Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя з Відповідачкою не склалося. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву відносин. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б його особистим інтересам. На даний час між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги. За таких обставин, вважає, що сім`я існує формально та збереження сім`ї є неможливим. Спір про майно відсутній. Після припинення фактичних шлюбних відносин та по даний час діти проживають із позивачем. Вказував, що спору щодо місця проживання дітей у них із Відповідачкою немає. Вони дійшли до згоди про те, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Даний факт підтверджується нотаріально-посвідченою копією договору про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні. Вказував, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, йому необхідне для оформлення документів щодо оформлення допомоги на дитину, яка виховується одним із батьків, а також з метою переміщення із дитиною без документального соромлення згоди матері, яка разом із донькою не проживає. Просив розірвати шлюб між ними з відповідачем, визначити місце проживання дітей із ним та встановити факт самостійного виховання ним дітей. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 28.08.2018 року Виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області,\~актовий запис\~№39\~(а.с.7). У шлюбі\~у них\~народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.16,17). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, суд зазначає наступне. Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих позивачем, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. На підтвердження обставин самостійного виховання позивачем сина та доньки, судом досліджуються наступні документи: Відповідно до нотаріально посвідченого договору від 20.01.2024 року сторони визначились, що діти [PERSON] та [PERSON] залишається проживати разом із батьком [PERSON] на його самостійному утриманні та вихованні (а.с.18-19). Згідно наданих письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] також вбачається факт самостійного виховання батьком дітей без матері (а.с.20-29). Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідноч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved