Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

26.11.2024 [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 01.06.2006 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Виконавчим комітетом Коршівської сільської ради, актовий запис № 2. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.06.2006 року. Від даного шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Вказує на те, що протягом останніх 7-х років між сторонами фактично припинено шлюбні відносини. Причиною розпаду сім`ї є зловживання відповідачем спиртними напоями. Сторони не підтримують подружніх відносин, кожен живе своїм життям. Вважає, що примирення є неможливим. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на 05.02.2025 року на 09 год. 40 хв. (а.с. 13). В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 14, 16). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду не надходило відзиву, а також не надходило жодних заяв та клопотань (а.с. 14, 15). Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с. 14, 15)), але не подав письмового відзиву. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 01 червня 2006 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом\~Коршівської сільської\~ради,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 02 (а.с. 5). За час перебування в зареєстрованому шлюбі мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.06.2011 року (а.с. 6), та [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стали відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, зловживання відповідачем спиртними напоями, постійно виникаючі суперечки та непорозуміння, втрата почуття любові та довіри. Сторони не підтримують подружніх відносин, кожен живе своїм життям. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Сторони зазначені обставини у справі не заперечували, фактично їх визнали, тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин, з огляду на те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо, спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved