредитодавцю 53986,93грн, що також підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості по договору. За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом в частині неповернутої частини коштів, що становить 31671,65 грн (85658,58-53986,93= 31671,65). Щодо доводів сторони відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору у виді тіла кредиту за період з 27.01.2017 по 28.02.2020р.р. суд знаходить їх безпідставними та вказує про наступне. \~ \~ \~ \~Частиною першою\~статті 256 ЦК України\~визначено, що позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В силу\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сплив позовної давності, тобто строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, є підставою для відмови в позові, якщо про це заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення у справі. Законом установлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулось це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному простроченому платежу, а несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Якщо кредитор відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов`язання, то перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов (див. постанову Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі 6-1707цс15). У разі визнання особою боргу чи пред`явлення позову до цього боржника позовна давність переривається. Після переривання строку перебіг позовної давності починається заново, а минулий час до нового строку не зараховується. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року (справа №357/9126/17-ц), до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. За змістом указаної постанови Верховного Суду звернення банку до суду із позовом до боржника про стягнення кредитної заборгованості перериває строк позовної давності у спорі з відповідачем щодо погашення цієї ж суми кредитної заборгованості шляхом вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2019 року (справа №285/3950/17-ц) зроблено висновок про те, що цивільне законодавство України при побудові конструкції переривання позовної давності не вказує, що наслідком пред`явлення особою позову у вигляді переривання позовної давності є виключно звернення до суду як державного органу. Тому, пред`явлення особою позову до третейського суду, до підвідомчості якого згідно зі\~статтею 6 Закону України «Про третейський суд»\~відноситься вирішення відповідного спору, перериває позовну давність. З урахуванням наведеного, звернення до третейського суду свідчить і про зміну строку виконання основного зобов`язання як це передбачено частиною другою\~статті 1050 ЦК України. З липня 2023 року [PERSON] не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, отже з того часу в банку виникло право на позов і почався перебіг позовної давності за простроченими платежами. Останній платіж здійснений [PERSON] 11 червня 2023 року, внаслідок чого перебіг позовної давності перервався вчиненням відповідачкою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Отже посилання представника відповідача на сплив позовної давності не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1464,95 грн (51,62 % задоволених вимог). На підставі викладеного та

Outcome: approved