Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. В позові зазначила, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30.06.2022 року у справі №503/539/22 розірвано шлюб між її матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] . Згідно судового наказу [PERSON] сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Вказує, що в теперішній час вона досягла повноліття, не працює, тому що є студенткою 1 курсу Архітектурно-художнього інституту ОДАБА денної контрактної форми навчання по програмі ОР бакалавр з графічного дизайну, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. З цих підстав позивач просить стягнути на своє утримання на період навчання аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Ухвалою суду від 13.01.2025 року відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області відзив на позовну заяву, а позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 24.01.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Вказав, що до досягнення повноліття доньки стабільно сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини доходу і не ухилявся від обов`язку утримувати свою дитину. Крім того, відповідач зазначив, що у нього відсутня фінансова можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, оскільки він має погіршений стан здоров`я та потребує постійного лікування, в даний час також здійснює догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Як учасник бойових дій, пропонував позивачці скористатись пільгами, передбаченими ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на що вона відмовлялась. Згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки на час навчання в розмірі 1600 грн. Позивачка у встановлений судом строк, не скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, відповідь на відзив не подала. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про підтримання обставин та вимог, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив розглянути справу без його участі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30.06.2022 року у справі №503/539/22 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З довідки №06-214/24 від 30.08.2024 року, виданої Одеською державною академією будівництва та архітектури, встановлено, що [PERSON] є студенткою 1 курсу Архітектурно-художнього інституту ОДАБА (ІV рівень акредитації) денної контрактної форми навчання по програмі ОР бакалавр з графічного дизайну. Зарахована на 1 курс з 01.09.2024 року наказом №450/АС від 12.082024 року. Термін навчання 4 роки по 30.06.2028 рік. Згідно договору про оплату освітньої послуги №Д239-24 Одеській державній академії будівництва та архітектури від 21.08.2024 року, вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] становить 130710,00 грн. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 р., обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.\~\~ При цьому, суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітньої дочки. При цьому, суд зауважує, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Чинним законодавством передбачено два альтернативні способи стягнення аліментів: перший - у частці від заробітку (доходу) платника аліментів; другий - у твердій грошовій сумі.\~Як вбачається з положень ч. 3\~ст. 181 СК України, а також релевантної судової практики, вибір способу стягнення аліментів є виключної прерогативою позивача. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від всіх видів доходів платника аліментів за вибором позивача. При визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач працездатний. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своїх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з урахуванням принципів розумності та справедливості, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову та стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial