Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] із позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування поданого позову зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 30.07.2009 року, виданого Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (актовий запис № 163 від 30.07.2009 року), її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до листа Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.03.2024 № 158/33.25-23 актовий запис про народження №163 від 30.07.2009 року складений Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Як слідує із акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 17.03.2024, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , було знайдено за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що дитина відмовлялась йти додому, оскільки матір [PERSON] поводила себе неадекватно, не займається її вихованням, неповнолітню було влаштовано у КУ «Центр соціальної підтримки для дітей та сімей «Рідні». Відповідно до висновку відділу «Служба у справах дітей» Франківського району від 27.03.2024 року №260001-вих- 41099 про доцільність влаштування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у сім`ю [PERSON] дитину було влаштовано у сім`ю дядька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В подальшому згідно наказу управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 24.04.2024 року № 181 «Про взяття на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та тимчасове влаштування» неповнолітню [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, та тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Ліцею міжнародних відносин ім. В. Стуса умови проживання [PERSON] не сприятливі через стан здоров`я матері. Мати презентує себе астрологом, нумерологом, за основу поглядів на виховання доньки та її спосіб життя бере власні астрологічні та нумерологічні підрахунки. Протягом останніх двох місяців мама неодноразово порушувала статут ліцею: з агресією, незважаючи на охоронця, проривалась в класні аудиторії. Одного разу на перерві, в укритті, намагалась переодягнути доньку в присутності однокласників, чим завдала психологічного насильства дитині. Іншого разу, мотивуючи що йде на зустріч з директоркою ліцею отримати грамоту-відзнаку за участь у конкурсі доньки (конкурсу не було), підбігла до виставкового стелажу з конкурсними нагородами, вхопила кубок і вибігла з ліцею. Контакт з матір`ю утруднений (мобільний телефон чи інші засоби зв`язку відсутні). За інформацією Львівського обласного медичного центру превенції та терапії узалежнень від 22.03.2024 року №310 [PERSON] , [INFO] , у КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» не зверталась, на обліку не перебуває. Питання про відібрання без позбавлення батьківських прав неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] розглядалось 16.04.2024 року, 29.04.2024 року на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради (протоколи № 09, 10). На засіданні комісії 16.04.2024 року була присутня неповнолітня [PERSON] , яка повідомила, що впродовж останніх 4-х років проживає в негативному середовищі, матір почала руйнувати житло, в якому вони спільно проживали, неналежно займається її вихованням, навчанням та доглядом. Вказала, що бажає і надалі проживати у дядька [PERSON] та просила прийняти рішення про відібрання її від матері без позбавлення батьківських прав. Також на засіданні комісії був присутній [PERSON] , який повідомив, що від моменту влаштування дитини у його сім`ю належно дбає за її виховання, навчання та стан здоров`я. Також підтримав позицію неповнолітньої [PERSON] щодо відібрання її від матері без позбавлення батьківських прав. Матір на засідання комісії жодного разу не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце проведення комісії листом від 04.04.2024 року №260001-вих 46105 та рекомендованим листом від 16.04.2024 року №260001-вих-52812, а також під час спілкування 17.04.2024 року із спеціалістами у відділі «Служба справах дітей» Франківського району. При відвідуванні спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Франківського району 18.03.2024 року місця проживання матері за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] доступу до житла для обстеження умов проживання не надала. Окрім цього, матір жодного разу не зверталась із заявою про повернення їй на виховання неповнолітньої доньки. Враховуючи викладене, а також рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29.04.2024 року, протокол №10, Франківською районною адміністрацією як органом опіки та піклування 15.05.2024 року прийнято висновок, зареєстрований за №260001-вих-68390, про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] . А тому, позивач просить ухвалити відповідне судове рішення про відібрання дитини від матері без позбавлення останньої батьківських прав. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 12.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.12.2024 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила такі задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяв. Відповідач в судові засідання не з`являлася, хоча неодноразово, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзиву, в також будь-яких клопотань на адресу суду не направляла. Третя особа в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьком дитини значиться [PERSON] , матір`ю є [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 163, який складений Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 17.03.2024 року, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , було знайдено за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що дитина відмовлялась йти додому, оскільки матір [PERSON] поводила себе неадекватно, не займається її вихованням, неповнолітню було влаштовано у КУ «Центр соціальної підтримки для дітей та сімей «Рідні». Згідно висновку відділу «Служба у справах дітей» Франківського району про доцільність влаштування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у сім`ю [PERSON] від 27.03.2024 №260001-вих- 41099 дитину було влаштовано у сім`ю дядька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наказу управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 24.04.2024 року № 181 «Про взяття на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та тимчасове влаштування» неповнолітню [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, та тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . За змістом психолого-педагогічної характеристики Ліцею міжнародних відносин ім. В. Стуса від 20.03.2024 року №02-07/231 умови проживання [PERSON] несприятливі через стан здоров`я матері. Мати презентує себе астрологом, нумерологом, за основу поглядів на виховання доньки та її спосіб життя бере власні астрологічні та нумерологічні підрахунки, протягом останнього часу неодноразово порушувала статут ліцею. Відповідно до висновку Франківської районної адміністрації від 15.05.2024 року №260001-вих-68390 прийнято рішення про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. 18.07.2024 року [PERSON] звернувся із письмовою заявою до «Служби у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики ЛМР, в якій просив звільнити його від обов`язків тимчасового опікуна неповнолітньої [PERSON] , яка прийняла запрошення проживати в іншого родича. 19.08.2024 року неповнолітня [PERSON] своєю заявою повідомила "Службу у справах дітей" Франківського району про своє бажання бути влаштованою у сім`ю [PERSON] (бабці по лінії батька), яка проживає за адресою: [ADDRESS] . 25.09.2024 року [PERSON] подала письмову заяву, якою засвідчила, що проживає спільно із неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , опікується нею та забезпечує останню всім необхідним, а тому, просить влаштувати дитину в її сім`ю. Як слідує з наказу Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики ЛМР від 30.09.2024 року № 396 тимчасово влаштовано дитину [PERSON] в сім`ю [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до пунктів 2-5 частини першої статі 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно з ч.2 ст.1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ч.1 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Частиною 3 статті 4 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Згідно з ч.ч.1-3 ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Тому судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі "Мамчур проти України", № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року). У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з ч.ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Рекомендацією Rec (2006) 19 Комітету Ради Європи «Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками», прийнятою 13 грудня 2006 року, у програмах і заходах з підтримки виховання дітей батьками має враховуватися важливість забезпечення певних стандартів матеріально-побутових умов, достатніх для реалізації завдань позитивного виховання дітей. Урядам належить подбати і про те, щоб діти та батьки мали доступ до належного обсягу різноманітних ресурсів (матеріальних, психологічних, соціальних і культурних). Виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов`язків. Особливу увагу слід приділяти сім`ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами. Так, відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У свою чергу, згідно ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ч.2 ст.170 Сімейного кодексу України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Відповідно до ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У свою чергу, відповідно до п.2-5 ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоке поводження з дитиною; батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.п.15 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що фактично відповідач не цікавиться життям дочки, не піклується про неї, про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться її успіхами, станом здоров`я, вихованням, тобто самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що під час судового розгляду встановлено та наявні у справі докази свідчать про умисне ухилення відповідача від обов`язків по вихованню дитини, та з урахуванням наведених конкретних обставин справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, вбачає достатні підстави для їх задоволення в частині відібрання дитини у відповідача без позбавлення її батьківських прав. Як зазначила представник позивача в судовому засіданні, на даний час відповідач [PERSON] як матір неповнолітньої [PERSON] не цікавиться життям доньки, з часу влаштування дитини в іншу сім`ю жодного разу не зверталася із заявами до Служби у справах дітей з питань повернення дитини. Водночас неповнолітня [PERSON] не виявляє наміру повернутися до матері, оскільки вважає, що остання негативно на неї впливає та соромить її перед однолітками, нав`язуючи вірування в нумерологію та астрологію, а також вчиняючи конфлікти в школі. Також представник позивача вказала. що на даний час [PERSON] проживає у своєї бабусі [PERSON] , яка дбає про дитину і забезпечує її необхідними умовами для розвитку, при цьому, сама неповнолітня дитина бажає проживати з бабусею і на даний час не вбачає можливим повертатися до матері. Тому, приймаючи до уваги інтереси [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно, необхідно відібрати [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення останньої батьківських прав. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved