Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 27 серпня 2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс», третя особа: Приватний нотаріус Огородник Леся Василівна про усунення перешкод у розпорядженні транспортним засобом, в якому позивача просив суд: -Зняти заборони та виключити запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна щодо транспортного засобу спеціалізованого вантажного фургону рефрижератора марки IVECO модель EUROCARGO 100E15 д.н.з [NUMBER] , 2006 року випуску. -Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 25 січня 2020 року позивач придбав у власність транспортний засіб спеціалізований вантажний фургон рефрижератор марки IVECO модель EUROCARGO 100ЕТ5 д.н.з [NUMBER] , 2006 року випуску, та оформив в ТСЦ 7142 на своє ім`я право власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу номер [NUMBER] від 25 січня 2020 року. Весною 2024 року, позивач звернувся до ТСЦ з метою перереєстрації автомобіля на іншу особу, однак йому було відмовлено в зазначеній дії з посиланням на обмеження в здійсненні такого відчуження, мотивуючи це тим, що вказаний транспортний засіб внесений до Державного ресстру обтяжень рухомого майна. Встановлено, що 26 травня 2020 року за №27806623 приватним нотаріусом Огородник Л.В. зареєстровано приватне обтяження застави рухомого майна, де об`єктом обтяження зазначено автомобіль IVECO 100Е15, номер об`єкта: [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦК "Цакторінгс". Боржником визначено - [PERSON] . Однак, з 25 січня 2020 року власником автомобіля IVECO 100E15, номер об`єкта: [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідач не скористався правом на подачу відзиву, ухвалу про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до позовної заяви отримали, що підтверджується повідомленням про отримання 11 вересня 2024 року та повторно 16 січня 2025 року. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 серпня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.22-23). 29 серпня 2024 року ухвалою судді відкрито письмове провадження у справі [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс», третя особа: Приватний нотаріус Огородник Леся Василівна про усунення перешкод у розпорядженні транспортним засобом. (а.с.24-25). У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Фактичні обставини встановленні судом 25 січня 2020 року позивач придбав у власність транспортний засіб спеціалізований вантажний фургон рефрижератор марки IVECO модель EUROCARGO 100ЕТ5 д.н.з [NUMBER] , 2006 року випуску, та оформив в ТСЦ 7142 на своє ім`я право власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу номер [NUMBER] від 25 січня 2020 року. (а.с.13) Зі слів позивача, весною 2024 року, позивач звернувся до ТСЦ з метою перереєстрації автомобіля на іншу особу, однак йому було відмовлено в зазначеній дії з посиланням на обмеження в здійсненні такого відчуження, мотивуючи це тим, що вказаний транспортний засіб внесений до Державного ресстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, встановлено, що 02 червня 2020 року за №27826316 приватним нотаріусом Огородник Л.В. зареєстровано приватне обтяження застави рухомого майна, де об`єктом обтяження зазначено автомобіль IVECO 100Е15, номер об`єкта: [NUMBER] , р.н. [NUMBER] . (а.с.14). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦК "Цакторінгс". Боржником визначено - [PERSON] . Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Сторона позивача вважає, що позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу, а накладення відповідачем приватного обтяження порушує його право власності і перешкоджає вільному здійсненню права володіння, користування і розпорядження цим майном. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 41 Конституції України, передбачено, що право власності має фундаментальним характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» , а саме стаття 1, визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Так, згідно ч. 3 ст. 9 цього Закону, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 10 Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Системний аналіз ч. 3 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дозволяє дійти висновку про те, що у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Позивач може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу був відсутній відповідний запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Тобто, у разі відчуження спірного автомобіля боржником за відсутності реєстрації обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі кредитного договору, зазначене обтяження не зберігає свою силу для нового власника (покупця), а реєстрацію такого обтяження після припинення застави рухомого майна у зв`язку з переходом права власності на предмет застави до іншої особи - добросовісного набувача слід вважати безпідставною. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2020 року (справа № 661/3344/17), від 02.12.2020 року (справа № 681/909/19), де вирішував питання про зобов`язання ПАТ «КБ «Надра» подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження у подібних правовідносинах. Вбачається, що позивач набув право власності на транспортного засобу 25 січня 2020 року. При цьому, оспорене обтяження на автомобіль зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна як заставу лише 02 червня 2020 року, тобто через шість місяців після реєстрації права власності позивачем. Відомості про наявність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна будь-яких обтяжень станом на момент відчуження спірного автомобіля боржником, яким є [PERSON] , відсутні. Згідно з ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків (ч. 3 ст. 44 Закону). За положеннями ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Ефективним способом захисту порушених прав позивача є пред`явлення, зокрема, позову про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.09.2019 року (справа № 695/3790/15-ц, провадження № 61-7769св18). З огляду на вказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, обраний спосіб захисту є ефективним, а позивач є доброчесним набувачем, що підтверджуються матеріалами справи.

Outcome: approved