Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного Договору №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023 між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (торгова марка «Credit7») та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 20000\~грн. 00\~коп., строком на 360\~днів, шляхом переказу на її платіжну картку №\~ [NUMBER] , емітовану АТ\~«КБ\~«ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилася перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 08.05.2023, викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://credit7.ua/pro-nas/. Як зазначено, відповідач, відповідно до умов Кредитного договору, п.\~6.1.16, 6.1.17, 6.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти Кредитний договір та підписала Кредитний договір 22.08.2023 о 23:01:18\~годині, шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором M099, надісланий на номер телефону, що наданий відповідачем. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 22.08.2023 на платіжну картку №\~ [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». До того ж, звертає увагу на те, що сума кредиту по укладеному Кредитному договору, перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована, шляхом блокування певної суми коштів або іншим способом. Провести верифікацію платіжної карти може здійснити виключно відповідач. Номер телефону відповідача, зокрема співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Таким чином, виключно відповідач може отримати кредит після укладення Кредитного договору. У позовній заяві також вказано, що 24.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ\~«ФК\~«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено Договір факторингу №\~24/04/2024 від 24.04.2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023 перейшло до ТОВ\~«ФК\~«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, Первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі 2\~% від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 360\~днів. Відповідно до п.\~1.2 Кредитного договору, відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п.\~5.4.1 Кредитного договору, відповідач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Первісним кредитором не здійснювалось нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по Кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України. Водночас, відповідач не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору. Таким чином, у порушення умов Кредитного договору, а також ст.ст.\~509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. В зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість за Кредитним договором, станом на 24.04.2024, (дата переходу права вимоги до позивача) становить 117600\~грн. 00\~коп., яка складається з: 20000\~грн. 00\~коп.\~ заборгованість за кредитом; 97600\~грн. 00\~коп.\~ заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п.\~1.4. Кредитного договору за ставкою 2\~% за кожен день користування кредитом (730\~% річних) за період з 22.08.2023 по 24.04.2024 (включно). Крім того, сума заборгованості, відповідача [PERSON] за Кредитним договором, відповідно до Реєстру боржників від 24.04.2024 до Договору факторингу №\~24/04/24 від 24.04.2024, становить 117600\~грн. 00\~коп. Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023, яка виникла станом на 24.04.2024, у розмірі 117600\~грн. 00\~коп., понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422\~грн. 40\~коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000\~грн. 00\~коп. Ухвалою суду від 31.07.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. 24.09.2024 до суду надійшов відзив від 20.09.2024 на позовну заяву, який подано 21.09.2024 представником відповідача\~ адвокатом Дригою\~Л.В., про що свідчить відповідна відмітка на поштовому конверті. Просить частково задовольнити позовні вимоги, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту у розмірі 20000\~грн. 00\~коп. та по процентах у розмірі 5600\~грн. 00\~коп. Водночас, вказаний вище відзив повернуто відповідачу без розгляду, на підставі ч.\~4 ст.\~183\~ЦПК України. Так, встановлено, що відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у цій справі 17.08.2024 (особисто вручене поштове відправлення рекомендованого листа №\~0600281310310), а відзив направлено до суду представником відповідача\~ адвокатом Дригою\~Л.В., 21.09.2024. Тобто, визначений в ухвалі про відкриття провадження, п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву, відповідачем пропущений. До того ж, відповідачем не порушувалось питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого судом для подачі відзиву на позовну заяву. Слід також зазначити, що відповідно до даних ордеру адвоката від 11.09.2024, адвокат, як представник відповідача, діє відповідно до договору про надання правничої допомоги від 10.09.2024 №\~31/24. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви долучені докази направлення позовної заяви відповідачу, враховуючи, що позовна заява подана до суду через систему «Електронний суд»), яке направлено позивачем через Укрпошту 12.07.2024. 07.10.2024 позивачем подано відповідь на відзив. Так, просить задовольнити позовні вимог у повному обсязі на підставі обґрунтування, яке висвітлене у позовній заяві та з урахуванням доданих до неї матеріалів. Крім того, звертає увагу на те, що всі нарахування проводилися відповідно до умов укладеного договору та норм чинного законодавства України. У судове\~засідання представник\~позивача ТОВ\~«Факторингова\~компанія «Укрглобал-Фінанс»не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Разом з тим, 30.01.2025 представником позивача за довіреністю\~ Руденком\~К.В. подано до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Товариства. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] \~ адвокат Дрига\~Л.В. зазначила, що відповідач дійсно отримала 23.08.2023 кредитні кошти від позивача у розмірі 20000\~грн. 00\~коп. (зараховано на платіжну картку №\~ [NUMBER] , емітовану АТ\~«КБ\~«ПРИВАТБАНК»), тому немає необхідності витребовувати виписку з її карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки №\~ [NUMBER] , яка емітована АТ\~«КБ\~«ПРИВАТБАНК». Крім того, вказала, що відповідач частково визнає заявлені позовні вимоги, а саме, - розмір заборгованості за тілом кредиту\~ 20000\~грн. 00\~коп. та за відсотками за користування кредитом \~ 5300\~грн. 00\~коп. Також зауважила, що матеріали справи не містять повного розрахунку заборгованості, яку просить позивач стягнути з відповідача на свою користь. Таким чином, заявлений позивачем розмір заборгованості за відсотками\~ 97600\~грн. 00\~коп., є необґрунтованим і вважає, що не зрозуміло, за якими ставками нараховувався саме такий розмір відсотків за користування кредитом. До того ж, зазначила, що відповідач не погасила заборгованість за кредитним договором; свій розрахунок стосовно несплаченої заборгованості, що б був складений відповідачем, не надається відповідачем; відповідач не зверталася до кредитодавця щодо продовження строку кредитування. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000\~грн. 00\~коп. вказала, що сторона відповідача визнає тільки 3000\~грн. 00\~коп., оскільки такі позови є типовими і не потребують значних зусиль для професійного адвоката. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча повідомлялася судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Враховуючи думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.08.2023 між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладений Договір №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Дані обставини відповідачем визнаються, про що представник відповідача зазначила у судовому засіданні. Відповідно до п.\~9.7.1. Договору, цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим Сторонами), в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На підписаний сторонами Договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікована електронна печатка Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України\~«Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом\~12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті\~11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею\~12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205, 207 ЦК України). Отже, у цьому випадку мало місце укладення Кредитного договору в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем 22.08.2023, шляхом введення одноразового ідентифікатора у вигляді коду M099, який було надіслано на номер мобільного телефону, що наданий позичальником. Підписуючи цей Договір, клієнт підтвердив що: -\~перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а)\~вказана у ч.\~1, 2 ст.\~12 Закону України\~«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Вебсайті; б)\~за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.\~9 Закону України «Про споживче кредитування; -\~він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», актуальна на дату укладання Договору редакція яких розміщена на Вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №\~2-1383/2010 (провадження №\~14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до укладеного Договору №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023, остання отримала кредит у розмірі 20000\~грн. 00\~коп., строком на 350\~днів, що останньою визнається, враховуючи пояснення її представника, які надані в судовому засіданні. Пунктом 1.3 Договору визначено, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25\~днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені Договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою Сторін, шляхом підписання Сторонами додаткового договору до цього Договору. Ініціювання Клієнтом продовження строку кредитування/строку Договору відбувається без змін умов цього Договору в бік погіршення для Клієнта. Відповідно до п.\~1.4. Договору, тип процентної ставки\~- фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1.\~Стандартна процента ставка становить 2,00\~% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.\~1.3 цього Договору. 1.4.2.\~Знижена процентна ставка становить 0,90% в день та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт до 16.09.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 1.4.3.\~Розмір процентів за користування кредитними коштами протягом строку дії Договору, може бути змінений у бік зменшення для Клієнта у випадку та на умовах визначених в п.п.\~1.4.2. Договору, зокрема у випадку отримання Клієнтом знижки на стандартну процентну ставку. Якщо Клієнт не отримав індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку відповідно до Програми лояльності, цей підпункт Договору до Клієнта не застосовується. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1.\~за стандартною ставкою за весь строк кредиту 37 133,37% річних. 1.5.2.\~за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 16\~333,84% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 160\~000\~грн. 00\~коп. 1.6.2.\~за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 154\~500\~грн. 00\~коп. (п.\~1.5, 1.6 Договору). Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Так, ТОВ\~«Лінеура Україна», через партнера ТОВ\~«Універсальні платіжні рішення», з яким укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та у повному обсязі (22.08.2023 23:03:11 на суму 20000\~грн. 00\~коп.; маска картки №\~ [NUMBER] ; номер транзакції в системі iPay.ua\~ 276153390; призначення платежу: зарахування 20000\~грн. на картку [NUMBER] ), що підтверджується інформаційною довідкою вих.\~№\~4102-2604 від 26.04.2024. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 22.08.2023 між ТОВ\~«Лінеура Україна» та [PERSON] . Договору №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 20000\~грн. 00\~коп. на підставі вказаного вище договору. Умовами Договору №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023 також визначено: п. 3.1. Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт; п. 3.4. Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.4 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що застосування зниженої процентної ставки відповідно до пп.1.4.2. Договору залежить від того чи отримає Клієнт індивідуальну знижку від Товариства на стандартну процентну ставку та скористається своїм правом на її використання (виконає умови для отримання знижки) на стандартну процентну ставку, та у випадку такого отримання Клієнт погоджується, що застосування зниженої ставки є наперед обумовленим та не може вважатися односторонньою зміною умов Договору, оскільки, умови про застосування знижки на стандартну процентну ставку за цим Договором чітко визначені домовленістю Сторін. Усі умови застосування зниженої процентної ставки визначені цим Договором та не вимагають підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів; п. 3.5. Нарахування Процентів за користування кредитом є правом Товариства, а не його обов`язком. Товариство може зменшити нарахування встановлених Договором процентів за користування кредитом відповідно до Програми лояльності або у випадках, прямо передбачених законодавством; п. 4.1. Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.\~4.3. Договору; п. 4.4. У разі затримання Клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачена Графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Згідно з п. 5.4.1 Договору Клієнт зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Враховуючи досліджені матеріали, судом встановлено, що ТОВ\~«Лінеура Україна» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за Договором №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023, здійснивши переказ коштів відповідачу, однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів за користування кредитними коштами остання не виконала у повному обсязі. Слід зазначити, що зі всіма умовами кредитування [PERSON] була ознайомлена і прийняла умови Договору №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023. Навіть, після отримання кредитних коштів, вона не відмовилася від договору і не повернула у повному обсязі отримані у кредит грошові кошти. У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем оспорюються обставини укладення Договору №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023 між нею та ТОВ\~«Лінеура Україна», а також факт отримання та використання кредитних коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023, станом на 24.04.2024 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 117600\~грн. 00\~коп., з яких: 20000\~грн. 00\~коп.\~ тіло кредиту; 97600\~грн. 00\~коп.\~ відсотки за користування кредитом. До того ж, як вбачається з умов Договору №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023, Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10\~робочих днів з дати такого відступлення (п.\~5.1.3 Договору). Судом також встановлено, що 24.04.2024 ТОВ\~«Лінеура Україна» та ТОВ\~«Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» уклали договір факторингу №\~24/04/24, за умовами якого ТОВ\~«Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ\~«Лінеура Україна». На виконання умов Договору факторингу №\~24/04/24 від 24.04.2024, ТОВ\~«Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» сплатило ТОВ\~«Лінеура Україна» кошти у розмірі 2185366\~грн. 65\~коп., що підтверджується платіжним документом №\~783 від 24.04.2024. Як вбачається з Витягу із Реєстру боржників до Договору факторингу №\~24/04/24 від 24.04.2024, відбулося відступлення ТОВ\~«Лінеура Україна» до ТОВ\~«Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» права вимоги за Договором №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023, укладеним із [PERSON] , на загальну суму 117600\~грн. 00\~коп., з яких: 20000\~грн. 00\~коп.\~ тіло кредиту; 97600\~грн. 00\~коп.\~ відсотки за користування кредитом. Так, судом встановлено, що з моменту отримання кредиту відповідач допускала порушення умов повернення грошових коштів, оскільки своєчасно не здійснювала платежів, передбачених договором та достатніх для погашення своїх договірних зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів, визначених умовами договору. Відповідно до ст.\~516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст.\~1082 ЦК України). Водночас, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі №\~6-979цс15. Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за кредитним договором. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.\~1 ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16.03.2021 у справі №\~906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт\~57). Відповідно до статті\~1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~910/16579/20 від 07.09.2022 (п.\~9.5). Слід також зазначити, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказані правові висновки висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~909/968/16 від 11.09.2018 (п.\~59, 60). Отже, враховуючи зазначені вище обставини, до ТОВ\~«Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», відповідно до укладеного Договору факторингу №\~24/04/24 перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023 на загальну суму 117600\~грн. 00\~коп., з яких: 20000\~грн. 00\~коп.\~ тіло кредиту; 97600\~грн. 00\~коп.\~ відсотки за користування кредитом. Як уже зазначалось вище, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ\~«Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», ні на рахунки первісного кредитора ТОВ\~«Лінеура Україна». На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ\~«Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс». Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного кредитного договору. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.\~5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.\~203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом\~ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205, 207 ЦК України). Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.\~1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи Договір №3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023 та Договір факторингу №\~24/04/24 від 24.04.2024 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.\~625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.\~610 ЦК України. Відповідно до положень ст.\~611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти у розмірі 20000\~грн. 00\~коп. надавалися і отримані відповідачем [PERSON] 22.08.2023 на строк 350\~днів зі сплатою процентів за користування кредитом. При укладенні договору позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, [PERSON] усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Також, вона підтвердила, що отримала від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, яка визначена Законом України\~«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Установивши, що Договір №3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору ТОВ\~«Лінеура Україна», надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні остання не висловила. Також відповідач не відмовилася від укладення кредитного договору у спосіб та порядку, які передбачені законодавством. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором №3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023 у розмірі 117600\~грн. 00\~коп., з яких: 20000\~грн. 00\~коп.\~ тіло кредиту; 97600\~грн. 00\~коп.\~ відсотки за користування кредитом. Відсотки нараховувалися за період з 23.08.2023 по 24.04.2024. Доказів повернення відповідачем отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у розмірі 20000\~грн. 00\~коп., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 20000\~грн. 00\~коп. є обґрунтованою. Наявність заборгованості за тілом кредиту визнано відповідачем у повному обсязі. Щодо заперечень відповідача відносно розміру нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом у розмірі 97600\~грн. 00\~коп. слід зазначити наступне. Відповідно до правових висновків, висвітлених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №\~444/9519/12, провадження №\~14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження №\~14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження №\~14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №\~910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті\~1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті\~1050 ЦК України. Як уже зазначалось вище, відповідно до укладеного Договору №\~3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023 відповідач отримала кредит у розмірі 20000\~грн. 00\~коп., строком на 350\~днів з 22.08.2023. Суд звертає увагу на те, що 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №\~3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст.\~8 Закону України\~«Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом\~17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України\~«Про споживче кредитування» (пп.\~13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст.\~8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1\~%. При цьому, згідно з п.\~17 розділу\~IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240\~днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: -\~протягом перших 120\~днів\~- 2,5\~% (до 22.04.2024 включно); -\~протягом наступних 120\~днів\~- 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №\~3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Пунктом\~9 частини першої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом №3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Таким чином, у разі внесення змін до Кредитного договору у частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону України\~«Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до Кредитного договору. Судом встановлено, що зміни до Договору №3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023, що укладений з відповідачем, не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), то відповідно відсутні правові підстави для перерахунку денної процентної ставки. Вказані обставини спростовують доводи відповідача, яка стверджує, що нарахування відсотків за весь період користування кредитними коштами проведено за денною ставкою у розмірі 2,0\~%, що на її думку, не відповідає вимогам закону. З урахуванням викладеного вище та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за Договором №3918879 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.08.2023, укладеного між нею та ТОВ\~«Лінеура України», в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ\~«Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» підлягають до задоволення у повному обсязі, а саме з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 117600\~грн. 40\~коп., з яких: 20000\~грн. 00\~коп.\~ заборгованість за сумою кредиту, 97600\~грн. 00\~коп.\~ заборгованість за процентами за користування кредитом. Слід зазначити, що навіть під час розгляду справи, стороною відповідача було зазначено, що заборгованість по кредитному договору не сплачена ані частково, ані повністю. Крім того, наданий відповідачем розрахунок заборгованості, не грунтується на положеннях кредитного договору, а тому суд його вважає безпідставним. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422\~грн. 50\~коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №\~1074 від 15.07.2024 Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ\~«Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі\~ 2422\~грн. 40\~коп. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується нормами ч.ч.\~2, 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.\~4, 5 ст.\~137 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №\~379/1418/18 (провадження №\~61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, представником позивача до суду надано наступні документи: копія договору №\~03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023, укладеного між ТОВ\~«Факторингова компанія\~«Укрглобал-Фінанс» та ФОП\~Руденко К.В.; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії\~ПТ №2412; копія акту приймання-передачі наданих послуг №\~70 від 03.06.2024 до договору №\~03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023; копія витягу з реєстру №\~1 до акту приймання-передачі наданих послуг №\~70 від 03.06.2024 до договору №\~03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023; копія платіжної інструкції кредитного переказу коштів №\~913 від 06.06.2024. Слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №\~201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження №61-15005св19). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як на думку суду, наданими доказами підтверджено те, що адвокатом Руденком\~К.В. надано позивачу послуги з професійної правничої допомоги на підставі договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023 на суму 5000\~грн. 00\~коп. і розмір таких витрат, на думку суду, є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору. Водночас, надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд висновує, що враховуючи ціну позову, категорію справи, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, заперечення сторони відповідача, суд вважає, що 5000\~грн. 00\~коп. витрат на правничу допомогу адвоката не є завищеним, а цілком обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. При цьому, визначаючи розмір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, суд враховує баланс інтересів учасників справи. На думку суду, стягнення на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5000\~грн. 00\~коп., не призведе для відповідача надмірного індивідуального тягаря у вигляді сплати саме такого розміру грошових коштів. На підставі викладеного та

Outcome: approved