Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 04 жовтня 2014 року з відповідачем уклав шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби П`ятихатського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя між ними не склалося, причиною розпаду сім`ї стало несумісність характерів. Проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Просить розірвати шлюб, так як подальше спільне проживання та збереження сім`ї вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] » /а.с.12/. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 жовтня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби П`ятихатського районного управління юстиції у Дніпропетровській області позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №47, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. Подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім`ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved