Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до\~Немирівської міської\~ради про\~визнання права\~власності на\~житловий будинок\~в порядку\~спадкування за\~законом. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок загальною площею 70,00 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 01 серпня 2024 року [PERSON] , звернулася до [PERSON] , державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належний чоловікові позивачки - [PERSON] , померлому [INFO] . При огляді нотаріусом наданих нею документів було встановлено, що правоустановлюючий документ на ім`я померлого втрачений. Довідка про склад колгоспного двору представником спадкоємця не надано. Нотаріусом постановлено відмовити гр. [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину законом на житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] , належного колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до довідки № 372 від 24 липня 2024 р., виданої КП «Немирівське БТІ» по даним архіву станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 20.12.1991 р. в реєстровій книзі №1 Р№ 141, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Язвинківської сільської ради 20.12.1991 р. Відповідно до Свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 20.12.1991 р., виданого Виконкомом Язвинківської сільської ради, цілий житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Позивачка стверджує,\~що має\~ право\~успадкувати та\~оформити нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку. За викладених обставин [PERSON] змушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 11.09.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 29.10.2024 ухвалою суду витребувано у державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився. Згідно з поданою письмовою заявою просив розглядати справу у відсутність представника відповідача, не заперечував щодо задоволення позовної заяви. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст.247ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно зі ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 3\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2\~ст. 16 ЦК України\~є визнання права. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі\~ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно з копією паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народилася в с.Гунька Немирівського району Вінницької області, зареєстрована з 24.04.1981 за адресою: с.Гунька Немирівського району, Вінницької області. 11.11.1965 зареєстровано шлюб з [PERSON] . Згідно витягу №7836 з реєстру територіальної громади зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , 1941 р.н., та [PERSON] , 1946 р.н., одружились 11.11.1965, після реєстрації одруження подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с.Гунька Немирівського району Вінницької області, актовий запис №18. Після його смерті залишилося спадкове майно.№137 від 20.12.1991 жилий будинок за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки КП «Немирівське РБТІ» №372 від 24.07.2024 по даним архіву КП «Немирівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 20.12.1991 р. в реєстровій книзі №1 Р№141, згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] , виданого виконкомом Язвинківської сільської ради 20.12.1991. З спадкової справи №190/2016, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , встановлено, що згідно довідки №217 від 07.04.2016, виданої виконавчим комітетом Язвинківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, після смерті [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] і помер [INFO] , залишилося спадкове майно. Після смерті [PERSON] залишився спадкоємець за заповітом: внук [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] та спадкоємець за законом: дружина - [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] . Інших спадкоємців за законом і за заповітом немає. Фактом прийняття спадщини є спільне проживання [PERSON] з померлим [PERSON] в одному житловому будинку під [ADDRESS] на момент відкриття спадщини. Згідно заяви [PERSON] від 07.04.2016 остання спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на майно. Також повідомила, що іншим спадкоємцем за законом дочка померлого [PERSON] , за заповітом внук [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с.Гунька Немирівського району Вінницької області. Її батьками записані: батько - [PERSON] , матір [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 28.10.1984. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище: « [PERSON] ». Згідно заяв [PERSON] та [PERSON] в установлені законом строки спадщину після смерті [PERSON] не прийняли та на неї не претендують. Нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. 19.04.2016 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім.Марко Вовчок (села Гунька, Немирівського району Вінницької області). Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 01.08.2024 №997/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] , належного колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , померлий [INFO] , у зв`язку з відсутністю у [PERSON] правовстановлюючого документа на будинок. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом статтей\~1258,\~1261 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею\~\~ст. 1218 ЦК України\~\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1ст.1273\~ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Виходячи зі змісту ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Відповідно до вимог\~ст.68 Закону України «Про нотаріат»\~та пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~року №\~296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Відповідно до постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~30.05.2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2023 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України). Згідно роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2023 року №24-753/0/4-13 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З копії\~технічного паспорту\~на будинок\~встановлено,\~що будинок,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~побудований у 1973 році. Питання набуття права власності на той час регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність 19 січня 1996 року на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Згідно з п.16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Судом встановлено, що до матеріалів справи долучено копію свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 20.12.1991, видане виконавчим комітетом Язвинківської сільської Ради народних депутатів, згідно якого цілий житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , житловий будинок, належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . З виписки з погосподарської книги №80589 від 17.10.2024 встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі №8 Язвинківської сільської ради за 1991-1995 роки, станом на 15.04.1991 року, особовий рахунок за № [NUMBER] відкритий на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Власник будинку [PERSON] . Всього сімей проживало у будинку -1, мешканця 2: [PERSON] голова домогосподарства, [PERSON] дружина. Відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про ведення в дію Закону «Про власність» (885-12) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Окрім цього відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 рокуправо власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Відповідно до частини першої статті 120\~ЦК УРСР (у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123\~ЦК УРСР (у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20\~Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 5 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності на домоволодіння, розташоване за адресою:\~\~ [ADDRESS] в рівних частках, а саме, кожний член двору набув право власності на 1/2 його частку. Отже,\~сукупність зібраних\~у справі\~доказів,\~які оцінені\~судом на\~предмет їх\~належності,\~допустимості,\~достовірності та\~достатності підтверджує право на частку спірного будинку за спадкодавцем, вказане нерухоме майно є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] його спадкоємцями 1-ї черги за законом є дружина [PERSON] та дочка [PERSON] та спадкоємцем за заповітом є внук [PERSON] . Дочка спадкодавця [PERSON] та внук [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. Дружина спадкодавця [PERSON] спадщину прийняла, оскільки постійно проживала з спадкодавцем в одному житловому будинку на момент відкриття спадщини, однак, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, а саме на житловий будинок, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на зазначене майно в нотаріальному порядку за обставин незалежних від її волі. Разом з тим, оскільки судом встановлено, що [PERSON] , як член колгоспного двору набув права власності тільки на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок в цілому відсутні, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Зазначене не перешкоджає позивачу звернутися до суду з позовом про визнання права власності на відповідну частку у вказаному житловому будинку як члена колгоспного двору.

Outcome: partial