Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 19.09.2024 надійшла позовна заява від АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову АТ КБ «ПриватБанк» зазначено про те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 27.01.2020 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт до 50000,00 грн. строком на 12 місяців із пролонгацією із застосуванням відсоткової ставки у вигляді 43,2 % річних, яку в процесі користування було змінено до 42 %. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту останній отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 11/23, тип - Універсальна. Для подальшого користування рахунком відповідачем додатково була отримана кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії 08/27, тип Універсальна. Позивач стверджує, що відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Отже, у порушення умов Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 25.08.2024 року має заборгованість 43131,34 грн., яка складається з наступного: 34660,33 грн. заборгованість за тілом кредиту та 8471,01 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів позивача та причиною звернення АТ КБ «Приватбанк» за захистом своїх прав. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, у прохальній частині клопотав про розгляд справи за відсутності представника позивача, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судовому засіданні, яке відбулось 07.11.2024, проти задоволення позову заперечив та вказав на те, що 29.07.2023 на підставі його заяви про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про реєстрацію кримінального провадження № 12023243000002721. Як зазначав відповідач у період часу з 17.07.2023 по 21.07.2023 невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, із використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом зловживання довірою, шахрайським способом, зателефонувавши із номеру телефону [NUMBER] , представившись працівником банку, під приводом оцінки банківських послуг, отримала від нього інформацію про ПІН-код та інші необхідні відомості для доступу до його банківських рахунків, внаслідок чого заволоділа грошовими коштами розміром 43500 гривень із банківської картки № [NUMBER] , які були перераховані за оплату рекламних послуг «Facebook», та грошовими коштами розміром 10\~000 грн із банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , які були перераховані на невстановлений рахунок, чим завдала йому майнової шкоди на суму 53500 грн. За указаними фактами незаконного списання грошових коштів відповідач до працівників банку не звертався, про проведення службового розслідування, а також ініціювання повернення безпідставно списаних коштів не клопотав. Вважав, що повідомлення у правоохоронні органи є достатнім способом реагування на викрадення з його рахунку кредитних коштів. У подальшому, у судові засідання, які призначались на 10.12.2024, 14.01.2025, 04.02.2025 та 11.02.2025 відповідач не з`являвся, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином.За результатами розгляду справи просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 07.11.2024 протокольною ухвалою суду судове засідання у справі відкладено на іншу дату та надано можливість відповідачеві надати суду докази на обґрунтування своєї позиції у справі. 10.12.2024 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 11.02.2025 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмолено. 14.01.2025 від представника відповідача адвоката Божинського В.М., надійшло клопотання про надання можливості ознайомлення із матеріалами цивільної справи, яке судом задоволено та забезпечено можливість ознайомлення зі справою для представника та судовий розгляд у справі відкладено на 04.02.2025. 03.02.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із його захворюванням, яке судом задоволено та судове засідання відкладено на 11.02.2025. У судове засідання 11.02.2025 представник відповідача не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Інших заяв та клопотань від сторін не надходило, процесуальні дії у справі судом не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 27.01.2020 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н. Відповідно до погоджених відповідачем положень Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу [PERSON] було надано кредит у виді відновлювальної кредитно лінії, із встановленням кредитного ліміту до 50000 грн для карт «Універсальна» та 75000 грн для карт «Універсальна GOLD», строк кредитування 20 років (п. 1.2. Умов). Відповідно до п. 1.3. Умов процента ставка закріплена на рівні 43,2% річних для карт «Універсальна» та 42,0% річних для карт «Універсальна GOLD». Також, сторонами погоджено розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно та 10% від заборгованості у разі прострочки, починаючи із другого місяця прострочення (п. 1.4. Умов). Вказана заява разом із паспортом споживчого кредиту до неї підписана відповідачем шляхом застосуванням цифрового підпису, що є аналогом власноручного підпису (п. 6 Умов, п. 7 Паспорту). Позивач свої зобов`язання за договірними відносинами із відповідачем виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого, за зверненнями відповідача, відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього. Вказане підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про надання відповідачу кредитних карток № 4149439040713459 та № 5457082502508331 та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] із інформацією про встановлення та зміну кредитного ліміту. Із виписки по рахунку [PERSON] за період з 27.01.2020 по 02.09.2024 вбачається, що останній отримав кредитні картки, як електронний платіжний інструмент, мав безперервний доступ до самого рахунку та користувався кредитними коштами на ньому. Відповдіач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком останній у порушення умов договору відновлювальної кредитної лінії не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Відтак, у відповідача [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість, що, як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості станом на 25.08.2024 в сукупному розмірі складає 43131,34 грн., з яких: 34660,33 грн. заборгованість за тілом кредиту та 8471,01 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Із копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 29.07.2023 на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення, яка подана [PERSON] , до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про реєстрацію кримінального провадження № 12023243000002721. Указане кримінальне провадження є об`єднаним із іншими кримінальними провадженнями за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 КК України стосовно інших фізичних осіб. Зі змісту указаного витягу слідує, що у період часу з 17.07.2023 по 21.07.2023 невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, із використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом зловживання довірою, шахрайським способом , зателефонувавши із номеру телефону [NUMBER] , представившись працівником банку, під приводом оцінки банківських послуг, заволоділа грошовими коштами розміром 43500 гривень із банківської картки № [NUMBER] , які були перераховані за оплату рекламних послуг «Facebook» та грошовими коштами розміром 10\~000 грн із банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , які були перераховані на невстановлений рахунок, належних [PERSON] , чим завдали майнової шкоди останньому на суму 53500 грн. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Згідно зі\~ст.1073 ЦК України\~у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 1,6,9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 27.01.2020 шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії. За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів та частково періодично здійснював погашення заборгованості, про що свідчить виписка по рахунку [PERSON] за період з 27.01.2020 по 02.09.2024. Указане дозволяє суду зробити висновок, що відповідачем грошові кошти за вказаним кредитним договором були отримані та перебували у його користуванні. Разом з тим, [PERSON] порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із наданих банком розрахунку заборгованості станом на 16.09.2024 в сукупному розмірі складає 43131,34 грн., з яких: 34660,33 грн. заборгованість за тілом кредиту та 8471,01 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Тобто, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними. Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору від 27.01.2020 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позову у повному обсязі. Так, зміст наданої позивачем виписки з карткового рахунку позичальника з детальним описом фінансових операцій підтверджує обсяг фактично отриманої позичальником суми та автоматичне списання банком суми простроченої заборгованості, а також списання нарахованих ним відсотків за користування кредитом. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого банком розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується первинними банківськими документами. Суд не бере до уваги позицію відповідача у справі, відповідно до якої списання коштів із його карткового рахунку відбулось поза його волею, оскільки указані твердження спростовуються поясненнями самого відповідача, який у судовому засіданні підтвердив факт розголошення ним в телефонному режимі відомостей про реквізити банківської картки, що дають змогу ініціювати перекази із карткового рахунку. Окрім цього, суд зауважує про те, що після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, відповідач зобов`язаний був негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Відповідачем не надано суду доказів того, що він виконав вимоги чинного законодавства в цій частині, не надано також доказів і того, що таке повідомлення було здійснено ним після відкриття провадження у справі. Незважаючи на відкладення судового засідання 07.11.2024 з метою забезпечення можливості у встановленому порядку направити докази, які мав намір надати учасник справи суду, указані вимоги відповідачем так виконано і не було, а копія витягу з ЄРДР була приєднана до клопотання про зупинення провадження у справі. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а тому з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 27.01.2020, яка в сукупному розмірі складає 43131,34 грн., з яких: 34660,33 грн. заборгованість за тілом кредиту та 8471,01 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Розподіл судових витрату справі. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] задоволено повністю, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у повному розмірі, а саме 2422,40 грн.

Outcome: approved