Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води,у розмірі 54 247,86 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 13 301,05 грн., 3% річних у розмірі 3 895,30 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Мотивує свої вимоги тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція». 23.07.2014 у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)). Позивач зазначає, що до теперішнього часу договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідачем не укладено. Відповідачі є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своєчасно з липня 2016 року не вносив плати за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, з липня 2016 року за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2024 становить 54 247,86 грн., з яких заборгованість з теплової енергії становить 15 704,46 грн., заборгованість за послугу за гаряче водопостачання - 38 543,40 грн. Згідно із протоколу автоматизованого розподілу судової справи №755/4438/24 між суддями від 12 березня 2024 року головуючим суддею обрано Коваленко І.В. 18 березня 2024 року до суду надійшла відповідь з Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА про зареєстроване місце проживання відповідачів. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 08 квітня 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшли додаткові пояснення у справі. Від відповідача [PERSON] просить не розглядати його у якості відповідача, так як ніякого відношення до [PERSON] та його о/р [NUMBER] по ТОВ «Євро-реконструкція» не має і з цією особою взагалі не знайомий. Також не розуміє яким чином представники ТОВ «Євро-реконструкція» долучили мене до цієї справи,ніяких юридичних відносин та підписаних договорів з компанією не має. Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але користуюсь послугами ТОВ «Євро-реконструкція» по о/р [NUMBER] , за які сплачує вчасно і навіть наперед. 06 листопада 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву ТОВ «Євро-реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - залишено без руху. 21 листопада 2024 року на виконання ухвали від 06 листопада 2024 позивач подав позовну заяву в новій редакції, за змістом якої в якості відповідача зазначив [PERSON] та просив стягнути з останнього заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води,у розмірі 43 435,12 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 13 301,05 грн., 3% річних у розмірі 3 895,30 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «за закінченням терміну зберігання». Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved