Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення збитків та моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно квартира [ADDRESS] , яка належала померлому на праві спільної часткової власності відповідно до договору купівлі-продажу від 12.06.2002. Позивач, як спадкоємець за заповітом від 16.10.2014, подала 09.02.2015 заяву про прийняття спадщини у зв`язку з смертю спадкодавця [PERSON] . Факт прийняття спадщини підтверджується також і рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25.05.2016 по справі №127/22697/15-ц. Однак володіти і розпоряджатися спадковим майном, позивач не може, оскільки в дану квартиру самовільно вселились відповідачі. Факт незаконного використання відповідачами квартири позивача підтверджується багаточисельними відеозаписами, актами від 23 серпня 2021 року та довідкою від 30.08.21р. виданою головою ОСББ «Литва-10». Зазначені умисні протиправні дії відповідачів - [PERSON] та членів його сім`ї змусили позивача 02.09.21 звернутись до суду з позовом про виселення вказаних осіб з незаконно зайнятого приміщення, яке належить позивачу, як спадкоємцю. Рішенням Вінницького міського суду від 19 вересня 2023 по справі 127/23428/21 позов позивача задоволено. Однак, навіть після постановлення судового рішення, відповідачі добровільно не виселились з квартири та лише 23.01.24 державним виконавцем проведено примусове виконання рішення. Позивач має у власності інше житлове приміщення, а саме: частку в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.09.09р., а відповідно розташована в квартира [ADDRESS] , що складає 43/100 частин квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , була призначена для передання її в найм та отримання від передання в найм постійного доходу. Однак, внаслідок вищезазначених протиправних дій відповідачів, які унеможливили навіть доступ позивача до приміщення, остання була позбавлена відповідачами розпоряджатись належному їй майном, зокрема передавати квартиру в найм. Внаслідок таких протиправних дій відповідачів позивач недоодержав доходи 145000 грн. за період з 23.08.21 по 23.01.24. Так, відповідно до оголошень в газеті «RIA» в розділі нерухомість №43, №47, №51 за 2021рік, №6, 10, №49 за 2022 рік, №32, №47 за 2023 рік, №2 за 2024 рік мінімальний розмір щомісячної орендної плати за здачу районі де розташована квартира, що належить позивачу однокімнатної квартири в складає 5000 грн. на місяць. Позивач внаслідок протиправних дій відповідачів була позбавлена права користуватись, розпоряджатись та володіти квартирою в період з 23.08.2021 по 23.01.2024 тобто 29 місяців, внаслідок чого недоотримала дохід на суму 145 000,00 грн. Крім того, майже протягом восьми років позивач була позбавлена відповідачами можливості використовувати та розпоряджатись належною їй квартирою та постійно переживала моральне приниження, душевні страждання, оскільки відповідачі умисно ігнорували її право власності на квартиру і користувались та розпоряджались нею як своєю власною не допускаючи позивача до квартири, а після звернення позивача до суду умисно протиправно затягували розгляд справи про усунення перешкод шляхом їх виселення, Зважаючи на викладене, позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. Враховуючи зазначене, позивач звертається до суду з даним позовом про стягнення з відповідачів збитків (упущеної виголи) та завданої їй моральної шкоди, а також судових витрат. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 08.03.2024\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі,\~розгляд справи\~вирішено проводити\~в загальному\~позовному провадженні. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 30.05.2024 відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали відзив на позовну заяву, в якій зазначили, що позовну заяву вважають необґрунтованою, немотивованою, доводи якої не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та дійсних обставинах справи. Позивачка, як спадкоємець за заповітом від 16.10.2014 року, подала заяву про прийняття спадщини, однак Позивачка приховала той факт, що до неї також в порядку спадкування перейшли борги спадкодавця внаслідок заподіяння відповідачам майнової шкоди у зв`язку з самочинною реконструкцією квартири [ADDRESS] , відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2013 справа №127/2897/13-ц до позивачки перейшло зобов`язання по відшкодуванню відповідачам майнової шкоди сумі 58 756,80 грн. та 1 000 грн. моральної шкоди. У зв`язку із тим, що реконструкція квартири 1б була проведена самочинно, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2013 у справі № 127/2897/13-ц, тому позивачка належним чином була позбавлена в законом порядку оформити спадщину на самочинне установленому будівництво, оскільки будь-які речові права на квартиру [ADDRESS] відсутні. Отже, позивачка не мала мала права розпоряджатися майном, право власності на яке не набула та на яке, як було зазначено вище, відсутні будь-які речові права. Вимоги про відшкодування упущеної вигоди не можуть базуватися на прогнозах, а повинні мати чітке документальне обґрунтування. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення. Однак між Позивачем та Відповідачами не було будь-яких договірних відносин, які б Відповідачі порушили, крім того, що стосується вищезазначених квартир, позивачем не було надано нотаріально засвідчених договорів оренди квартири 1б в період з 23 08.2021 рік по 23.01.2024 рік, так як апріорі вони не могли бути, оскільки право власності позивачки на дану квартиру відсутнє. Крім іншого слід зазначити, що реконструкція квартири 4,1б не завершена, вона знаходиться в непридатному для проживання стані, що підтверджено Висновком від 14.11.2014 р., виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] про ринкову вартість 43/100 частини [ADDRESS] . До 23 січня 2024 року будь-які роботи у даній квартирі не проводились, її технічний стан не змінився. З огляду на викладене вище, враховуючи, що квартира [ADDRESS] , що складає 43/100 частин квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] є самочинно реконструйованою, на яку в силу ст. 376 ЦК України право власності у позивачки не виникає, остання не мала права розпоряджатися даним майном та виконувати будь-які будівельні роботи без відповідних дозволів, позивачкою не надано належних і допустимих доказів, які обґрунтовують розмір упущеної вигоди та підстави для отримання такої вигоди, тому відповідачі вважають, що в задоволенні позову слід відмовити, а також стягнути з позивача на користь відповідачів судові витрати, пов`язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 3000,00 грн. 10.06.2024 позивачем подано на адресу суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що позивач не погоджується з аргументами, викладеними у відзиві, вважає їх безпідставними. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачі зазначають про те, що позивачка приховала той факт, що реконструкція квартири 1б була проведена самочинно, і це встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/2897/13-ц, тому позивачка належним чином була позбавлена в встановленому законом порядку оформити спадщину на самочинне будівництво, оскільки будь-які речові права на квартиру [ADDRESS] відсутні. Що стосується посилань відповідачів на те, що позивач не надала документального обґрунтування упущеної вигоди, то таке посилання є безпідставним, оскільки позивач не могла надати нотаріально засвідчених договорів оренди квартири [ADDRESS] з моменту смерті [PERSON] і по 2024 рік, позаяк даним приміщенням самоправно користувались відповідачі, що перешкоджали позивачу, не допускаючиїї до приміщення та до використання нею своїх майнових прав на квартиру, як спадкоємці, шляхом передання її в найм (оренду). З приводу відшкодування витрат на надання відповідачам правничої допомоги адвокатом Бурденюком В.В., позивач зазначає, що зміст відзиву суперечить нормам закону, а тому стягнення з позивача витрат в зазначеному розмірі є безпідставними. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.08.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Глазунова Л.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказуючи, що останні доведено доказами, які містяться у матеріалах справи. Представник відповідача [PERSON] адвокат Вдовцов В.П. заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись в порядку, визначеному чинним законодавством, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на адресу їх реєстрації. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12.06.2002, посвідченого 12.06.2002 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. та зареєстрованого в реєстрі за №6206, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] та [ADDRESS] . Загальна площа 34,4 кв.м, знаходиться в цегляному будинку «А», загальна житлова площа якого - 187,3 кв.м та складається з: житлової кімнати 1б-2, житловою площею 29,0 кв.м, і 43% кухні 1б-1-5,4 кв.м (а.с. 17). [PERSON] належить 59/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2009, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №2-1253 (а.с. 29). Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2013 у справі №127/2897/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 58 756,80 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої самочинним будівництвом, та 1 000 грн моральної шкоди (рішення надана позивачем з ЄДРСР знеособлене, тому перевірене судом в ЄДРСР) (а.с. 9-12). 16.10.2014 [PERSON] заповів належну йому на праві особистої власності всю квартиру під номером [ADDRESS] , [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої вінницької нотаріальної контори Шарко О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1-2125 (а.с. 16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 17.10.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 15). Згідно з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39573653 від 09.02.2015 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 09.02.2015 заведена спадкова справа №57084206 після померлого [PERSON] (а.с. 38). Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25.05.2016 у цивільній справі №127/22697/15-ц, скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2016, в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про накладення стягнення на майно спадкоємця - відмовлено. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення набрало законної сили 25.05.2016. Як слідує з акту, складеного 23.08.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що внаслідок самовільного заселення у квартирі [ADDRESS] , станом на день складення акту, проживають громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є власниками квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на прохання відчинити двері та пояснити на якій підставі вони проживають у даній квартирі, не реагували. Власника квартири [PERSON] до приміщення не впустили (а.с. 20). Згідно довідки ОСББ «Литва-10» від 30.08.2021, засвідченої головою ОСББ Паламарчуком В.І., в квартирі за адресою: [ADDRESS] без реєстрації та правових підстав проживають особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 21). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2023 у цивільній справі №127/23428/21 усунено [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , що складає 43/100 частин квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , шляхом виселення з неї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] без надання іншого приміщення (а.с. 22-28). В матеріалах справи міститься акт державного виконавця від 23.01.2024, з якого вбачається державним виконавцем при примусовому виконані рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2023 у цивільній справі №127/23428/21 встановлено: при виході за місцем виконання рішення державним виконавцем усунено перешкоди [PERSON] шляхом входу до приміщення за допомогою заміни ключів. Боржник був повідомлений про час та місце вчинення дій, хочу був відсутній під час проведення виконавчих дій (а.с. 31). 31.01.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №73668842 за виконавчим листом №127/23428/21, у зв`язку з виконанням рішення про усунення перешкод в користуванні квартирою (а.с. 33-37). Згідно акту від 26.01.2024 підписаного [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] вбачається, 23.01.2024 за адресою [ADDRESS] в присутності працівників поліції та державного виконавця було виконано рішення суду щодо усунення перешкод для [PERSON] користуватися вищевказаною квартирою шляхом виселення з неї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 26.01.2024 10:30 [PERSON] хотіла зайти в квартиру, але відчинити двері їй не вдалося оскільки замок було кимось змінено. В день виселення вище зазначених осіб 23.01.2024 [PERSON] замінила замки на обох дверях та за участю голови ОСББ опломбувала двері. Другі двері поставив [PERSON] зі сторони своєї квартири за адресою [ADDRESS] , зруйнувавши стіну квартири [PERSON] . Через ці двері їй теж не вдалося зайти, оскільки заважав паркан, який побудував [PERSON] на території загального користування, а хвіртку було зачинено на ключ. При спробі достукатися та на прохання відчинити ніхто не вийшов. Тож до своєї оселі [PERSON] так і не вдалося потрапити (а.с. 13). На замовлення [PERSON] незалежним оцінювачем [PERSON] виконана оцінка ринкової вартості 43/100 частки квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] . За результатами проведеної роботи ринкова вартість квартири станом на 21.09.2015 складає: 111 555,00 грн. Відповідно до висновку про оцінку майна однокімнатної квартири, загальною площею 34,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 22.02.2024 складає 913 767,00 грн. Судом досліджено копії сторінок газети, з яких вбачається розміщення оголошень про здачу в оренду квартир в різних районах мста Вінниці (а.с. 39-46). З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , вбачається, що дана квартира знаходиться на 1 поверсі одноповерхового будинку та складається з однієї кімнати житловою площею 29,0 кв.м., кухні 5,4 кв.м. Загальна площа квартири 34,4 кв.м. Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 8 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном. Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, адже частиною першою цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Оскільки відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, застосування цієї відповідальності можливе лише за наявності чотирьох умов складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки боржника; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, вини боржника. За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Тож при зверненні з позовом про відшкодування заподіяних збитків, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, що виражається в тому, що збитки мають виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на позивача обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Безпосередньо у змісті позовної заяви позивач [PERSON] зазначає що квартира [ADDRESS] , що складає 43/100 частини квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , була призначена для передання її в найм і отримання від найму постійного доходу. Однак внаслідок протиправних дій відповідачів, остання була позбавлена можливості розпоряджатись належним їй майном. Внаслідок чого позивач недоодержала доходи в сумі 145000,00 грн. При визначенні вище згаданого розміру упущеної вигоди позивачем використовувались оголошення в місцевій газеті про середню вартість оренди житла в м. Вінниця, копії яких додано до матеріалів справи. Суд бере до уваги, що на вартість оренди житла впливає низка чинників, зокрема місце розташування житлового будинку (центр, околиця), умови в самому будинку (тип опалення, відсутність або наявність та ступінь внутрішнього комплектування меблі і техніка) тощо. Тому суд не може ототожнювати запропоновані оголошення з житловою квартирою, належною позивачу, оскільки це буде лише припущенням. Крім того, суд вважає, що сам факт розміщення оголошень про оренду житла із зазначенням відповідної вартості ще не доводить ту обставину, що такі об`єкти в подальшому здаються орендарям саме за згадану вартість. Позивачем [PERSON] суду не надано висновку ріелтора щодо реальної вартості здачі в оренду належної їй житлової квартири. При цьому, суд звертає також увагу на ту обставину, що підпунктом 2.2 пункту 2 глави 2 розділу III Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 передбачено можливість поставлення експерту питання про те: Чи підтверджується документально розмір необґрунтованого заниження (несплати) орендної плати (найменування організації) у сумі (зазначається сума) за період (зазначається період), визначений в акті перевірки контролюючого органу або у позовних вимогах? Якщо так,- у якій сумі? Однак, при поданні позовної заяви до суду та протягом всього строку проведення підготовчого провадження у даній справі ні позивачем [PERSON] , а ні її представником адвокатом Глазуновою Л.М. не було заявлено клопотання про призначення експертизи документів про економічну діяльність. Таким чином суд вважає, що позивач, особисто або через свого представника, не реалізувала наявні в неї процесуальні можливості для доведення розміру упущеної вигоди від здачі належної їй житлової квартири в оренду. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. У зв`язку з чим суд вважає, що позивачем не надано належних доказів визначення самої вартості орендної плати, яку б вона могла отримати від здавання належного їй житлового будинку в оренду. Окрім вище наведеного суд також звертає увагу на те, що сама упущена вигода повинна мати реальний, а не абстрактний характер існування самої її потенційної можливості. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на особу обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними (позиція висловлена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 359/9892/17 (провадження № 61-5489св19). Відповідно до ч.4 ст. 623 ЦК України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Водночас із цим в пункті 55 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20 відзначено, що звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Аналогічної за своєю суттю позиції дотримується і Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, зокрема в своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 659/330/16-ц (провадження № 61-21286св18). У зв`язку з чим суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено реальності можливості отримання нею грошових кошті в сумі 145000,00 грн від здачі в оренду належної їй квартири, а саме не надано доказів, які підтверджували, наприклад: - розміщення оголошень про здачу своєї квартири в оренду з відповідними умовами стосовно ціни і строку; - звернення до ріелтора / договору укладеного з ріелтором щодо здачі свого житлового будинку в оренду з відповідними умовами стосовно ціни і строку; - договору оренди (попереднього договору оренди) квартири укладеного між нею і якою-небудь третьою особою, в якому було б обумовлено (за умов наявності у позивача доступу до квартири та повернення у її фактичне володіння після виселення відповідачів) вартість оренди та відповідний строк самої оренди. З огляду на викладене, позивачем не доведено всіх критеріїв шкоди, про стягнення якої вона ставить вимоги у позовній заяві, отже вони не підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Судом встановлено, що протягом восьми років позивач була позбавлена відповідачами можливості використовувати і розпоряджатись належною їй квартирою та постійно переживала моральне приниження, душевні страждання, оскільки відповідачі розпоряджались і користувались належною їй квартирою, не допускаючи позивача до квартири, а після звернення до суду умисно затягували розгляд справи про усунення перешкод шляхом їх виселення, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення на користь позивача 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги позивачем додано до позовної заяви договір № 1 від 17.01.2024, ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1112043 від 17.01.2024, квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 17.01.2024 на суму 20000,00 грн. Представник відповідач [PERSON] адвокат Вдовцов С.П. на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги подав ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1028777 від 03.12.2024, акт наданих послуг від 07.02.2025, квитанцію № 07/02/25 від 07.02.2025 на суму 6000,00 грн. Оскільки заявлені позовні вимоги задоволено частково, то з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5128,20 грн, по 1709,40 грн з кожного. Разом з тим з [PERSON] підлягають стягненню 1538,46 грн витрат на правничу допомогу на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи вищевикладене, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 500,00 грн, по 166,66 грн з кожного.

Outcome: partial