Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики. Факт передачі коштів оформлено розписками 02.10.2018, 05.12.2018, 06.02.2019, 01.07.2019, 05.07.2019, 01.08.2019, 07.08.201901.11.2019, 15.11.2019. Зі змісту розписок вбачається, що відповідач взяв у позивача в борг суму в на загальну суму 920 000 доларів США та 123 348 євро. Вказану суму зобов`язується повернути. Представник позивача зазначає, що зобов`язання по поверненню коштів виконані не були, а тому представник [PERSON] просить суд з тягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 28 667 752,50 грн. та судові витрати. Провадження в справі відкрито 12.10.2021, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву про слухання справи за їх відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило, правом на відзив не скористався. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти та взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в загальному розмірі 920 000 доларів США та 123 348 євро. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Так, на підтвердження укладення договору, відповідач надав позивачу розписки, копії яких наявні в матеріалах справи. Представник [PERSON] зазначає, що взяті на себе зобов`язання за договором відповідач не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, як це визначено ст. 77 ЦПК України. В свою чергу ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Так, суд не може покласти в основу рішення твердження відповідача щодо повернення частини боргу готівковими платежами за відсутності доказів таких дій. Крім того, в судовому засіданні було досліджено розписка [PERSON] від 02.10.2018 про отримання грошових коштів у розмірі 63 648,00 євро в якій зазначив, що зобов`язується повернути не пізніше 02.10.2019, копія якої міститься в матеріалах справи. Розпискою від 05.12.2018 підтверджено, що [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США 00 центів та зобов`язується повернути не пізніше 05.01.2019, копія якої міститься в матеріалах справи. Також [PERSON] 06.02.2019 отримав грошові кошти від [PERSON] у розмірі 350 000 доларів США 00 центів та зобов`язується повернути не пізніше 06.02.2019, копія якої міститься в матеріалах справи. 01 липня 2019 року [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США 00 центів та зобов`язується повернути не пізніше 01.09.2019, копія розписки міститься в матеріалах справи. 05.07.2019 [PERSON] взяв у борг грошові кошти в [PERSON] в розмірі 60 000 доларів США 00 центів, та зобов`язується повернути не пізніше 05.08.2019, копія розписки міститься в матеріалах справи. Розпискою від 01.08.2019 підтверджується отримання [PERSON] грошові кошти в [PERSON] у розмірі 120 000 доларів США 00 центів, та зобов`язується повернути не пізніше 01.08.2020, копія якої міститься в матеріалах справи. 07.08.2019 підтверджено, що [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 130 000 доларів США 00 центів від [PERSON] та зобов`язується повернути не пізніше 07.08.2020, копія розписки міститься в матеріалах справи. Розпискою від 01.11.2019 підтверджено, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 60 000 євро та зобов`язується повернути не пізніше 01.02.2020, копія якої міститься в матеріалах справи. 15 листопада 2019 року [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США 00 центів та зобов`язується повернути не пізніше 15.03.2020, копія розписки міститься в матеріалах справи. Доказів про отримання [PERSON] грошових коштів в загальному розмірі 920 000 доларів США та 123 648 євро матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості та її розміру. Не було отримано таких відомостей і під час розгляду справи по суті. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з [PERSON] борг за договором позики в загальному розмірі 920 000 доларів США та 123 648 євро (курс НБУ на день подачі позову 1 долар США - 26,89 грн., курс НБУ на день подачі позову 1 євро - 31,83 грн.). Суд звертає увагу, що під час розрахунку заборгованості представником позивача було допущено описку, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу в загальному розмірі 28 674 815 грн. 84 коп. Зважаючи на викладене позов підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved