Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області (далі - відповідач), вказавши третіми особами: [PERSON] та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грицаєнко Юлію Василівну, в якому вказала, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером 3222789200:03:021:0047 площею 5,001 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території територіальної громади Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області (колишня Ясногородська сільська рада Макарівського району Київської області) та яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №213511, виданого 05.05.2006 року Макарівською РДА Київської області, згідно розпорядження Макарівської РДА Київської області від 20.04.2006 року №322. Заповіту спадкодавець не складала. Спадкоємцем першої черги за законом являється позивачка у справі, як донька померлої. Окрім неї, іншим спадкоємцем є [PERSON] , [INFO] , дочка спадкодавця, яка спадщину не прийняла і приймати не буде. 05.03.2024 року позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грицаєнко Юлії Василівни, про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . Відповідно приватним нотаріусом заведено спадкову справу №7/2024, з номером у Спадковому реєстрі: 72103092. Але 23.05.2024 року постановою приватного нотаріуса Грицаєнко Ю.В. було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , оскільки був пропущений встановлений чинним законодавством строк для прийняття спадщини. Позивачка вказує, що причиною пропуску нею строку на прийняття спадщини стало зокрема повномасштабне вторгнення 24.02.2022 року російських військ на територію Україну та початок військових дій. Оскільки в Україні відбувались бойові дії, нотаріальні установи в місті Києві не працювали, тому позивачка була вимушена свою неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , вивезти на тимчасове проживання до різних країн Західної Європи. На теперішній час донька позивачки проживає у Великій Британії. Повернувшись в листопаді 2023 року до України, позивачка захворіла на коронавірус COVID-19 із запаленням легенів. Після закінчення лікування тільки 05.03.2024 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи наведене, позивачка вважає, що вона з поважних причин не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою, у зв`язку із вимушеним виїздом (через війну) за кордон та її хворобою. Тому посилаючись на ст.ст. 1269, 1272 ЦК України просила суд визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері, як пропущеного з поважної причини. 26.06.2024 року до Макарівського районного суду Київської області надійшла вказана цивільна справа разом з ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2024 року про передачу справи для розгляду за підсудністю (а.с.89-94). Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2024 року вказана справа передана на розгляд судді Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В. (а.с.95). Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 02.07.2024 року (а.с.96) позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.10.2024 року, яке було відкладено на 04.12.2024 року. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 04.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 30.01.2025 року (а.с.114). 30.01.2025 року в судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Тиховський М.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав наведених в ній. Належним чином повідомлений про день та час слухання справи (а.с.117), представник відповідача в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розглядові справи. Згідно поданого письмового клопотання (а.с.120), відповідач просив слухати справу у відсутності його представника за наявними у справі матеріалами. Протягом встановленого судом строку відповідач відзиву на позов не подав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Згідно поданої заяви приватний нотаріус Грицаєнко Ю.В. просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що заперечень проти позову не має (а.с.122). Належним чином повідомлена про день та час слухання справи, третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, причини неявки суду не повідомила, що не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши представника позивача у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Солом`янським відділом ДРАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) 29.02.2024 року (а.с.20), свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 08.06.1985 року (а.с.13). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером 3222789200:03:021:0047 площею 5,000 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території територіальної громади Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області (колишня Ясногородська сільська рада Макарівського району Київської області), що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №213511 від 05.05.2006 року (а.с.23). Як вбачається із витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №108510287 від 05.03.2024 року, [PERSON] , [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; інших осіб зареєстрованих за вказаною адресою немає (а.с.43). 05.03.2024 року позивачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, після смерті [INFO] її матері [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грицаєнко Юлії Василівни, з відповідною заявою про прийняття спадщини (а.с.38). Проте, постановою від 23.05.2024 року за вих. №69/02-14 приватний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,001 га, у зв`язку з пропущенням [PERSON] строку, встановленого для прийняття спадщини (а.с.36). Як вбачається із копії спадкової справи №7/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Грицаєнко Ю.В., спадкоємицею, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є позивачка у справі [PERSON] (а.с.37-78). Окрім неї, іншим спадкоємцем є [PERSON] , [INFO] , донька спадкодавця, яка своєю заявою від 17.04.2024 року, повідомила приватного нотаріуса, про те, що спадщину в установлені законом строки не прийняла, до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звертатись не буде, претензій до того, щоб Свідоцтво про право на спадщину за законом було видане на ім`я [PERSON] не має, також правові наслідки неприйняття спадщини їй відомі і зрозумілі (а.с.69). Так, позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, посилалась на поважність причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, через вимушений виїзд за кордон із неповнолітньою донькою у зв`язку з воєнними діями на території України, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи. Як вбачається з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] номер паспорту [NUMBER] , виданого 20.03.2017 року органом 8089, міститься відмітка про вибуття Бондар Віолетти - 21.02.2022 року за межі України (а.с.14-17). Так, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.05.2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Повномасштабне російське вторгнення на територію України, введення воєнного стану, стало також причиною вимушеного зупинення діяльності багатьох установ та організацій. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] , відкрилася [INFO] , отже строк для прийняття спадщини після її смерті спливав 03.05.2022 року, який позивачка пропустила, зокрема по причині вторгнення 24.02.2022 року російської армії в Україну. Вказана обставина є загальновідомою та не потребує доведення. У зв`язку із наведеним позивачка змушена була покинути місце свого проживання та евакуйовуватись за кордон, що підтверджується відміткою про виїзд в паспорті громадянина України для виїзду за кордон 21.02.2022 року (а.с.16-зворот), та по поверненню позивачка звернулась до нотаріуса (а.с.19). Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкування - особливий правовий інститут. Можливість стати спадкоємцем не залежить від соціального статусу особи, її дієздатності, громадянства тощо. Водночас, законодавство встановлює певні умови, дотримання яких є обов`язковим для оформлення прав на спадкове майно. Однією із таких умов є дотримання спадкоємцем строку на прийняття спадщини. Цивільний кодекс (ЦК) України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Протягом 6 місяців спадкоємець повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом вказаного строку заяву про прийняття спадщини не подано, спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Разом із тим, пропуск строку для прийняття спадщини не є безумовною підставою, що позбавляє спадкоємців права на спадок. Закон передбачає механізм захисту прав спадкоємців і дозволяє подати заяву про прийняття спадщини поза межами 6-місячного строку. Спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, може бути встановлений додатковий строк: за письмовою згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину; за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачка належать до спадкоємців першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , інших спадкоємців, які би прийняли спадщину судом не встановлено, а також, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. Оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved