Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ "Фінансова Компанія "Центр фінансових рішень" (далі ТОВ "ФК "ЦФР") та [PERSON] 08.10.2021 було укладено кредитний договір № 3495667445 від 08.10.2021. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК №" ЦФР" (розміщені на сайті ТОВ "ФК "ЦФР" www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався, підписавши договір) складають єдиний кредитний договір. На підставі договору відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та АТ "Таскомбанк", первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплатив первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору, порядку та строкам, встановленим цим договором. 15.05.2024 між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" зобов`язується передати (сплатити) АТ "Таскомбанк" суму фінансування, а АТ "Таскомбанк" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 реєстру прав вимог ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 39130,17 грн, з яких: 21899,54 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту, 3701,80 грн - загальна заборгованість за відсотками, 13528,83 грн загальна заборгованість по комісії, 0,00 грн пеня/штрафи. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу та понесені судові витрати в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 13.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачці 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначено на 13.02.2025. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Представник позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 3). Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення ухвали суду та копії позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання. Поштове повідомлення повернулося до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подала, у судове засідання 13.02.2025 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотань до суду не направила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою суду від 13.02.2025 вирішено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між між ТОВ "Фінансова Компанія "Центр фінансових рішень" (далі ТОВ "ФК "ЦФР") та [PERSON] 08.10.2021 було укладено кредитний договір № 3495667445 від 08.10.2021. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК №" ЦФР" (розміщені на сайті ТОВ "ФК "ЦФР" www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався, підписавши договір) складають єдиний кредитний договір. Сума кредиту 22533,22 грн. Строк, на який надається, 36 місяців. Тип кредиту, мета кредиту: на будь-які цілі. Порядок та умови надання кредиту: безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів від дня укладення договору. Процентна ставка фіксована. Початковий процент: при наданні кредиту 2,00 %; при збільшенні строку, на який надається кредит 0. База нарахування від суми кредиту 374,34 грн; від суми кредиту 0 грн. Щомісячні проценти 3,19 % від суми кредиту згідно з графіком платежів. Річні проценти: загальні 11,99 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів; на пільговий період 0 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту відповідно до графіку платежів. У випадку прострочення виконання своїх кредитних зобов`язань позичальник сплачує штраф в розмірі 1 % від суми наданого кредиту за кожний факт виникнення прострочки відповідно до графіку платежів. Нарахування відбувається на наступний робочий день після граничного терміну (а.с. 5-6). Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом враховано, що ТОВ "ФК "ЦФР" свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідачка за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, яка згідно розрахунку позивача становить 39130,17 грн (а.с. 11). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, підставі договору відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та АТ "Таскомбанк", первісний кредитор, передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплатив первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору, порядку та строкам, встановленим цим договором (а.с. 12-14). Відповідачку [PERSON] повідомлено що зарахування платежів за кредитним договором необхідно сплачувати згідно з графіком до кредитного договору № 3495667445 від 08.10.2021 за вказаними реквізитами, що підтверджено повідомленням про відступлення прав вимоги, підписаним відповідачкою [PERSON] (а.с. 7). 15.05.2024 між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" зобов`язується передати (сплатити) АТ "Таскомбанк" суму фінансування, а АТ "Таскомбанк" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру прав вимоги, витягом з реєстру прав вимог за договором факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 (а.с. 14-15, 16, 17). Пунктом 1 частини 1 статті 512, статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3495667445 від 08.10.2021 за період з 15.05.2024 по 31.10.2024, станом на 31.10.2024 у відповідачки [PERSON] заборгованість становить 39130,17 грн, з яких: 21899,54 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту, 3701,80 грн - загальна заборгованість за відсотками, 13528,83грн - загальна заборгованість за комісією, 0,00 грн пеня/штрафи (а.с. 11). За таких обставин, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором 3495667445 від 08.10.2021, а саме: заборгованості за тілом кредиту 21899,54 грн та 3701,80 грн загальної заборгованості за відсотками. Що стосується вимоги позивача про стягнення [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за комісією необхідно зазначити таке. Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до умов кредитного договору 3495667445 від 08.10.2021 сплата комісії за користування кредитом не передбачалась. Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" комісії в розмірі 13528,83 грн заборгованості за комісією за кредитним договором 3495667445 від 08.10.2021 необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем по справі було понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3028,00 грн (а.с. 4). Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1981 грн. 10 коп. (3 028 грн. х 25601 грн 34коп /39130 грн 17 коп). На підставі викладеного,

Outcome: partial