Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому, просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Заявою-договором №793971-008 про надання кредиту готівкою на власні потреби від 19.06.2020 р., що станом на 19.06.2024 р. становить 63084,71 грн., з якої: 35810,66 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5,25 грн. заборгованість по процентах, 27268,80 грн. заборгованість по комісії та понесені позивачем судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги представник позивача зазначив, що відповідачка уклала з АТ «Таскомбанк» 19.06.2020 р. Заяву-договір №793971-008 про надання кредиту готівкою на власні потреби (Кредитний договір). Згідно кредитного договору позичальнику було надано кредит в розмірі 57408 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок відповідачки № [NUMBER] . Строк кредитування 48 місяців, розмір процентної ставки за користування кредитом 0,01% річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,5% щомісячно. Через неналежне виконання відповідачкою умов кредитного договору, станом на 19.06.2020 р., що станом на 19.06.2024 р. становить 63084,71 грн., з якої: 35810,66 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5,25 грн. заборгованість по процентах, 27268,80 грн. заборгованість по комісії. Повідомленням-вимогою позивача відповідачка була повідомлена про наявність заборгованості за кредитним договором та про необхідність її погашення. Однак заборгованість не була погашена. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, на сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідачки в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 19 червня 2020 року між [PERSON] та АТ «Таскомбанк» було укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту на власні потреби, кредит «Зручна готівк Максимум» № [NUMBER] . Згідно умов даного кредитного договору [PERSON] було надано кредит в розмірі 57408 грн. Вказана сума була перерахована на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] . Строк кредитування 48 місяців, розмір процентної ставки за користування кредитом 0,01% річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,5% щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 793971-008 від 19.06.2020 р. укладеному з позичальником [PERSON] станом на 19.06.2024 р. становить 63084,71 грн., з якої: 35810,66 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5,25 грн. заборгованість по процентах, 27268,80 грн. заборгованість по комісії та понесені позивачем судові витрати. Випискою по особовому рахунку за період з 19.06.2020 р. по 19.06.2024 р. підтверджується надання [PERSON] вищевказаного кредиту. [PERSON] не погасила заборгованість за кредитним договором. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 19.06.2024 р. становить 63084,71 грн., з якої: 35810,66 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5,25 грн. заборгованість по процентах, 27268,80 грн. заборгованість по комісії та понесені позивачем судові витрати. Таким чином, позовні вимоги АТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2423,00 грн.

Outcome: approved