Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Представник позивача адвокат Жовнер О.М. звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] який помер [INFO] , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з грудня 2016 року до [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що позивач проживала однією сім`єю разом з померлим [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купили машину, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з її родичами та з її сином. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно - на автомобіль марки ВАЗ 21124 д.н.з. [NUMBER] , який був придбаний за спільні кошти для спільного користування. Будучи спадкоємцницею за законом, позивач вирішила реалізувати свої спадкові права та зверталася в порядку окремого провадження до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, проте її заяву було залишено без розгляду, оскільки згідно відповіді Прилуцького відділу ДРАЦС у Прилуцькому районі Чернігівської області від 25.04.2023, померлий [PERSON] з 05.10.1991 був одружений з [PERSON] . Хоча покійний і був одружений, але фактично проживав із позивачем. У зв`язку з цим [PERSON] правомірно вважає порушення свого права на спадщину, тому вимушена звернутися до суду в порядку позовного провадження. Представник відповідача адвокат Бульба Р.В. надіслав відзив на позовну заяву, за яким просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити, за підстав того, що померлий [PERSON] на час відносин із позивачем перебував у шлюбі з відповідачкою, та з 27.07.2007 і на день його смерті був зареєстрований зі своєю дружиною та сином за адресою: [ADDRESS] , а відтак встановлення даного факту буде суперечити моральним засадам суспільства. Представником позивача адвокатом Жовнер О.М. подано до суду відповідь на відзив, в якому вона вказує, що доводи відповідача є безпідставними та не вбачається доведеним факт проживання за зареєстрованим місцем покійного. Представником відповідача адвокатом Бульбою Р.В.подано до суду заперечення, в якому просить відмовити позивачу у позовних вимогах, оскільки вони не містять у собі правового обґрунтування та не підтверджені належними доказами. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але представник адвокат Жовнер О.М. надав заяву в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте згідно письмової заяви, просить розгляд справи проводити без його участі,просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, навівши доводи, аналогічні тим, що висловлені у відзиві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено, що відповідно до актового запису про смерть №178 від 24 жовтня 2022 року, [PERSON] помер [INFO] . Окрім сина та дружини померлого [PERSON] на його спадщину претендує позивачка [PERSON] . Спір між сторонами виник з приводу права власності на майно набутого, як стверджує позивачка, за час проживання нею однією сім`єю із [PERSON] за спільні кошти. На підтвердження факту проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] та спільного придбання майна, стороною позивача було надано наступні докази: - довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 024/2-09-1789 від 20.12.2022 виданої головою комітету самоорганізації населення №2 Заудаївського мікрорайону, вбачається, що [PERSON] є власницею квартири та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). -довідку комітету самоорганізації населення №2 Заудаївського мікрорайону №024/2-09-248 від 13.03.2023, виданій [PERSON] в тім, що вона проживала, вела спільне господарство з співмешканцем [PERSON] з грудня 2016 по день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.11); -копію трудової книжки [PERSON] у якій наявні записи його трудової діяльності у період з 27.03.2017 до 07.09.2022 (а.с. 18-19); -копії фотокарток у кількості 2 шт, на яких зображені позивач з померлим (а.с.14). -копію довідки до акта огляду медико-санітарною експертною комісією серія 12 ААБ, відповідно до якої [PERSON] був особою з інвалідності ІІІ групи (а.с.16). - копія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків страхувальником за яким є [PERSON] , та власником транспортного засобу - ВАЗ 21124, номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 15.05.2019 (а.с. 12-13); - заяв-підтверджень сімейного лікаря, лікаря психіатра та сусідів, які вказали, що покійний проживав фактично за адресою [ADDRESS] з цивільною дружиною [PERSON] , яка постійно супроводжувала його до лікарні, доглядала за ним, підтримувала його фізично та морально (а.с.21-25). Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В порядку ч. 4 вказаної статті сім`я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а й на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі (Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 6 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. При цьому,в порядку ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим, а також у разі його розірвання. Положеннями ст. 74 Сімейного кодексу України, врегульовані майнові права осіб, що проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Дані положення є виключенням, а отже особи, що проживали без реєстрації шлюбу інших прав, ніж визначені ст. 74 СК України, не набувають. Крім того, як вбачається із тексту вказаної статті умовами набуття майнових прав на спільне майно є проживання жінка та чоловік однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за умови якщо вони не перебувають в будь-якому іншому шлюбі. Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 Цивільного кодексу України ). Відповідно до статті 74 Цивільного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Аналіз указаних норм дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень цієї статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. (постанова Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18). Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed