Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

11 грудня 2024 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 18992,68 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є споживачем природного газу на об`єкті, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але свої зобов`язання виконує неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за спожитий природний газ в період з березня 2021 року по 21 листопада 2024 року становить 18992,68 грн. Постачальник вже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення виниклої заборгованості. Судовим наказом Шишацького районного суду Полтавської області від 12 липня 2024 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України » основний борг за спожитий природний газ у розмірі 19366,05 грн. та судовий збір в розмірі 302,80 грн. Разом з тим, ухвалою суду від 06.08.2024 зазначений судовий наказ був скасований за заявою боржника, а заборгованість залишилася не погашеною. Таким чином, внаслідок неправомірних дій споживача позивач просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за спожитий газ та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач належним чином повідомлена судом про справу з направленням їй за місцем реєстрації та фактичного проживання копії ухвали про відкриття провадження у справі, а також позовної заяви з додатками. У визначений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Позивач ТОВ «ГК «Нафтогаз України» з 01.11.2018 є постачальником природного газу фізичним та юридичним особам на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №8880 від 04.07.2017. Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2494 від 30.09.2015 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі - Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Вказаними Правилами визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 5 правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 та п. 4 глави 1 Розділу 1 Кодексу газорозподільних систем). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується споживанням природного газу та підписаною споживачем заявою-приєднання, датованою 21.09.2021 (а.с.16). За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 №917-р постачальником «останньої надії» визначено ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Постачальник «останньої надії» - компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводилося оператором ГРМ (AT «Полтавагаз») згідно Кодексу газорозподільних систем. Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого відповідачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи (ТОВ оператор ГТС України)- Iplatforma, та в подальшому імпортується постачальником у білінгову систему «Газоліна» та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу. Постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/ спожитого споживачем природного газу. З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.03.2021 по 31.03.2021 та з 01.09.2021 по 07.10.2021 відповідач являлася споживачем постачальника «останньої надії» та була включена до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживала газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії», яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку (а.с.14-15). Накази про встановлення роздрібної ціни на газ для побутових споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» опубліковані на офіційному сайті Постачальника за посиланням: gas.ua/gas-prices-for-home. Зокрема, ціна на природний газ для побутових споживачів Товариства, як Постачальника «останньої надії» за 1 куб.м. становила: - з 01.03.2021 - 6,99 грн. (наказ № 19 від 01.03.2021); - з 01.04.2021 - 6,99 грн. (наказ № 30 від 30.03.2021); - з 01.05.2021 - 9,56629 грн. (наказ № 38 від 30.04.2021); - з 01.06.2021 - 11,59006 грн. (наказ № 44 від 28.05.2021); - з 01.07.2021 - 11,04993 грн. (наказ № 60 від 09.07.2021); - з 01.08.2021 - 11,7804 грн. (наказ № 67 від 30.07.2021); - з 01.09.2021 - 12,00078 грн. (наказ № 78 від 26.08.2021); - з 01.10.2021 - 7,96 грн. (наказ № 93 від 25.10.2021). Відповідно до Постанови НКРЕКП № 572 від 07.04.2021 ціна на природний газ для побутових споживачів Товариства за 1 куб.м. становила: - з 01.05.2021 по 30.04.2022 - 7,95689 грн. (наказ № 38 від 30.04.2021); - з 01.05.2022 по 30.04.2023 - 7,95689 грн. (наказ № 95 від 14.04.2022); - з 01.05.2023 по 30.04.2024 - 7,95689 грн. (наказ № 54 від 28.04.2023); Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до п. 5 Розділу 1 Правил постачання природного газу об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування. Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] належить відповідачу [PERSON] (а.с.22). Отже, зазначені відомості вказують на те, що на [PERSON] , як на власника, розповсюджується тягар по утриманню майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] . Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду у разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Як свідчать дані про фактичне щомісячне споживання природного газу, що надаються Оператором ГРМ, через інформаційну платформу по особовому рахунку № [NUMBER] (ЕІС-код 56XM26В08007016Q об`єкта побутового споживача) з березня 2021 року по 21 листопада 2024 року (включно) споживачем було спожито природного газу в об`ємі 7990 куб.м на суму 63530,26 грн. З урахуванням проведених оплат на суму 44537,56 грн. заборгованість за вказаний період складає 18992,68 грн. (а.с.14-15). В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості від 09.01.2024 року № 119/4.3.1-1228-2024/ [NUMBER] , яка залишилася не задоволеною відповідачем. Судовим наказом Шишацького районного суду Полтавської області від 12 липня 2024 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України » основний борг за спожитий природний газ у розмірі 19366,05 грн. та судовий збір в розмірі 302,80 грн. Разом з тим, ухвалою суду від 06.08.2024 зазначений судовий наказ був скасований за заявою боржника, а заборгованість в повному обсязі залишилася не погашеною. Відповідно до cт. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також згідно cт. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оцінивши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. За встановлених обставин справи позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судові витрати у справі становлять 3028 грн. сплаченого позивачем судового збору, який суд розподіляє відповідно до приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України та покладає його на відповідача в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved