Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Представник Одеської\~міської радизвернувся\~до Малиновського\~районного суду\~міста Одеси\~з позовом\~до [PERSON] , за участі третьої особи: Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області про визнання спадщини відумерлою, в якому просив визнати відмерлою спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що складається з квартири загальною площею 62,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили воно є підставою для державної реєстрації за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на квартиру загальною площею 62,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований\~наступними обставинами. У серпні 2013 року померла [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з трикімнатної квартири загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки з кадастровим номером 5123781400:02:0091 за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.04.2023 року № 72111944 [PERSON] 02.02.2008 року склала заповіт, відповідно до якого [PERSON] розпорядилась всім належним їй майном на користь [PERSON] , [INFO] . 08.12.2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юрасової Алли Миколаївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.04.2023 року № 72111921 приватним нотаріусом видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлої [PERSON] (свідоцтва № [NUMBER] та № 364). Однак, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Представник позивача зазначає, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав два свідоцтва про право на спадщину, однак право власності на спадкове майно, зокрема, квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєструвати за собою не встиг. Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.09.2021 року № 66402739 у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заповітів та спадкових договорів, складених спадкодавцем [PERSON] . Згідно з Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.09.2021 року № 66402630 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 04.03.2016 року заведено спадкову справу (у спадковому реєстрі № 58671268). При цьому, як вбачається з вказаного Витягу, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не видавались. Після смерті [PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, 04.04.2016 року із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] . Однак, [PERSON] не надала документи, які підтверджують родинні відносини або факт спільного проживання однією сім?єю з [PERSON] . У березні 2016 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] , яку ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 31.10.2016 року у справі № 521/6205/16 залишено без розгляду у зв`язку з тим, що заявниця подала до суду заяву про залишення заявипро встановлення факту проживання однією сім?єю без розгляду. Таким чином, оскільки ні документами, наданими особисто [PERSON] , ні в судовому порядку не підтверджено право відповідачки на спадкування після смерті [PERSON] , а інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні, представник позивача вважає, що спадщина, яка залишилася після смерті [PERSON] , підлягає визнанню судом відмерлою. Учасники справи та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились. Представник Одеської міської ради під час підготовчого розгляду справи позов підтримав, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність та відзив не подавала. Представник Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подавала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі за відсутності заперечень представника позивача,\~суд ухвалює\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~матеріалах справи\~доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються Книгою 6 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що у серпні 2013 року померла [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис від 14.08.2013 року № 7926 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2013 року (Т.1, а.с. 22). Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з трикімнатної квартири загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.12.2010 року державним нотаріусом П?ятої Одеської державної нотаріальної контори Саганович Оленою Юріївною, зареєстрованого в реєстрі за №2-2002 (Т.1, а.с. 23), та земельної ділянки з кадастровим номером 5123781400:02:0091 за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мірошниченко Наталією Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за № 5476 (Т.1, а.с. 31). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2024 року № 371775412 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину (Т.1, а.с. 25-28). Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.04.2023 року № 72111944 [PERSON] 02.02.2008 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовим Дмитром Сергійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 496, номер у Спадковому реєстрі: 43934313 (Т.1, а.с. 43-44). Так, відповідно до вказаного заповіту [PERSON] розпорядилась всім належним їй майном на користь [PERSON] , [INFO] (Т.1, а.с. 32). Встановлено, що 28.01.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою Аллою Миколаївною заведено спадкову справу до майна померлої у серпні 2013 року [PERSON] . 08.12.2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юрасової Алли Миколаївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (Т.1, а.с. 98). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.04.2023 року № 72111921 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою Аллою Миколаївною 08.12.2014 року видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлої [PERSON] (свідоцтва № [NUMBER] та № 364) (Т. 1, а.с. 45-46). Разом із цим, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис від 11.02.2016 року № 1635 та видано свідоцтво про смерть від 11.02.2016 року серії [NUMBER] (Т. 1, а.с. 34-36). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав два свідоцтва про право на спадщину, однак право власності на спадкове майно, зокрема, квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєструвати за собою не встиг. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.04.2024 року № 372295063 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5123781400:02:002:0091 за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.12.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 364 (Т. 1, а.с. 29-30). Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.09.2021 року № 66402739 у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заповітів та спадкових договорів, складених спадкодавцем [PERSON] (а.с. 47). Згідно з Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.09.2021 року № 66402630 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 04.03.2016 року заведено спадкову справу (у спадковому реєстрі № 58671268), місцем зберігання якої на даний час є Київська державна нотаріальна контора у м. Одеса (Т. 1, а.с. 48). При цьому, як вбачається з вказаного Витягу, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не видавались. Після смерті [PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, 04.04.2016 року із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] (Т. 2, а.с. 5). Разом із цим, судом встановлено, що [PERSON] не було надано документів, які підтверджують родинні відносини або факт спільного проживання однією сім?єю з [PERSON] . У березні 2016 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси із заявою про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 31.10.2016 року у справі № 521/6205/16 вищевказану заяву [PERSON] залишено без розгляду у зв`язку з тим, що заявниця подала до суду заяву про залишення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без розгляду (Т. 1, а.с. 38). Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до ч. 5 ст. 1277 ЦК України спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до ст. 1283 ЦК України. Згідно ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Згідно зі статтею 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. З урахуванням вищевикладеного, оскільки ні документами, наданими особисто [PERSON] , ні в судовому порядку не підтверджено право відповідачки на спадкування після смерті [PERSON] , а інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні, спадщина, яка на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] знаходилась на території міста Одеси, а саме квартира загальною площею 62,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , є відумерлою спадщиною та підлягає переходу у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Одеської міської ради підлягають задоволенню, оскільки є законними та обґрунтованими. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір по справі складає 3028,00 гривень. Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved