Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовним вимог, просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.12.2019 на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1800 грн. щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по справі являється її колишнім чоловіком. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 08.07.2015 шлюб між ними розірвано. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 10.12.2019 задоволено позов про стягнення з [PERSON] в її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій формі в сумі по 1800 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 30.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зросли. Це включає витрати на харчування, одяг, освіту, медичне обслуговування, розвиток талантів та здібностей дитини. Важливою обставиною, що є підставою для збільшення розміру аліментів, є те, що, починаючи з 2020 року, син [PERSON] часто хворіє, потребує лікування, а, відповідно, і додаткових коштів на його лікування. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовну заяву визнає повністю, не заперечує щодо її задоволення. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 28.01.2025 відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовну заяву визнає повністю, не заперечує щодо її задоволення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.10.2012 (а.с. 8). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.07.2015 шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] , [INFO] , залишено з матір`ю (а.с. 5). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.12.2019 ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 30.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-7). З 13.08.2022 (07:00 год.) по 13.08.2022 (15:00 год.) [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні в ТОВ «Медикум плюс», де йому було проведено оперативне втручання - аденотомія, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №152/2022 (а.с. 11), та вартість наданих послуг, у зв`язку проведеною операцію, відповідно до чека № 62577 від 13.08.2022, становила 13500,00 грн. (а.с. 13). Відповідно до витягу-епікризу з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 155 від 21.10.2024 останньому встановлено діагноз: рубцевий фімоз, рекомендовано стати на «Д» облік уролога по місцю проживання та приймати відповідні медичні препарати (а.с. 13). Між сторонами виник спір з приводу розміру аліментів, які повинен сплачувати батько на утримання дитини, розмір та спосіб стягнення яких позивачка відповідно бажає збільшити та змінити. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма, викладена і в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (аб.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених норм закону слідує, що суд визначає аліменти у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196,00 гривень на місяць. Тобто, на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеним те, що те, що з часу ухвалення рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.12.2019 про стягнення аліментів стан здоров`я дитини сторін погіршився, що підтверджується долученими до матеріалів справи медичними документами. Як наслідок, розмір утримання, якого потребує дитина, зріс, суми аліментів, яка визначена рішенням суду, на даний час не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови його життя, розвитку та з урахуванням постійного зростання цін на ліки, продукти харчування, речі першої необхідності не відповідає інтересам та потребам дитини. В свою чергу відповідач позов визнав, а, отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина у визначеному позивачкою розмірі. З огляду на викладене, змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи пріоритет інтересів дитини, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання сина, матеріальне та сімейне становище сторін по справі, вік дитини, на утримання якого стягуються аліменти, стан його здоров`я, ріст потреб, підвищення цін та рівня мінімальних соціальних гарантій, інші обставини справи, а також те, що зміна способу стягнення аліментів є правом позивачки, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, а тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст.141, 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved