Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач, АТ «Державний ощадний банк України»), в якому, з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 12.04.2024 року, просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані з рахунку грошові кошти у розмірі 59 360,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно сплачені відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 15 822,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 03.12.2021 року [PERSON] підписала заяву про приєднання № 4041811/050318 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). 03.06.2022 року невідомі позивачу особи віддаленим способом через телефонний дзвінок на її мобільний номер телефону клієнта [NUMBER] здійснили спробу отримати доступ до її смартфону, після чого [PERSON] вимкнула доступ смартфону до інтернет з`єднання та мобільної мережі і заблокувала вищевказаний номер телефону. 04.06.2022 року позивач звернулася до співробітника відділення Банку із повідомленням про можливі шахрайські дії та просила заблокувати всі відкриті на її ім`я банківські платіжні картки і рахунки, а також доступ до системи ДБО, що було зроблено працівником банку. Проте 14.06.2022 року невідомими особами без відома позивачки були проведені дії з її банківськими платіжними картками і рахунками, в результаті чого грошові кошти у розмірі 51 000,00 грн., які були на цих рахунках, були переказані на невідомі рахунки невстановлених осіб. У зв`язку із цим, 27.06.2022 року [PERSON] звернулася до Відділу поліції № 2 (м. Миронівка) Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення та із заявою до відповідача про зміну фінансового номеру телефону на номер [NUMBER] . 30.06.2022 року позивач звернулася до відділення Банку із заявою про зміну фінансового номеру телефону на номер [NUMBER] та подала претензію на повернення грошових коштів. У відповіді Банку від 16.09.2022 року зазначено, що підстави для повернення списаних грошових коштів з її рахунку відсутні та те, що під час проведення оскаржуваних фінансових операцій на її фінансовий номер було надіслано 37 смс-повідомлень з одноразовим цифровим паролем. У відповіді Банку від 17.10.2022 року зазначено, що після особистого звернення [PERSON] 04.06.2022 року було здійснено блокування її карток з коментарем «шахрайські дії». Також було повідомлено, що 14.06.2022 року на її ім`я було відкрито чотири цифрові картки, після чого відбулися оскаржувані фінансові операції, на підтвердження яких було надіслано 37 смс-повідомлень з одноразовим цифровим паролем. 12.11.2022 року за заявою позивача було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022116220000158 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України. Вказував, що позивачка нікому не надавала своїх даних, доклала максимальних зусиль для повернення коштів, які без її волі вибули з її картки, проте відповідач не виконав покладені на нього обов`язки, не вжив всіх можливих і необхідних заходів для уникнення збитків, що призвело до завдання [PERSON] грошових збитків та моральної шкоди. Крім того, з позивачки безпідставно стягуються відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 15 822,00 грн. Представник позивача зазначає, що такою протиправною поведінкою АТ «Державний ощадний банк України» заподіяло позивачці моральну шкоду, яку остання оцінює в 20 000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. 08.06.2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.10.2023 року. 13.09.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, оскільки оскаржувані позивачем банківські операції від 14.06.2022 року проведені використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки, з підтвердженням та правильним введенням одноразового коду доступу при встановленні/переустановленні мобільного додатку. Виходячи з норм ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Національного банку України «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 року № 705, тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк зобов`язаний ідентифікувати його особу. У той же час, вхід до системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» та операції з переказу коштів були здійснені коректно, що можливо лише за наявності реквізитів платіжної картки смс-повідомлень/пуш-повідомлень, які направлялися на фінансовий телефон позивача та були відомі виключно їй, а тому банк безумовно вважає вину клієнта і не несе відповідальності за дії такої особи. 24.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельника Ю.О. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 24.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельника Ю.О. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 24.10.2023 року, за його відсутності, в якій останній просив задовольнити клопотання про витребування доказів. 24.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - [PERSON]. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 24.10.2023 року, за його відсутності, в якій останній просив задовольнити клопотання про витребування доказів, додане до відзиву на позовну заяву. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року клопотання представника позивача - адвоката Мельника Ю.О. про витребування доказів задоволено; витребувано у Приватного акціонерного товариства «Київстар» інформацію про те чи здійснювалося в період з 03.06.2022 року по 05.06.2022 року блокування телефонного номеру [NUMBER] , із зазначенням точних дати та часу, коли таке блокування відбулося; витребувано у Приватного акціонерного товариства «Київстар інформацію про місцезнаходження 14.06.2020 року телефонного номеру [NUMBER] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року клопотання представника відповідача - [PERSON]. про витребування доказів задоволено; витребувано у Акціонерного товариства «Акцент-банк» інформацію щодо переказів коштів, здійснених 14.06.2022 року на банківську картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) із наданням виписки по картковому рахунку за 14.06.2022 року інформації про власника рахунку та його ідентифікаційних даних (ПІБ, рік народження, РНОКПП, адреса реєстрації); витребувано у Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» інформацію щодо проведених 14.06.2022 року через сервіси даного банку операцій з банківської карти [PERSON] [NUMBER] (рахунок № [NUMBER] ) із зазначенням особи на користь якої проведені таки операції, її ідентифікаційних даних та іншої наявної інформації щодо проведених операцій; витребувано у Акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» інформацію відносно проведеного 14.06.2022 року через сервіси даного банку поповнення рахунку мобільного телефону з банківської карти [PERSON] [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) із зазначенням номеру мобільного телефону, який було поповнено та іншої наявної інформації щодо проведеної операції. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року приєднано до матеріалів справи відзив представника відповідача на позовну заяву; клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи, та у зв`язку із витребуванням доказів, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 22.02.2024 року. 22.02.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 15.04.2024 року. 12.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельника Ю.О. надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просив: стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані з рахунку грошові кошти у розмірі 59 360,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно сплачені відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 15 822,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. 15.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельника Ю.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 15.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - [PERSON]. надійшла заява про відкладення розгляду справи. Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2024 року приєднано до матеріалів справи заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, та у зв`язку із задоволенням клопотань представника позивача та представника відповідача, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 01.07.2024 року. 18.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Акціонерного товариства «Акцент-банк» на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року надійшли витребувані документи. 18.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного акціонерного товариства «Київстар» надійшов лист, в якому повідомлено про неможливість надати витребувану ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року інформацію. 06.05.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року надійшла витребувана інформація. 30.05.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» надійшов лист, в якому повідомлено про неможливість надати витребувану ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року інформацію. 01.07.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - [PERSON]. надійшли додаткові пояснення. 01.07.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - [PERSON]. надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] 01.07.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельника Ю.О. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 01.07.2024 року, без фіксування технічними засобами, в якому останній заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] 01.07.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - [PERSON]. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 01.07.2024 року, без фіксування технічними засобами. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.07.2024 року клопотання представника відповідача - адвоката [PERSON]. про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача задоволено; залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON] ). Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.07.2024 року приєднано до матеріалів справи документи, подані Акціонерним товариством «Акцент-банк»; лист Приватного акціонерного товариства «Київстар»; документи, подані Акціонерним банком «Південний»; лист Акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль»; додаткові пояснення представника відповідача, та у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 01.10.2024 року. 22.07.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Мельника Ю.О. надійшли докази направлення третій особі копії позовної заяви з додатками. 08.08.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року надійшла витребувана інформація. 29.08.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Акціонерного товариства «Акцент-банк» на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року надійшли витребувані документи. Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2024 року приєднано до матеріалів справи документи, подані Акціонерним товариством «Акцент-банк»; документи, подані Акціонерним банком «Південний», та перед дослідженням доказів, відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні було оголошено перерву до 28.11.2024 року. 24.10.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Акціонерного товариства «Акцент-банк» надійшли витребувані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року документи. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2024 року, у зв`язку із першою неявкою представника позивача, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 12.02.2025 року. В судове засідання 12.02.2025 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Оскільки, як визначено у ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вирішив розглянути справу по суті за відсутності третьої особи. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити. Вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Суд встановив, що 05.03.2018 року між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 10026/0671 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) на підставі підписаної заяви [PERSON] про приєднання № 432224811. На виконання умов вказаного Договору [PERSON] був відкритий рахунок № [NUMBER] у національній валюті України, який змінено на рахунок № [NUMBER] , що підтверджується заявою про приєднання від 03.12.2021 року № 4041811/050318 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). 04.06.2022 року за результатами звернення [PERSON] до ТВБВ Філії № 10026/0671 Банком було здійснено блокування наступних платіжних карток з коментарем «Шахрайські дії»: о 10 год. 00 хв. картка № [NUMBER] ; о 10 год. 01 хв. картка № [NUMBER] . 14.06.2022 року за допомогою облікового запису [PERSON] у системі дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» на підставі відповідних заяв були відкриті рахунки № [NUMBER] (№ [NUMBER] ), № [NUMBER] (№ [NUMBER] ), № [NUMBER] (№ [NUMBER] ) та проведені операції зі списання коштів, в результаті яких грошові кошти у розмірі 51 000,00 грн., які були на цих рахунках, були переказані на невідомі рахунки невстановлених осіб. 15.07.2022 року за результатами звернення [PERSON] до Банку було здійснено блокування платіжних карток, випущених на її ім`я. 27.06.2022 року [PERSON] звернулася до Відділу поліції № 2 (м. Миронівка) Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 12.11.2022 року Відділом поліції № 2 (м. Миронівка) Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12022116220000158 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 11.02.2023 року [PERSON] звернулася до АТ «Ощадбанк» з претензією, в якій просила відшкодувати їй безпідставно списані 14.06.2022 року з її банківських рахунків грошові кошти у розмірі 51 000,00 грн. та відсотки за користування кредитними коштами. Листом АТ «Ощадбанк» від 14.03.2023 року № 100.10/2-07/849 [PERSON] повідомлено про відсутність підстав для задоволення її претензії у зв`язку із порушенням нею п. 9.15 розділу ІХ, п. 10.1.5 п. 10.1, недотриманням положень пп. 12.11.16 розділу ХХ ДКБО. Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги»: автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг; неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; Як визначено у ч. 1 ст. 23 Закону України «Про платіжні послуги», надавачі платіжних послуг, визначені в пункті 9 частини першої статті 10 цього Закону, зобов`язані здійснювати ідентифікацію та верифікацію користувачів відповідно до вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Відповідно до ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Частиною 1 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Пунктами 146, 147 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29.07.2022 року № 164, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків Згідно п.п. 5, 6 розділу VI Положення Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 705 (далі - Положення (№ 705) користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (п. 6 розділу VI Положення № 705). Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Як визначено у п. 3.5 Розділу ІІІ ДКБО Банк і позивачка допускають можливість використання у вигляді Електронного підпису підтвердження через Одноразовий цифровий пароль, який містить комбінацію символів у вигляді цифр, що генерується МПС, і яку направляють Держателю картки у вигляді SMS-повідомлення на верифікований номер мобільного телефону Клієнта, зафіксований в інформаційних системах Банку. Сторони домовились, що послідовне введення Одноразового цифрового паролю, отриманого на Номер мобільного телефону, повідомлений Клієнтом Банку в порядку та спосіб, визначений Договором або ідентифікація клієнта шляхом Біометрії, є аналогом власноручного підпису Клієнта. Всі документи, операції Клієнта, що ініціюються в електронному вигляді і підписані/підтверджені за допомогою Електронного підпису вважаються такими, що підписані власноручним підписом Клієнта та юридично прирівнюються до документів, отриманих від Клієнта на паперовому носії, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства України. Електронний підпис не може бути визнано недійсним через те, що він не має статусу Кваліфікованого електронного підпису чи через його електронну форму (п.17.1.5 Розділу ХVІІ ДКБО). При цьому, Розділ ІХ ДКБО передбачено наступне: Клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVС2, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт (п. 9.15); Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як Номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта (п. 9.16); Клієнт усвідомлює та приймає на себе усі ризики щодо можливої авторизації сторонньою особою в Мобільних додатках GooglePay або в інших подібних додатках за допомогою технології Біометрії, в тому числі якщо у Мобільному пристрої збережені відбитки пальця(ів) сторонньої особи (п. 9.17); Будь-яку особу, що використала Біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до Системи ДБО (у тому числі технології Touch ID, FaceID), Банк безумовно вважає Клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи, навіть якщо такі дії будуть оскаржуватися (п. 9.18). Згідно п. 10.1. Розділу IX ДКБО фізичних осіб, клієнт зобов`язаний забезпечив гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2\, строк дії, номер Картки тощо. Ризик відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт. Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефону (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як Номер мобільного телефону Клієнта, їх втрат незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта. Клієнт усвідомлює та приймає на себе усі ризики щодо можливості авторизації сторонньою особою у Мобільних додатках Google Pay або в інших подібних додатках за допомогою технології Біометрії, в тому числі якщо у Мобільному пристрої збережені Відбитки пальця(-ів) сторонньої особи. Будь-яку особу, що використала Біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до Системи ДБО (у тому числі технології Touch ID, Face ID), Банк безумовно вважає Клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи, навіть якщо такі дії будуть оскаржуватися. У постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Отже, після виявлення помилкового або неналежного переказу, користувач зобов`язаний негайно повідомити банк-емітент про такі операції у спосіб, що передбачений договором. У постанові Верховного Суду від 08.02.2018 року в справі № 552/2819/16-ц вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 691/699/16-ц та від 03.07.2019 року у справі № 537/3312/16-ц. Оцінюючи доводи позову, судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилалася на те, що вищевказані операції 14.06.2022 року вона не здійснювала, електронні платіжні засоби нікому не передавала, інформацію за ними (ПІН-код, CVV, особисті дані) не розголошувала; мобільний телефон, до якого прив`язаний фінансовий номер було заблоковано банком на підставі її звернення від 04.06.2022 року. Суд встановив факт звернення позивача до банку одразу після виявлення несанкціонованого списання грошових коштів, а також її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача дійсно була відсутня воля на вчинення вказаних транзакцій. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) вказано, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію. Суд зазначає, що саме відповідач як надавач платіжних послуг зобов`язаний вживати розумних заходів безпеки щодо виконуваних платіжних операцій та збереження грошових коштів на рахунку клієнта. У матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які доводять, що позивачка своїми діями надала змогу іншим особам ініціювати незаконні платіжні операції. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про стягнення безпідставно списаних з рахунку грошових коштів у розмірі 59 360,00 грн. та безпідставно сплачених відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 822,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як зазначалось вище, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Так, суд дійшов висновку, що діями відповідача [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, оскільки дії банку, пов`язані з неправомірним списанням грошових коштів з її рахунку призвели до неможливості використання позивачкою належних їй грошових коштів. Більш того неправомірні дії відповідача призвели до витрачання додаткових зусиль та часу для відновлення попереднього становища позивача та захисту її прав. [PERSON] оцінює заподіяну АТ «Державний ощадний банк України» моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню завдана моральна шкода в розмірі 5 000,00 грн., яка є співмірною глибині душевних переживань позивача, їх тривалості та можливості відновлення. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 220,80 грн., що підтверджується квитанцією № 32528798800007054468 від 07.06.2023 року, які підлягають стягненню з відповідача. Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано. Враховуючи викладене,

Outcome: partial