Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 05 серпня 2023 року з відповідачем зареєстрував шлюб у Перечинському відділі ДРАЦС Ужгородського району Закарпатської області Західного МУ МЮ, актовий запис № 101, від якого дітей у них немає. Разом з цим, вони мають різні характери, різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності. Відповідач завжди намагається нав`язати йому свою думку щодо їх сімейного життя. Постійні сварки з цих і подібних приводів призвели до того, що їх сім`я почала поступово руйнуватися. На даний час він втратив до дружини будь-які почуття любові, довіри та поваги. Зазначає, що спільним сімейним життям не проживають близько двох місяців, спільного господарства не ведуть. Оскільки питання розірвання шлюбу ним давно обдумане, продовжувати подальше спільне життя з відповідачем він не бажає, їх примирення є неможливим, тому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 05 серпня 2023 року у Перечинському відділі ДРАЦС Ужгородського району Закарпатської області Західного МУ МЮ, актовий запис № 101.\~\~\~\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити в повному обсязі, при цьому не вирішувати питання судових витрат.\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 05 серпня 2023 року Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 101. Від даного шлюбу у них дітей немає.\~\~ Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, разом вони не проживають близько двох місяців та не ведуть спільного господарства. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього, суд встановив, що згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 2090920001 від 09 липня 2024 року позивачем сплачено 1 211,20 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved