Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє\~ адвокат Чорний О.В.,\~ звернулася\~ до суду із\~\~ вказаним позовом, в якому просить\~ визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3894 від 02.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом\~ Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача понесені судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що 16.03.2020 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір.\~ У серпні 2024 з\~ інформації про виконавче провадження № 66345163 їй стало відомо, що ці виконавчі дії здійснюються на виконання виконавчого напису № 3894 від 02.04.2021 року, виданого Буждиганчук Є.Ю. приватним нотаріусом\~ Київського міського нотаріального округу на користь стягувача ПАТ «Банк Форвард»,\~ щодо стягнення із позивача заборгованості з нарахованими відсотками та пенею у період з 20.12.2020 по 19.01.2021\~ в розмірі 28 978,57 грн. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяв на момент його видачі, також не погоджується з нарахованою сумою за виконавчим написом, будь-яких листів про те, що позивач має заборгованість перед відповідачем, позивач не отримував. Крім того, нарахована до стягнення сума боргу є спірною, оскільки він вчинений поза трирічним строком, строк дії кредитного договору\~ і\~ момент винекнення у кредитора права вимоги про повернення кредиту не зазначено,\~ а тому нотаріус повинен був відмовити АТ «Банк Форвард»\~ у видачі такого виконавчого напису. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від\~ 30.10.2024\~ позов було залишено\~ без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 22.11.2024 року представник позивача адвокат Чорний О.В.,\~ продав заяву про усунення недоліків. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Чорний О.В. направив суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримано в повному обсязі, просив стягнути судові витрати по справі. На підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача. Відповідач АТ «Банк Форвард»\~\~ не направив до суду свого представника про день та час розгляду справи були повідомлені належно, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подали, причини неявки суду не повідомили, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подав. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В.\~ в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подала. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 02.04.2021 року\~ приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, який було зареєстровано в реєстрі за № 3894,\~\~ про стягнення боргу з [PERSON] \~ на користь АТ «Банк Форвард»,\~ за кредитним договором №200258530 від 16.03.2020 року, укладеним з ПАТ «Банк Форвард»,\~ правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Банк Форвард».\~\~ За вказаним виконавчим написом було запропоновано задовольнити вимоги АТ «Банк Форвард»\~ стягнути з боржника, за період з 20.12.2020 р. по 19.01.2021 р. включно, суму заборгованості, яка складає:\~ 28 978,57 грн.,\~ заборгованість за сумою кредиту - 14030,40 грн.; заборгованість за процентами становить - 14773,17\~ грн.; плата за пропуск мінімальних платежів - 175,00 грн. За вчинення цього виконавчого напис стягнуто плати в розмірі 1100,00 грн. Загальна заборгованість з [PERSON] \~ становить 30078,57 грн. (а.с.42). Судом встановлено, що\~ 02.08.2021 року приватним виконавецем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В.\~ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66345163, з примусового виконання виконавчого напису № 3894,\~ вчиненого 02.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] \~ на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 30078,57 грн.\~ (а.с.37,38). Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, що стверджується листом за вих. № 22/01-16 приватного нотаріуса Гамаль І.М. (а.с.66). Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису по стягненню заборгованості за кредитними договорами, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суду не надано доказів, що стягувачем та нотаріусом було дотримано вимоги необхідні для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Так, в постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018) зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція було висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такого боргу. Суду не надано відповідачем доказів тому, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю.,\~ для вчинення виконавчого напису стягувачем були надані: - оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору; - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, повідомлення боржника про борг. Позивач зазначає, що кредитний договір №200258530 від 16.03.2020 року, було укладено в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчений, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса.\~ Наведене узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 березня 2020 року по справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі №158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року по справі №172/1652/18. Суду не надано доказів, що боржник [PERSON] \~ була повідомлена за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення нею кредитних зобов`язань з пропозицією ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Отже, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом,\~ який перевищує загальну позовну давність, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. В той же час, вимога позивача про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~ 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: договір про надання правничої допомоги №141/2024, укладений 20.08.2024 року\~ між\~ адвокатом Чорним О.В.\~ та клієнтом [PERSON] ,\~ свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №10177/10 від 30.08.2021р.; посвідчення адвоката України від 30.08.2021р. Як вбачається з договору\~ про надання правничої допомоги №141/2024 (а.с.44-46)\~ по справі,\~ адвокатом Чорним О.В.\~\~ надано\~ наступні послуги:\~ послуги адвоката щодо здійснення захисту та представництва прав та інтересів клієнта в будь-якому виді провадження, яке стосується інтересів клієнта; представництво інтересів клієнта в будь-якому судовому проваджені, судовій справі;\~ послуги адвоката щодо правового аналізу документів клієнта надлання консультацій та роз`яснень з правових питань;\~\~\~ клієнт, в свою чергу, зобов`язується виплатити адвокату гонорар за захист, представництво та/або надання правової допомоги.\~ Однак, розгляд даної справи відбувався без участі сторін і адвоката, а тому підлягає зменшенню сма витрат. Верховний Суд у постанові № 905/1795/18 від 07.11.2019 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved