Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: - змінити розмір стягуваних на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2018 року з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , встановивши розмір аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. - встановити контроль за цільовими витратами [PERSON] , аліментів, які сплачуються на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , проведення якого покласти на управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської Ради. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на утриманні сторін знаходиться їх неповнолітній син [PERSON] . Відповідно до судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2018 року по справі № 405/5143/18 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Судовий наказ [PERSON] не оскаржував, із визначеною сумою стягуваних з нього аліментів погоджувався. На теперішній час обставини для стягнення з [PERSON] аліментів саме в такому розмірі, змінилися. [PERSON] проходить військову службу в в/ч [NUMBER] . Його дохід складається із грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпеченні за участь в безпосередніх бойових діях. Вважає, що його дохід є значно вищим, аніж середній розмір доходу в місцевості, де мешкає дитини. Утримувані з нього аліменти на користь відповідача на неповнолітньої дитини майже в 10-ть разів перевищує становлений прожитковий мінімум на 2024 рік на дитину певного віку. Яку участь в матеріальному забезпеченні дитини та в яких розмірах приймає відповідачка, Позивачу не відомо оскільки на неодноразові його прохання надати звіт щодо витрат отримуваних відповідачкою аліментів, остання жодного разу не відзвітувала. Позивач звертався до відповідачки із проханням надати інформацію щодо її працевлаштування та розміру наявних у неї доходів, але такі прохання також були залишені без відповіді. Він обізнаний, що відповідачка з дитиною мешкають в м. Кропивницький, але на яких підставах вони там мешкають, мають вони тимчасову реєстрацію за місцем проживання, які умови оренди житла та який жилий та санітарний стан цього помешкання, йому не відомо. Відсутність вказаної інформації викликає занепокоєння щодо безпеки дитини, можливості створення для нього належних умов для розвитку та проживання. Відповідач не відмовлявся від участі в матеріальному забезпеченні дитини, але хоче бути впевненим, що сплачувані ним кошти в якості аліментів витрачаються саме на потреби дитини, а не на утримання його матері та інших осіб. Також, відповідно до вимог сімейного законодавства, обов`язок утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. Фактично нормам сімейного права України встановлено принцип рівності прав й обов`язків матері й батька з утримання дитини, тобто участь кожного із батьків в забезпечення потреб дитини, апріорі є рівною. Зазначає, що на теперішній час змінилися і умови особистого життя позивача. Він одружився та має іншу сім`ю, тепер на його утриманні перебуває дружина, її повнолітній син, який є студентом очної форми навчання та не має можливості офіційно працевлаштуватися та отримувати дохід. Також на його утриманні перебуває мати дружини, яка є особою пенсійного віку та має незадовільний стан здоров`я, потребуючи постійного медикаментозного лікування. Крім того, в силу специфіки проходження [PERSON] військової служби та виконання ним бойових задач, він має ряд хронічних хвороб, лікування яких є постійним та потребує значних матеріальних витрат. В разі відмови від проходження лікування та постійного моніторингу розвитку хвороб, це може призвести до втрати певного ступеню працездатності та неможливості виконання задач військової служби. Крім того, значну частину грошового забезпечення [PERSON] витрачає на придбання спеціального екіпіювання та приладів і засобів, спрямованих для несення військової служби та виконання військових бойових задач. Треба зазначити, що забезпечення військовослужбовця державою, то є той мінімум, який дає можливість вижити на полі бою, а для збільшення живучості військовослужбовця, підвищення ефективності виконання ним бойових задач, потрібно нести додаткові витрати на придбання екіпіювання та спеціальних приладів, які несе кожен військовий з власних коштів. Таким чином, на час звернення до суду змінилися сімейний стан позивача, його матеріальний стан (витратна частина), стан фізичного та психологічного здоров`я позивача, спосіб участі в утриманні дитини відповідачкою по справі. На підставі викладеного, з врахування ст. 141,180, 181, 186, 192 СК України просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого Відповідачка позовну заяву не визнає в повному обсязі, проти задоволення позову заперечує, зважаючи на повну невідповідність даних, викладених у справі, фактичним обставинам справи та порушенням прав дитини в результаті зміни способу стягнення аліментів, запропонованим позивачем. Відповідач підтвердила, що вона з позивачем є батьками сина - [PERSON] , 2010 р.н. Оскільки батько [PERSON] не переймався утриманням сина після розірвання шлюбу взагалі, вона була вимушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання сина. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2018 року з позивача стягнуто аліменти на утримання сина. У примусовому порядку стягнення не відбувалось до 2020 р. (заборгованість склала 13036,26 грн.). Після проведення розшуку боржника органами ДВС, останній з`явився за місцем їх проживання з сином в нетверезому стані, погрожував забрати сина, позбавити її батьківських прав з причин неналежного виховання та утримання сина. Однак, за результатами перевірок служби захисту прав дитини, жодних порушень, щодо неналежного виховання та утримання сина за нею не виявлено. Також наголошує, що за час проживання з сином в орендованому приміщенні з 2018 року і по теперішній час, [PERSON] з моменту розлучення жодного разу не привітав сина з днем народження чи з будь-яким іншим святом, не телефонував, не приймав участі в його вихованні, навчанні, лікуванні. [PERSON] , розвивається відповідно до свого віку, має гарні успіхи у навчанні, забезпечений одягом, продуктами харчування, гаджетами, тому обґрунтування позивача, щодо використання нею коштів зі сплати аліментів на власні потреби є безпідставними. У [PERSON] є стрес та небажання спілкуватися з батьком, негативне ставлення до нього. Після мобілізації позивача до лав ЗСУ, сплата аліментів поновилася разом із заборгованістю, що накопичилася за ці роки, що викликало категоричне незадоволення з боку Позивача. Із проханням про надання звітів витрат на дитину, позивач не звертався. На думку відповідачки, саме відновлення стягнення стало підставою для складання позовної заяви, а не «неналежне використання» аліментів. Відповідач звертала увагу на те, що зазначення позивачем про утримання ним повнолітнього сина дружини, матері похилого віку його теперішньої дружини, не є підставами для зменшення розміру аліментів, оскільки дані особи є повнолітніми і не потребують утримання. На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а.с.43). Ухвалою суду від 23.09.2024 року, справу призначено до судового розгляду (а.с.88) Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Представник позивача адвокат Ключник С.В. в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви, дав пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в позовній заяві. Крім того, звертав увагу суду на те, що позивач вважає, що обов`язок утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків, тому мати їх сина також повинна утримувати дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала пояснення, викладені в відзиві на позовну заяву. Крім того суду пояснила, що вона та позивач - є батьками сина [PERSON] , 2010 року народження. З позивачем вони розійшлися в 2016 р., з тих пір вона мешкає разом із сином. Позивач спочатку вмовив її, щоб вона не подавала на стягнення аліментів, але матеріально він ніякої допомоги їй не надавав, тому в 2018 р. вона звернулась до суду про стягнення з позивача аліментів в розмірі 1\\4 частини від всіх видів заробітку. З 2020 р. виконавча служба почала стягувати з [PERSON] аліменти, що викликало незадоволення позивача, й він прийшов до неї з погрозами. Після розлучення, батько життям сина взагалі не цікавився та не спілкувався з ним. Жодного разу не привітав з днем народження чи з іншим святом. Крім аліментів, не надав жодної допомоги, не подарував жодного подарунка. Весь цей час саме вона опікувалася сином, виховувала його, вирішувала всі питання його життя - навчання, лікування, матеріальне забезпечення, проживання, їжа, одяг, відвідування секцій тощо. Вона працює неофіційно швачкою. Житло вони з сином орендують ще з того часу, коли позивач пішов від них (спочатку в цій квартирі вони мешкали всі разом). Тому позивач знав та знає, де вони живуть, знає номери їх мобільних телефонів. Квартира двокімнатна - у сина окрема кімната, в кімнаті вона зробила ремонт. Все необхідне у сина є, в тому числі комп`ютер, ноутбук, мобільний телефон. Бюджет сім`ї - приблизно 19 000 грн., але може бути й менше в залежності від наявності світла. Іноді їй допомагала й допомагає її мама - коли грошима, коли продуктами харчування. Син займається англійською мовою, спортивні секції на даний час не відвідує (раніше ходив на дзюдо) через проблеми зі здоров`ям - він часто хворіє на простудні захворювання, також є остеохондроз, урологічні проблеми. Представник відповідача адвокат Майнард Н.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в відзиві на позовну заяву. Крім того, звертала увагу суду, що позивачем крім аліментів, жодної матеріальної допомоги сину не надавалось, про що свідчить інформація про рух коштів на картці відповідачки, на яку вона отримувала аліменти (а.с.120 -124). Також, на її думку, викликає сумнів довідка про навчання від 02.09.2021 р., згідно якої [PERSON] (який є повнолітнім сином дружини позивача) з 2021 р. навчається в Маріупольському державному університеті, оскільки довідка датована 02.09.2021 р., й відомостей про навчання [PERSON] на даний час немає. Вказувала, що дитина також має проблеми зі здоров`ям, в тому числі остеохондроз, про що свідчать надані нею документи. Зазначала, що утримувати повнолітнього сина дружини та мати-пенсіонерку дружини, коли є своя неповнолітня дитина, не є правильним. Представник Управління з питань захисту дітей до судового засідання не з`явився, в своїх заявах просив розглянути справу за відсутності представника Управління, крім того зазначав, що відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини просять при прийнятті рішення суду приділити особливу увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Представник управління з питань захисту дітей в своїх письмових поясненнях вказав, що безпосереднє проведення інспекційного відвідування з питань цільового використання аліментів покладається на службу у справах дітей відповідної районної держадміністрації, виконавчого органу. Для підтвердження сплати аліментів разом із заявою платник аліментів обов`язково подає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, виданий відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 року, а також відомості про місце проживання отримувача аліментів. У разі виявлення за результатами проведеного інспекційного відвідування ознак, що можуть свідчить про нецільове витрачання аліментів, платник аліментів відповідно до ст. 186 СК України має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні банку. До управління з питань захисту прав дітей звертався [PERSON] особисто та через довірену особу [PERSON] з питанням здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину [PERSON] , однак у своїх зверненнях батько не надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, тому у відповідях на звернення [PERSON] листами від 29.02.2024 р. та від 15.04.2024 р. заявнику повідомлено, що для розгляду питання, порушеного у його зверненнях, йому необхідно надати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців. Інших звернень щодо здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину від [PERSON] до Управління не надходило. Крім того, у листі Управління повідомлялось, що відповідно до характеристики КЗ «Інноваційна гімназія Кропивницької міської ради» від 09.04.2024 р., мати дитини [PERSON] бере активну участь у навчанні, вихованні сина, постійно відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям дитини. Хлопець забезпечений всім необхідним для якісного навчання. Враховуючи вищевикладене, вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 186 СК України не вбачається. (а.с.114-116). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що відповідачка - це її сусідка, яка приблизно з 2009 р. мешкає з нею в одному під`їзді. Позивача бачила два рази, коли він влаштував сварку щодо сплати аліментів - позивач перебував в стані алкогольного сп`яніння, кричав, що сплачувати аліменти не буде. Відповідачку може охарактеризувати з позитивного боку - мешкає разом з сином, про якого піклується та виховує. Хлопця також може охарактеризувати позитивно - завжди вітається, відчиняє двері, ввічливо спілкується, тобто, на її думку, хлопець добре вихований. Мешкають вони в двокімнатній квартирі (вона не раз була в гостях у відповідачки), в сина - окрема кімната, де є все необхідне - диван, комп`ютер тощо. В квартирі чисто та охайно. Дитина доглянута, не голодна, добре одягнута. Коли хлопець ріс, в нього були й самокат, велосипед відповідно до його віку. Вона постійно бачить відповідачку з сумками з покупками, хлопець їй допомагає. Також знає, що до відповідачки час від часу приїжджає її мати. Їй відомо, що відповідачка працює, що вона швачка. Вважає її гарною матір`ю, які опікується дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка - це її сусідка, яка мешкає з нею в одному під`їзді більш 10 років. Позивача - не пам`ятає, він приходив, коли дитина ще була маленька. Відповідачка мешкає разом з сином [PERSON] , про якого піклується та виховує. Хлопець доглянутий, чисто одягнутий, добре накормлений, вихований. Живуть вдвох спокійно, до їх поведінки зауважень немає. Про Відповідачку, як про мати, може сказати тільки хороше. Їй відомо, що відповідачка працює - шиє чохли на меблі. Вважає, що відповідачка живе скромно, автомобіль не має, якихось коштовних речей в неї не бачила. Відповідачка веде нормальний спосіб життя, гулянок та застіллів, не влаштовує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачку знає ще 2008-2009 року - вони мешкають на одній площадці. Спочатку відповідачка мешкала в квартирі з позивачем ще до народження дитини. Потім [PERSON] пішов, бачила його десь 2019 - 2020 р., коли він в стані алкогольного сп`яніння дзвонив в її двері. Після того, як [PERSON] пішов, позивачка мешкає з сином вдвох. Зауважень щодо їх поведінки не має. Родина спокійна, сварок, шуму з їх боку немає. Виховує та опікується сином Відповідачка. Інших чоловіків в її житті більш не було. Іноді до неї приїжджає мати. Хлопець росте вихованим, акуратним. В квартирі, де вони мешкають, в нього є окрема кімната, де є все необхідне. Квартира чиста та охайна. Хлопець нагодований, добре одягнутий. Їй відомо, що відповідачка працює швачкою. Як мати відповідачку може охарактеризувати тільки з позитивного боку. В стані алкогольного сп`яніння ніколи відповідачку не бачила. Шумних гулянок в квартирі не буває. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, батьками [PERSON] , [INFO] - є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). На підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2018 р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.07.2018 і до повноліття дитини (а.с.4). Згідно довідки-розрахунку Кальміуського відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції від 07.05.2024 р., боржник проходить військову службу з 14.02.2022 р., борг складав 7410,75 грн. Заборгованість станом на 01.05.2024 р. відсутня. З цієї довідки вбачається про погашення заборгованості (її відсутності) з лютого 2022 р. (а.с.5). В наданій позивачем копії довідки командира військової частини [NUMBER] №73/ф/457 від 21.11.2023 зазначено суми сплачених аліментів з листопада 2022 року по жовтень 2023 р в загальній сумі 284 180,30 грн. (а.с.6). З цієї ж довідки вбачається щодо розміру аліментів: наприклад, листопад 2022 р. - 8544,70 грн., грудень 2022 р. - 33240 грн., березень 2023 р. - 6172,37 грн. (а.с.6). Згідно відповіді представнику позивача адвокату Ключнику С.В., наданої управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради повідомило, що відповідно до Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 р. №1713, для підтвердження сплати аліментів разом із заявою платник аліментів обов`язково подає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, виданий відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512\\5. В додатках зверненої до них заяви щодо здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, відсутній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Додатково повідомляють, що відповідно до характеристики КЗ «Інноваційна гімназія Кропивницької міської ради» від 09.04.2024 р., мати дитини [PERSON] бере активну участь у навчанні, вихованні сина, постійно відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям дитини. Хлопець забезпечений всім необхідним для якісного навчання (а.с.7). Відповідно до наданої медичної документації, Позивач має захворювання - остеохондроз хребта, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні з 10 по 19 квітня 2023 р., проходив магнітно-резонансну томографію, також проходив стаціонарне лікування з 19.04.2023 р. по 02.05.2023 р. з діагнозом: хронічна цервікоторакалгія, радикулопая, цервікоторакалгія, загострення, помірний больовий синдром, СДП 2 ст., у зв`язку з чим отримував лікування, був виписаний до в\\ч, больовий синдром регресував. 10.02.2024 р. проходив магнітно-резонансну томографію лівого колінного суглобу, висновок - МР ознаки розриву медіального меніску, пошкодження передньої хрестоподібної зв`язку 1 ст. 21.02.2024 р. встановлено діагноз: ДОА обох поколінних суглобів (а.с. 8-17). Також Позивачем суду було надано: Посвідчення учасника бойових дій (а.с.18); копію свідоцтва про шлюб, згідно якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.06.2022 р. (а.с.19); свідоцтво про народження [PERSON] , який народився [INFO] та відомості про батька було здійснено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.20,21); довідка від 02.09.2021 р., згідно якої [PERSON] у 2001 р. вступив до Маріупольського державного університету і до цього часу навчається на 1 курсі 2021\\2022 навчального року за освітнім ступенем бакалавра денної форми навчання, Економіко-правовий факультет, фінансування за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб. Тривалість 2021\\2022 н.р. з 01.09.2021 р. по 31.08.2022 р. Термін закінчення закладу освіти 30.06.2025 р. (ас22). Відповідно до довідки ВЧ [NUMBER] від 23.05.2024 р. головний сержант [PERSON] перебуває на військовій службі в ВЧ [NUMBER] (а.с.41). Відповідачем суду було надано: довідку з навчального закладу КЗ «Інноваційна гімназія Кропивницької міської ради» від 05.07.2024 р., згідно якої [PERSON] навчається у 8-А класі вказаного закладу, за весь період навчання з першого по восьмий клас участь у навчанні та вихованні дитини приймає лише мама [PERSON] , яка постійно відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям свого сина, завжди реагує на повідомлення класного керівника. Дитина виглядає доглянутою, одяг і взуття чисті, нові, хлопчик завжди одягнений по сезону, учень забезпечений усім необхідним канцелярським приладдям, підручниками, посібниками, зошитами, сучасним телефоном для якісного навчання. З поведінки [PERSON] в закладі можна зробити висновок, що вдома приділяється належна увага його вихованню. Хлопчик спокійний вихований, завжди стриманий, серйозний, не виявляє агресії, готовий прийти на допомогу як однокласникам, так й вчителям. У спілкуванні з друзями чесний, відвертий і доброзичливий. За час навчання в закладі наявність шкідливих звичок жодного разу не було виявлено. Зауважень щодо поведінки не має. Батько [PERSON] участі у шкільному житті сина не приймає, з класним керівником не спілкується, жодного разу не був присутнім на батьківських зборах. (а.с.66). Відповідачка надала для ознайомлення чеки, квитанції: навушники, вартістю 1888,00 грн; телевізор, вартістю 8797,00 грн; телефон Xiaomi Redmi та чохол до телефону, вартістю 6147,00 грн; ноутбуку, вартістю 42728,00 грн; договір оренди житлового приміщення від 17.01.2023, укладеного між [PERSON] та [PERSON] щодо користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; інформацію про рух коштів на картці відповідачки, на яку вона отримувала аліменти, медичну документацію на [PERSON] , згідно якої останньому встановлено Діагноз: інший вторинний сколіоз попереково-грудного відділу, у зв`язку [PERSON] проходив стаціонарне лікування з 20.09.2024 р. по 04.10.2024 р. Відповідачка [PERSON] - є інвалідом 3 гр. довічно (а.с. а.с.120 -133, 158-167). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2, 3 статті 51 Конституції України сім`я, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків або інші особи, відповідно до статті 179 СК України, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Сама неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно із частиною третьою статті 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Відповідно до ч.1 «Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину», затвердженого Наказом Міністерством соціальної політики України № 1713 від 15.11.2018 року, цей Порядок визначає процедуру здійснення контролю за цільовим витрачанням коштів на утримання дитини (аліментів) одним із батьків або іншим законним представником дитини, разом з яким вона проживає (далі - одержувач аліментів). Згідно ч.2,4 Порядку контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей. Як встановлено ч.15, 17 Порядку протягом 5 робочих днів після проведення інспекційного відвідування складається висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину за формою згідно із додатком до цього Порядку, копії якого, завірені в установленому порядку, надсилаються рекомендованими листами з повідомленням про вручення платнику та одержувачу аліментів. У разі неотримання копії висновку поштою платник та одержувач аліментів мають право звернутися за його отриманням до служби у справах дітей. У разі виявлення за результатами проведеного інспекційного відвідування ознак, що можуть свідчити про нецільове витрачання аліментів, платник аліментів відповідно до статті 186 Сімейного кодексу України має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Як слідує з матеріалів справи, Позивач звертався до Управління з питань захисту прав дітей з метою здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, але через ненадання необхідного пакету документів, відповідно до вказаного Порядку, заява позивача розглянута не була. [PERSON] , 2010 р.н., після розірвання шлюбу батьків в 2016 р., мешкає разом з матір`ю, яка отримує аліменти від батька дитини, позивача по справі. Як вбачається з матеріалів справи, на лютий 2022 р. позивач мав заборгованість зі сплати аліментів, після того, як з лютого 2022 р. почав служити в ЗСУ, заборгованість по аліментах було погашено, на лютий 2023 р. - заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.4). Розмір аліментів, який сплачує позивач - різний, так в березні, травні 2023 р. сплачено 6172,37 грн., в квітні, липні, вересні, жовтні 2023 р. - 28 330 грн. [PERSON] - є інвалідом 3 групи, працює швачкою, бюджет її родини - приблизно 19 000 грн. на місяць. Відповідно до матеріалів справи, Позивач із сином після розлучення не спілкується, участі в його житті не приймає, до служби в ЗСУ, мав заборгованість по сплаті аліментів. Мешкають Відповідачка з сином в орендованій квартирі в м. Кропивницький, де саме матір`ю створені умови для проживання та навчання дитини. Зі слів свідків, квартира чиста, охайна, хлопець живе в окремій кімнаті, де є все необхідне для проживання, навчання та відпочинку. Мати купує продукти харчування, одяг, а також інші речі, необхідні для життя та навчання дитини в залежності від віку. Відповідачка займається вихованням сина, слідкує за його станом здоров`я. Згідно довідки, наданої навчальним закладом від 05.07.2024 р., участь у навчанні та вихованні дитини приймає лише мама [PERSON] . Дитина виглядає доглянутою, одяг і взуття чисті, нові, хлопчик завжди одягнений по сезону, учень забезпечений усім необхідним канцелярським приладдям, в тому числі сучасним телефоном для якісного навчання. З поведінки [PERSON] в закладі можна зробити висновок, що вдома приділяється належна увага його вихованню. Хлопчик спокійний, вихований, серйозний, не виявляє агресії, без шкідливих звичок. Зауважень щодо поведінки не має. Батько [PERSON] участі у шкільному житті сина не приймає, з класним керівником не спілкується, жодного разу не був присутнім на батьківських зборах. (а.с.66). Тобто, з наданих суду доказів суд вважає встановленим, що [PERSON] , 2010 року народження, який мешкає разом з матір`ю, [PERSON] , на користь якої сплачуються аліменти, забезпечено всім необхідним для життя, навчання, дитині створені належні умови для проживання, розвитку та довкілля. Враховуючи наведене, оскільки позивачем не надано належних доказів щодо нецільового витрачання аліментів на дитину, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог про встановлення контролю за цільовими витратами [PERSON] аліментів, які сплачуються на її користь на утримання дитини, відмовити. При цьому суд враховує думку представника управління з питань захисту дітей, який в своїх письмових поясненнях зазначав, що підстав для зменшення розміру аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 186 СК України, не вбачається. (а.с.114-116), а також те, що процедура здійснення контролю за цільовим витрачанням коштів на утримання дитини (аліментів) одним із батьків або іншим законним представником дитини, разом з яким вона проживає (далі - одержувач аліментів) визначається «Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину», затвердженого Наказом Міністерством соціальної політики України № 1713 від 15.11.2018 року. Згідно ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч.1,2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Позивач зазначає, що на час звернення до суду змінилися його сімейний стан, його матеріальний стан (витратна частина), стан фізичного та психологічного здоров`я позивача, спосіб участі в утриманні дитини відповідачкою по справі - позивач на даний час одружився, має іншу сім`ю, на його утриманні перебуває дружина, її повнолітній син, який є студентом очної форми навчання, а також мати дружини, яка є особою пенсійного віку та має незадовільний стан здоров`я, потребуючи постійного медикаментозного лікування. [PERSON] , будучі військовослужбовцем, на даний час утримувані з нього аліменти на користь відповідача на неповнолітньої дитини майже в 10-ть разів перевищує встановлений прожитковий мінімум 2024 рік на дитину певного віку; він має ряд хронічних хвороб, лікування яких є постійним та потребує значних матеріальних витрат; витрачає значну частину грошового забезпечення на придбання спеціального екіпіювання та приладів і засобів, спрямованих для несення військової служби та виконання військових бойових задач. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в позивача після ухвалення рішення від 10.09.2018 р. про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , змінився сімейний стан, оскільки він 29.06.2022 р. зареєстрував шлюб з [PERSON] . Його дружина має сина, [INFO] . Крім того, на даний час позивач [PERSON] проходить військову службу в зоні бойових дій по захисту Батьківщини, у зв`язку з чим отримує грошове забезпечення, яке в деякі місяці становить більш ніж 100 000 грн. на місяць, що судом розцінюється як покращення його матеріального становища. Позивач має ряд хвороб, відповідно до наданої медичної документації, але будь-яких доказів того, що позивач поніс витрати на лікування у зв`язку з наявними в нього хворобами, суду не надано (будь-які чеки, квитанції на придбання ліків, витрати у зв`язку з проходженням лікування тощо в матеріалах справи відсутні). Доказів того, що позивач поніс витрати на придбання військового екіпіювання тощо суду також не надано (такі чеки, квитанції тощо в матеріалах справи відсутні). При цьому, на думку суду, не є підставою для зменшення розміру аліментів утримання повнолітнього сина дружини, який, нібито навчається в університеті, оскільки син - є повнолітньою особою й доказів того, що на даний час він навчається в навчальному закладі суду не надано. Довідку від 02.09.2021 р. суд до уваги не приймає, оскільки вона датована 2021 р., й відомостей, чи є студентом цього ВУЗу на даний час, суду не доведено. Доказів, що дружина позивача має мати, яка є особою пенсійного віку, має незадовільний стан здоров`я, потребуючи постійного медикаментозного лікування, суду не надано також. Зміна сімейного стану, в даному випадку одруження позивача, без доведення погіршення майнового становища, як й отримання Позивачем грошового забезпечення, яке за розміром є вищим ніж середній дохід в місцевості, де мешкає дитини, тобто свідчить про покращення його матеріального стану, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Така зміна сімейного, матеріального стану не впливає на змогу Позивача сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. До того ж суд враховує, що розмір аліментів позивача не є однаковим кожного місяця (є місяці, коли з позивача стягуються аліменти приблизно 6 000 грн.), а розмір аліментів, який не може стягуватися з Позивача зазначено в судовому наказі - не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В даному випадку суд також суд враховує думку представника управління з питань захисту дітей, який в своїх письмових поясненнях зазначав, що підстав для зменшення розміру аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 186 СК України, не вбачається. (а.с.114-116). Приймає до уваги те, що [PERSON] має захворювання відповідно до наданої медичної документації, у зв`язку з чим також потребує відповідного лікування. Отже з урахуванням викладеного, суд підстав для задоволення позову в частині зміни розміру аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] - встановлення аліментів в розмірі 1/8 частині всіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, не знаходить. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: approved