Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шулік Альона Олександрівна, про встановлення факту непроживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину. В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що [INFO] \~ помер її батько [PERSON] , який до дня своєї смерті мешкав за адресою: [ADDRESS] . За життя померлий належним йому майном не розпорядився, заповіт не склав. Після його смерті відкрилась спадщина. Вона є спадкоємцем першої черги. Крім неї, спадкоємцем першої черги також є відповідачка по справі, яка померлому доводиться дружиною від другого шлюбу.16 лютого 2023 року за її заявою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шулік Альоною Олександрівною було відкрито спадкову справу. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з тієї причини, що, крім неї, спадкоємцем першої черги є також дружина померлого - відповідачка по справі. З приводу цього зазначає, що [PERSON] з 2018 року і на день смерті спадкодавця проживала і проживає у Республіці Чехія, а тому, на її думку, вважається такою, що не прийняла спадщину. Зазначені обставини свідчать про те, що вона не має можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на право власності на будинок [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті\~ батька [PERSON] , без встановлення судом факту, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після його смерті. Тому, на підставі викладеного, змушена звернутись до суду та просить встановити факт непроживання [PERSON] зі спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час його смерті та визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину після померлого [PERSON] . Позивачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.23). Відповідачка про розгляд справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не прибула, будь-які клопотання чи заяви на адресу суду не надала, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористалась. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, [INFO] \~помер батько позивачки по справі [PERSON] , який до дня своєї смерті мешкав за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] , на підставі заяви [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шулік Альоною Олександрівною було відкрито спадкову справу. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з тієї причини, що, окрім неї, спадкоємцем першої черги є також дружина померлого - відповідачка по справі (а.с.5, 10, 15). Тому позивачка як спадкоємець першої черги позбавлена можливості вчинити дії щодо спадкового майна, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. При цьому, позивачка як на підставу звернення до суду з вказаним позовом посилається на те, що [PERSON] з 2018 року і на день смерті спадкодавця проживала і проживає у Республіці Чехія, а тому, на її думку, вважається такою, що не прийняла спадщину. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, в ході розгляду даної справи, вчинялись процесуальні дії, шляхом направлення до компетентного суду Чеської Республіки судового доручення про допит та вручення документів відповідачці по справі [PERSON] , [INFO] , яка фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.43-45). Проте, прохання про вручення судових документів 24 червня 2024 року до суду було повернуто без виконання з зазначенням причини невиконання: за адресою, яка містилась в клопотанні, розташована будівля гуртожитку і [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не виявлено. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 08 січня 2025 року, з метою встановлення істини щодо перебування відповідачки за межами країни, а також з метою перевірки думки сторони позивача щодо неприйняття відповідачкою спадщини, було зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надати суду інформацію про те, чи перетинала кордон України, починаючи з 2018 року та по теперішній час громадянка України [PERSON] , [INFO] , (паспорт серія [NUMBER] , виданий Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 01 березня 2002 року), яка раніше мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.115-116). Згідно отриманої відповіді на запит суду, було встановлено, що у базі даних щодо перетину кордону [PERSON] міститься інформація, що остання, починаючи з 25 травня 2018 року по 30 березня 2024 року здійснювала перетин кордону: 25 травня 2018 року пункт пропуску Краківець виїзд, 18 серпня 2018 року в`їзд пункт пропуску Шегині, 18 грудня 2018 року виїзд пункт пропуску Шегині, 30 червня 2019 року в`їзд пункт пропуску Краківець, 28 липня 2019 року виїзд пункт пропуску Краківець, 16 січня 2020 року в`їзд пункт пропуску Краківець, 10 лютого 2020 року виїзд пункт пропуску Краківець, 15 лютого 2021 року в`їзд пункт пропуску Краківець, 11 березня 2021 року виїзд пункт пропуску Чоп, 18 лютого 2022 року в`їзд пункт пропуску Краківець, 23 травня 2023 року в`їзд пункт пропуску Краківець, 14 червня 2023 року виїзд пукт пропуску Краківець, 17 березня 2024 року в`їзд пункт пропуску Шегині та 30 березня 2024 року виїзд пункт пропуску Смільниця (а.с.122). Тобто, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час смерті [PERSON] спільно з ним не проживала та не проживає, оскільки в судовому засіданні дані обставини знайшли своє підтвердження. Тому, враховуючи той факт, що відповідачка, починаючи з 2018 року, та по даний час проживає за межами країни, але періодично перетинала кордон, свідчить про те, що вона мала можливість скористатись своїми спадковими правами, проте, з часу відкриття спадщини спадщину не прийняла та своїм правом на подання заяви про прийняття спадщини не скористалась. Таким чином, узагальнюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] була наявність інших спадкоємців першої черги, а саме - відповідачки по справі, яка, відповідно до вимог чинного законодавства, могла бути особою, яка спадщину прийняла фактично. Проте, в судовому засіданні факт непроживання відповідачки на час смерті спадкодавця разом з ним знайшов своє підтвердження та сумніву не викликає, оскільки підтверджується належними та допустимими доказами. Тому, приймаючи до уваги те, що позивачка являється єдиною спадкоємицею, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, оскільки не суперечать вимогам та законним інтересам сторін, а також не порушують прав та інтересів третіх осіб. Враховуючи викладене та

Outcome: approved