Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 10.11.2023 о 18 год. 25 хв. на перехрещенні доріг вул. Вільхова вул. Новий Світ у м. Тернополі водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки та моделі «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не обрав безпечної швидкості руху, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з транспортним засобом марки та моделі «Toyota Yaris», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 16.1 Правил дорожнього руху. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2023 у справі № 607/22472/23 [PERSON] за даним фактом визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП. Позивач є власником транспортного засобу марки та моделі «Toyota Yaris», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно із звітом про оцінку вартість відновлювального ремонту указаного автомобіля становить 83930,63 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Кредо» та на виконання умов договору страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 33772,64 грн. Відтак розмір матеріальної шкоди, що залишилась до відшкодування, становить 50158,17 грн (83930,63 грн 33772,64 грн = 50158,17 грн). Також позивач вказав, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як власнику пошкодженого транспортного засобу завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, спричинених сильними переживаннями внаслідок пошкодження належного позивачу майна. Позивач вважає, що розмір компенсації за завдану йому моральну шкоду становить 10000 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості, а також глибині завданої позивачеві моральної шкоди. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за завдану матеріальну шкоду у розмірі 50158,17 грн та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 10000 грн, а також здійснити розподіл судових витрат. 17.09.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 10.10.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 10.10.2024 судове засідання відкладене на 12.11.2024 у зв`язку із неявкою відповідача. 12.11.2024 судове засідання відкладене на 05.12.2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання. 05.12.2024 судове засідання відкладене на 10.01.2025 за клопотанням представника позивача. 10.01.2025 судове засідання відкладене на 04.02.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 04.02.2025 позивач [PERSON] та його представник адвокат Кушка О.М., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі. Позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Заперечень проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не висловив. У судове засідання 04.02.2025 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, повторно не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. У судове засідання 04.02.2025 представник третьої особи ТОВ СК «Кредо», належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно зі\~ст.\~1188\~ЦК України\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: 1)\~шкода,\~завдана одній\~особі з\~вини іншої\~особи,\~відшкодовується винною\~особою; 2)\~за наявності\~вини лише\~особи,\~якій завдано\~шкоди,\~вона їй\~не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2023, постановленою у справі № 607/22472/23 (а.с. 21-22), встановлено, що 10.11.2023 о 18 год. 25 хв. на перехрещенні доріг вул. Вільхова вул. Новий Світ у м. Тернополі водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки та моделі «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не обрав безпечної швидкості руху, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з транспортним засобом марки та моделі «Toyota Yaris», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 16.1 Правил дорожнього руху. Указаною постановою суду від 23.11.2023 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Дане судове рішення 04.12.2023 набрало законної сили. Відтак з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль марки та моделі «Toyota Yaris», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, доказуванню не підлягають. Так, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 11) власником транспортного засобу марки та моделі «Toyota Yaris», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Частина 1\~ст.\~1166\~ЦК України\~визначає,\~що майнова\~шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 28 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону). У постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц, від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18, від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17, від 22.04.2021 у справі № 759/7787/18, від 11.08.2021 у справі № 554/8473/19. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, на підтвердження розміру завданого позивачеві матеріального збитку суду надані звіт від 10.11.2023 про оцінку автомобіля (а.с. 12-19), скриншот із банківського мобільного застосунку про суму страхового відшкодування, яка виплачена ТДВ СК Кредо (а.с. 20). Надаючи оцінку даним доказам з підстав їх допустимості та належності, суд зазначає таке. Так, зі змісту зазначеного вище звіту від 10.11.2023 вбачається, що вартість відновлювального ремонту належного позивачеві транспортного засобу марки та моделі «Toyota Yaris», державний номерний знак [NUMBER] , без урахування фізичного зносу складників автомобіля становить 83930,63 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля складає 44277,08 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Кредо» на підставі полісу № ЕР-212420251 та на виконання умов договору страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 33772,64 грн (без ПДВ). Указане підтверджується скриншотом із банківського мобільного застосунку про суму страхового відшкодування (а.с. 20). Відтак розмір матеріальної шкоди, що залишилась до відшкодування та яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, становить 50158,17 грн (83930,63 грн 33772,64 грн = 50158,17 грн). Докази на спростування зазначених вище обставин суду не надані. З урахуванням викладеного суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за завдану матеріальну шкоду у розмірі 50158,17 грн. Щодо компенсації за завдану моральну шкоду суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦКК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України). Відповідно до\~роз`яснень,\~що містяться\~у п.\~3\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» (далі\~за текстом\~ Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач. Так, в обґрунтування позовних вимог у частині завданої моральної шкоди позивач зазначив, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач як власник пошкодженого транспортного засобу зазнав моральних страждань, спричинених неможливістю користуватися належним позивачу автомобілем протягом тривалого часу, та як наслідок порушенням ритму та стилю життя позивача. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги характер страждань позивача, обсяг заподіяної йому шкоди та обставини, за яких така шкода була заподіяна, зокрема, що шкода завдана внаслідок дій відповідача, суд доходить висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 2000 грн. Указаний розмір відшкодування суд вважає таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і у повній мірі відшкодує завдану позивачеві моральну шкоду. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3814993538.1. від 12.08.2024 (а.с. 25). Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 50158,17 грн, що становить 86,70% від заявленої суми, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 86,70% судового збору у сумі 1050,11 грн, а 13,30% судового збору у сумі 161,09 грн необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial