Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про зміну розміру аліментів та стягувати з відповідачки [PERSON] , [INFO] , в його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, виданого 21.05.2013 у цивільній справі №456/1233/13-ц, провадження № 2/456/871/2013 з відповідачки на його користь щомісячно стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини із усіх видів її заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2013 і до їх повноліття. У зв`язку із досягненням [INFO] сином [PERSON] повноліття стягнення аліментів у зазначеному розмірі на його утримання припинилося, а на утримання дочки продовжується стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідачки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що сплачуваний відповідачкою розмір аліментів є недостатнім для належного матеріального утримання дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, що порушує її права та інтереси, а тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідачка не скористалась правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2024 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 11/ На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідачки 18 листопада 2024 року з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області отримано відповідь про зареєстроване місце проживання відповідачки /а.с. 14/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.12.2024. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 15/. Ухвалою суду від 17.12.2024 судове засідання відкладено на 10.01.2025 у зв`язку з неявкою відповідачки /а.с. 18/. Ухвалою суду від 10.01.2025 судове засідання відкладено на 30.01.2025 у зв`язку з неявкою відповідачки /а.с. 21/. Розгляд справи по суті відбувся 30.01.2025 за відсутності сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала, тому суд відповідно до ст.\~280\~ЦПК України розглянув справу заочно за її відсутності на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.\~247\~ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.2010 /а.с. 5/. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2013 шлюб між сторонами, зареєстрований 23.03.2004 у відділі РАЦС Стрийського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 55, розірвано /а.с. 6/. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2013 у справі №456/1233/13-ц ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Стрия Львівської області, зареєстрованої по [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючого по [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.03.2013 і до їх повноліття /а.с. 7/. На підставі вищезгаданого рішення Стрийським міськрайонним судом Львівської області 08.08.2013 видано виконавчий лист № 456/1233/13-ц про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Стрия Львівської області, зареєстрованої по [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючого по [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.03.2013 і до їх повноліття. /а.с. 10/. Також судом встановлено, що син [PERSON] , [INFO] , [INFO] досяг повноліття, після чого на утримання дочки [PERSON] продовжується стягнення аліментів у частці від заробітку відповідачки у розмірі 1/6 частини із всіх видів її заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб № 1178 від 26.08.2024 та акту №290 від 26.08.2024, виданих КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» Стрийської міської ради, вбачається, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , [INFO] /а.с. 8-9/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром одержувача аліментів збільшити розмір аліментів, визначений рішенням суду. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд враховує, що в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить суду. Слід зазначити, що вищевказана правова позиція підтверджена правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво19. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим, суд враховує, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст.\~212\~ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, а відповідачка зобов`язана щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833 гривень. Відповідно до Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196 гривень. Відповідно до Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року становить 3196 гривень. Разом з тим, згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з\~положень чинного\~законодавства,\~відповідно до\~котрого розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини,\~а мінімальний\~їх розмір\~на одну\~дитину у\~частці від\~заробітку (доходу)\~рекомендований у\~розмірі однієї\~його чверті\~та не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~що станом\~на 01.01.2025\~становить 1598\~грн,\~то суд\~вважає,\~що розмір\~аліментів,\~котрий на\~даний час\~стягується з\~відповідачки на\~користь позивача\~на утримання\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/6\~частини від\~усіх видів\~її заробітку,\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~не у\~повній мірі\~відповідає гарантіям\~забезпечення прав\~дитини на\~належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, і такий розмір аліментів слід привести у відповідність до його рекомендованого у частці від заробітку й мінімально визначеного законом. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки, суд виходить з того, що обов`язком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка не є особою з інвалідністю, участі в додаткових витратах на дитину не бере, матеріальне становище та стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , на утримання якої підлягають стягненню аліменти, та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, а також те, що на даний час змінився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку порівняно з попередніми роками та вік дитини, а відповідно зросли потреби щодо забезпечення та створення умов життя, необхідних для її гармонійного розвитку. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, розмір аліментів змінити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Виконавчий лист № 456/1233/13-ц, виданий відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2013, про стягнення аліментів слід відкликати. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вищенаведеного суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, яким надано правову оцінку в ході розгляду справи, а тому позов [PERSON] слід задовольнити з урахування встановлених судом обставин. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст.\~141\~ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Згідно з частиною п`ятою статті 268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268\~ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30.01.2025, є та дату, на яку було призначено розгляд справи, 30.01.2025, а датою складення повного тексту судового рішення 07.02.2025.

Outcome: approved