Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом в якому зазначив, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належні померлій частини (1/2) земельної ділянки з кадастровим номером 2610600000:11:009:0030, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , Спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] є її сини: [PERSON] , та [PERSON] . З метою оформлення права на спадщину позивач в установлений законом термін подав заяву про прийняття спадщини. Нотаріус відкрив спадкову справу № 36/2014 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] і на день смерті була зареєстрована в м. Коломия Івано-Франківської області. [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли або відмовилися від прийняття спадщини немає. 05 червня 2024 року позивач подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та документи на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] , зокрема, на земельну ділянку з кадастровим\~номером 2610600000:11:009:0030,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 червня 2024 року приватний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про прав на спадщину за законом, мотивуючи відмову тим, що земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, а нотаріус позбавлений можливості самостійно здійснювати виділ частки. Тому представник позивача просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері право власності на частку спірної земельної ділянки. Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній подав письмове клопотання про проведення розгляду справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника Коломийської міської ради, щодо позову не заперечив, покладається на погляд суду. Треті особи будучи належно повідомлені про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справ у їхній відсутності не подали. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 303545, виданого 14 липня 2011 року Коломийською міською радою на підставі рішення від 22 травня 2008 року 27 сесії 5 демократичного скликання № 1217-28/2008 Коломийської міської ради земельна ділянка з кадастровим номером 2610600000:11:009:0030, розташована за адресою: [ADDRESS] , належи на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , вказане також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 18-19). [INFO] [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , після її смерті відкрилася спадщина за законом в тому числі на частку вказаної земельної ділянки. Позивач є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.06.1965 р. де в графі мати вказана [PERSON] (а.с. 11, 101-102). Як вбачається з копії спадкової справи № 36/2014, відкритої після смерті [PERSON] , спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] є її сини: [PERSON] , [INFO] , який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та [PERSON] , [INFO] , який 04 грудня 2014 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 116, 120). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2022 року, яке набрало законної сили 12 квітня 2022 року, у справі № 346/5945/21 за позивачем визнано право власності на 84/100 незавершеного будівництва до складу якого входить житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 132-134). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 червня 2024 року приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Яцко П.П. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, мотивуючи відмову тим, що земельна ділянка з кадастровим\~номером 2610600000:11:009:0030,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , документів, підтверджуючих виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності або поділ майна між співвласниками або призначення частки співвласника у праві спільної сумісної власності не надано (а.с. 138). Що стосується іншого співвласника земельної ділянки [PERSON] , то згідно наданої суду копії спадкової справі він помер [INFO] , спадкоємцем на спадкове майно, є залучені в якості третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 151-195). Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Пленум Верховного суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. За змістом ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч.1 ст.120 ЗК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 4 вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об?єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об?єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 у справі № 6-2цс15. Окрім того, такого ж висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 16.06.2020 у справі №689/26/17 та від 09.12.2020 у справі № 642/3950/17. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника від 16.06.2021 року у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. У даній справі суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачем як за єдиним спадкоємцем права власності на частку вказаної земельної ділянки. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав п. «а» ч.3\~ст.152 ЗК України. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позивач є спадкоємцем за законом на майно, яке належало спадкодавиці на праві спільної сумісної власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак позивач не в змозі оформити спадщину через те, що частки в спільній сумісній власності земельної ділянки не виділені. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за ним право власності на вказану частку земельної ділянки, шляхом задоволення позову. На підставі наведеного ст.ст. 16, 364, 368, 370,Ю 372, 392, 1216, 1218, 1220, 1225, 1226, 1296 ЦК України, ст.ст. 86, 89, 120, 152 ЗК України,

Outcome: approved