Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що приблизно [INFO] помер брат позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Заповіту брат позивача не залишив, єдиним спадкоємцем після його смерті є позивач. Маючи намір прийняти спадщину позивач, яка у 2003 році вийшла заміж, виїхала за межі України та з того часу проживає у Німеччині, 01.08.2024 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, проте отримала відмову з посиланням на пропуск встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як зазначає позивач, вказаний строк пропущено нею з поважних причин, оскільки вона перебувала за межами України, не знала про смерть брата, майже не підтримувала з ним зв`язок, оскільки той не мав сім`ї та вів відлюдькуватий спосіб життя. Крім того, позивач вказує, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого брата, відмова у задоволенні його позовних вимог потягне за собою перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування, що є неприйнятним для позивача. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.10.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 20.01.2025, у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, в матеріалах справи міститься відзив на позов, в якому представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Вказував, що незнання про смерть спадкодавця без установлених інших об`єктивних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приблизно [INFO] помер [PERSON] (а.с. 15). Як встановлено судом, померлий [PERSON] є братом позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 05.05.2000 відділом РАЦС Подільського РУЮ у м. Києві, свідоцтвом про шлюб №266/2003 від 25.04.2017 виданим Бюро реєстрації актів цивільного стану м. Карлсруе, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 31.07.2024 (а.с.16-22). З матеріалів спадкової справи №401/2024 заведеної щодо майна померлого [PERSON] убачається, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим 01.08.2024 вона звернулась до П`ятої київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) із заявою про прийняття спадщини (а.с.76). Як убачається з постанови П`ятої київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 17.09.2024, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на пропуск встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.96). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. У постанові Верховного Суду України від 23.08.2017 у справі №6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 30.01.2020 у справі №487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі №450/1383/18 (провадження №61?21447св19). Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.10.2019 у справі №766/14595/16, від 30.01.2020 у справі №487/2375/18, від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18, від 21.04.2022 у справі №296/12109/18, від 17.08.2023 у справі №626/274/22. Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною. У постанові Верховного Суду від 02.02.2022 в справі №756/957/18 (провадження №61-5590св21) вказано, що «якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, від 14.09.2016 у справі № 6-1215цс16». У справі, яка є предметом розгляду, встановлено, що в установлений законом строк позивач із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого приблизно [INFO] , не звернулась. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного ч.1 ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивачпосилалася на те, що про смерть брата їй відомо не було, оскільки вона довгий час проживала у Німеччині, де перебуває і до теперішнього часу, а дізналась про його смерть лише у березні 2024 року від знайомих. У постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зазначено, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті спадкодавця не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №635/4551/18, від 27.05.2020 у справі №336/1127/17, від 30.06.2020 у справі №431/5782/17, від 03.03.2021 у справі №145/148/20, від 21.04.2022 у справі №296/12109/18, від 13.04.2023 у справі №522/17537/18. Посилання сторони позивача на те, що в неї були труднощі для звернення до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки вона постійно проживає на території Німеччини, суд до уваги не бере оскільки, позивач не був позбавлений можливості подати відповідну заяву шляхом звернення до консульської установи України на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат», що протягом встановленого законом строку позивач не здійснив. Крім того, основною підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач визначає те, що він не знав про смерть спадкодавця, проте суд надав належну оцінку цій підставі у сукупності з іншими обставинами, на які посилався позивач. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач є спадкоємцем за законом після смерті брата [PERSON] , проте заяву про прийняття спадщини у встановлений статтею 1270 ЦК України строк не подала, при цьому наведені позивачем обставини пропуску вказаного строку не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] її брата [PERSON] . Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Outcome: dismissed