Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

2 січня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами. Вона є власником земельної ділянки, площею 2,788 га, з кадастровим №5923282600:02:003:0110, що розташована на території Синівської сільської ради Роменського району Сумської області, яку успадкувала після смерті батька [PERSON] . 15 січня 2007 року [PERSON] уклав з СВК «Колядинець» договір оренди вказаної земельної ділянки на строк 15 років, реєстрація договору у Державному земельному кадастрі відбулася 7 липня 2007 року. Із урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року, строк дії вказаного договору було продовжено на один рік і мав сплинути. Вважаючи договір оренди припиненим, позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення земельної ділянки, однак отримала відмову з тих підстав, що 17 лютого 2021 року між ними було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, за умовами якої строк дії договору оренди продовжено до 27 квітня 2029 року. На підтвердження наведених обставин було надано примірник додаткової угоди та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Зазначає, що ніякої додаткової угоди вона не укладала і не підписувала, волевиявлення та наміру на її укладення не мала, не приймала результатів такої угоди та не бажала їх настання, підпис в додатковій угоді їй не належить. Вважає дії відповідача щодо самовільного використання її земельної ділянки незаконними та такими, що створюють їй суттєві перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, оскільки вказаний правочин нею не вчинявся. У зв`язку з викладеним, просить: - усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, загальною площею 2,788 га, з кадастровим №5923282600:02:003:0110, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Синівської сільської ради Роменського району Сумської області, шляхом її повернення із незаконного користування СВК «Колядинець»; - скасувати державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки, кадастровий №5923282600:02:003:0110, що вчинена на підставі додаткової угоди від 17 лютого 2021 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві позов підтримала, просила розглянути справу без її присутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від СВК «Колядинець» надійшла заява керівника [PERSON] , у якій він зазначає, що керівництвом кооперативу проведено службову перевірку щодо обставин, викладених у позовній заяві. За її результатами встановлено, що у певний період часу в СВК «Колядинець» на посаді фахівця з договірної роботи відділу земельних ресурсів працювала особа, яка під час виконання своїх посадових обов`язків допускала грубі порушення порядку укладення договорів оренди земельних ділянок та додаткових угод до них, самостійно власноручно підписуючи вказані договори від імені власників земельних ділянок, як орендодавців. Враховуючи викладене, СВК «Колядинець» підтверджує викладені у позовній заяві обставини та визнає пред`явлений позов у повному обсязі. Розгляд справи просить провести без присутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із 20 березня 2007 року [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,788 га з кадастровим №5923282600:02:003:0110. 15 січня 2007 року між СВК «Колядинець» та [PERSON] укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстровано у Державному реєстрі земель 7 липня 2007 року. Відповідно до п. 8 вказаного договору, договір укладено на 15 років. 8 травня 2015 року [PERSON] успадкувала вказану земельну ділянку після смерті батька [PERSON] . У матеріалах справи мається копія додаткової угоди від 17 лютого 2021 року до вказаного договору оренди землі, сторонами зазначено позивача та відповідача. Відповідно до умов цієї угоди договір оренди землі викладений у новій редакції, зокрема пунктом 8 якого передбачено новий строк дії договору оренди - 22 роки. Додаткова угода має розділ реквізити сторін та підписи. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 30 січня 2025 року вбачається, що 25 червня 2021 року державним реєстратором Липоводолинської селищної ради Сумської області за СВК «Колядинець» зареєстровано право оренди на земельну ділянку, площею 2,788 га, кадастровий №5923282600:02:003:0110, номер запису про інше речове право: 42746547, індексний номер: 59019789, підстава - договір оренди землі від 15 січня 2007 року та додаткова угода від 17 лютого 2021 року, термін дії - до 27 квітня 2029 року. 10 травня 2023 року позивач звернулася до СВК «Колядинець» із заявою про повернення належної їй земельної ділянки у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди землі. 5 червня 2023 року відповідач надав письмову відповідь про те, що 17 лютого 2021 року між ними було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2007 року, якою дію договору продовжено до 27 квітня 2029 року, а тому відсутні підстави для повернення вказаної земельної ділянки. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Стаття 1 Закону України «Про оренду землі» вказує, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч. 1, 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Частина 1 статті 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно зі ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що додаткова угода до договору оренди землі від 17 лютого 2021 року з СВК «Колядинець» нею не укладалася, підпис, який міститься у цій додатковій угоді їй не належить, а тому вказаний правочин не відповідав її волі. Відповідач у свою чергу не спростовує викладені у позовній заяві обставини та визнає позов у повному обсязі і таке визнання позову не лише не суперечить закону та не порушує прав та інтересів орендодавця, а й сприяє їх відновленню. Оцінка відповідності дій представника відповідача [PERSON] інтересам кооперативу знаходяться поза предметом судового розгляду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) вказано, що укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Отже, судом встановлено, що волевиявлення позивача на укладення додаткової угоди до договору оренди землі у встановлений законом спосіб не відбулося, оскільки правочин не був нею підписаний, тобто є неукладеним, і відповідач не спростував цієї обставини, а навпаки - визнав цей факт. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки в межах негаторного позову впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц провадження №14-499цс19), яка застосована і в постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі № 385/290/23, провадження № 61-16488св23). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан та триває на час розгляду цього провадження. Підпунктом 2 пункту 27 Перехідних положень ЗК України передбачено, що під час дії воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» № 2698-IX, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Із матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки від 15 січня 2007 року був зареєстрований у Державному реєстрі земель 7 липня 2007 року та мав строк дії - 15 років із дати його реєстрації. Оскільки строк дії договору оренди землі мав закінчитися в період із 24 лютого 2022 року (введення воєнного стану) до 19 листопада 2022 року (набрання чинності Законом № 2698-IX), тому він був продовжений ще на один рік. На час розгляду цієї справи дія вказаного договору оренди землі припинена. Враховуючи викладене, суд вважає, що усунення перешкод у користуванні належною позивачу земельною ділянкою шляхом її повернення власнику, з огляду на те, що права та обов`язки сторін за додатковою угодою не виникли через її неукладеність, є належним способом захисту порушених прав власника, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Реєстрація неукладеної сторонами договору оренди додаткової угоди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою. Отже, реєстрація права оренди за відповідачем на земельну ділянку, у той час коли додаткову угоду, якою змінено термін дії основного договору оренди, орендодавець не підписувала, не відповідає вимогам закону. Відповідно до положення ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту та таким, що забезпечує реальне відновлення порушеного права у випадку реєстрації неукладеного між сторонами договору оренди (додаткової угоди), є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом його повернення та скасування державної реєстрації. Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вимоги про їх відшкодування відсутні.

Outcome: approved