Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 31 серпня 2020року приватним нотаріусом Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис №366 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал»заборгованості в розмірі 29 039,09 грн. На підставі нього приватним виконавцем відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2024 року визнано вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року замінено стягувача у виконавчому провадженні [NUMBER] на ТОВ "ДЕБТ ФОРС". 11 жовтня 2024 року виконавче провадження було закінчено, проте за час виконавчого провадження з позивача стягнуто 29 039,09 грн та 2 903,91 грн як винагороду приватного виконавця. Просить стягнути з відповідача 29 039,09 грн, стягнуті з позивача на підставі виконавчого напису, та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Процесуальні дії у справі. 26 листопада 2024 року позовна заява надійшла до суду. 05 грудня 2024 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання позивача. 10 грудня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання сторони не викликались. Від позивача та її представника заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі не надійшло. Представник відповідача відзив не направив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини, встановлені судом. 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною вчинено виконавчий напис №366 про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 29 039,09 грн за кредитним договором №600225068, укладеним 13 травня 2013 року з АТ «Альфа Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал». На підставі виконавчого напису за заявою позивача приватним виконавцем 14 жовтня 2020 року відкрите виконавче провадження [NUMBER] та 22 червня 2023 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 21 червня 2024 року позивач звернулася до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання виконавчого напису № 366 від 31 серпня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2024 року забезпечено вищезазначений позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 366 від 31 серпня 2020 року з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ "ДЕБТ ФОРС". Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2024 року виконавчий напис №366, вчинений 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною, визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 26 вересня 2024 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 02 вересня 2024 року замінено стягувача у виконавчому провадженні [NUMBER] на ТОВ "ДЕБТ ФОРС". Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 11 жовтня 2024 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 366, вчиненого 31 серпня 2018 року, закінчено. Вимоги виконавчого документа виконані в повному обсязі. Основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуті в повному обсязі. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, що випливають з фактичного набуття майна без достатньої правової підстави. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважив, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі №6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов таких висновків. Правовою підставою набуття ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є відповідач,грошових коштів у сумі 29 039,09 грн, став виконавчий напис нотаріуса №366, вчинений 31 серпня 2020 року, який визнано таким, що не підлягає виконанню. Тому правова підстава для отримання 29 039,09 грн відпала і зазначені кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 4 000,00 грн є обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. На підставі викладеного,

Outcome: approved