Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

25.12.2024 р. до суду надійшла зазначена заява. Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що 15.06.2016 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу є діти: [PERSON] - [INFO] , та [PERSON] - [INFO] . Проте, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, вони втратили повагу та інтерес один до одного, фактичні шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різний бюджет. Майновий спір між ними щодо спільного майна відсутній. Згідно договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 27.11.2024 року діти будуть проживати з матір`ю. Ухвалою суду від 10.01.2025 р. відкрито провадження в справі (а.с.42). У судове засідання заявники не з`явились, від їх представника надійшли до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності . Суд, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що спільна заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] у Шевченківським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, було зареєстровано шлюб за актовим записом №617, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.13-18, 22-26). Згідно договору між батьками про участь у вихованні та утриманні дітей від 27.11.2024 р. діти будуть проживати з матір`ю (а.с.31-33). Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги та інтересу один до одного, фактичні шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різний бюджет. Майновий спір між ними щодо спільного майна відсутній, дитина проживатиме з матір`ю. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинились, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. Заявник [PERSON] не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1, 24, 109, 112 СК України,

Outcome: approved