Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У серпні 2024 року від представника Акціонерного товариства «ОТП Банк» до суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № ML-011/057/2008 у розмірі 779 322,63 грн, а також судовий збір у розмірі 11 689,84 грн. В обґрунтування позову вказано, що 12.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-011/057/2008 (з урахуванням змін та доповнень), на отримання останнім кредитних коштів, розмір кредиту: кредит-1 - 557 111,97 грн, кредит-2 - 524 658,84 грн, дата остаточного повернення кредиту - 12.06.2028. Для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, 12.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП БАНК», та [PERSON] укладено договір іпотеки № PML-011/057/2008, відповідно до якого в іпотеку передано належну позичальнику на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з виникненням у [PERSON] труднощів при виконанні умов кредитного договору щодо повернення банку кредитних коштів у строки і розміри, зазначені у договорі, до кредитного договору між банком та позичальником укладалися додаткові договори, відповідно до яких змінювалися основні умови кредитного договору, а саме: типи процентних ставок та періоди їх застосування, графіки платежів тощо. Банк взяті на себе зобов`язання виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти на умовах договору, однак позичальник взяті на себе обов`язки не виконав, внаслідок утворилась заборгованість в загальному розмірі 779 322,63 грн, з яких: 265 552,94 грн - заборгованість по тілу (транш 1); 513 769,69 грн - заборгованість по тілу (транш 2). [INFO] [PERSON] помер. 03.02.2022 АТ «ОТП БАНК» на адресу Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори направлено вимогу кредитора. Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] (дружина померлого) звернулася до нотаріальної контори з заявою від 17.10.2022 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому позивач в порядку ст. 1281, 1282, 1297 ЦПК України просить стягнути з відповідача на його користь борг за кредитним договором № ML-011/057/2008. 09.05.2024 ухвалою суду у справі 357/6482/24 задоволено заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк» про забезпечення доказів, забезпечено докази шляхом витребування від Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію матеріалів спадкової справу № 21/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 02.09.2024 ухвалою судді у даній справі 357/11984/24 відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 10.10.2024. 10.12.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 06.02.2025 від представника позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Додатково просить врахувати, що кредитор може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, безпосередньо спадкоємцю або опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. При цьому, обов`язок по доведенню обсягу та вартості спадкового майна повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи повідомлялась належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом на позовну заяву не зверталась, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 12.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-011/057/2008, відповідно до якого банк надає позичальнику кредитні кошти в розмірі 50 000 доларів США для придбання нерухомого майна, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому договорі. Відповідно до п.п. 1.7.2. п.1.7. частини 2 кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ами позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними в кредитній/их заявці/ках позичальника, зменшених на утримання комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором. 12.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено договір № 011/301/08 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб, поточний рахунок № [NUMBER] . Цей же рахунок вказано у п. 2. ч. 1 кредитного договору. Згідно із ч. 2, 3 кредитного договору, кредит в загальному розмірі 50 000 доларів США із встановленням плаваючої відсоткової ставки 4,49% + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщенні Банку (як в Головному офісі так і в інших установах банку) на інформативних стендах. В матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку та валютний меморіальний ордер № l від 12.06.2008, відповідно до яких [PERSON] перераховано 50 000 доларів США, що дорівнювало 262 660 грн. Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № ML-011/057/2008 від 12.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено договір іпотеки № PML-011/057/2008 (зі змінами), відповідно до якого позичальником в іпотеку передано нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до п. 2.1 договору про внесення змін та доповнень (про зміну валюти боргових зобов`язань) від 29.09.2016 до кредитного договору № ML-011/057/2008 від 12.06.2008, в порядку передбаченому цим додатковим договором банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті кредиту визначених цим додатковим договором, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому додатковому договорі та кредитному договорі. Відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1 договору про внесення змін та доповнень (про зміну валюти боргових зобов`язань) від 29.09.2016 до кредитного договору сторони домовилися викласти терміни «Розмір Кредиту», «Валюта Кредиту», «Річна база нарахування процентів» та «Дата остаточного повернення Кредиту» в наступній редакції: Розмір кредиту. Валюта кредиту: Кредит-1 - 557 111,97 грн; Кредит-2 - 524 658,84 грн; дата остаточного повернення кредиту - 12.06.2028. Згідно із пп. 2.1.2 договору про внесення змін та доповнень, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником по кредиту-1 ануїтентних платежів та по кредиту-2 - платежів з відстроченням сплати тіла кредиту. За правилом пп. 2.1.3 вказаного договору, на період з 29.09.2016 до 13.09.2017 за користування кредитом-1 позичальник зобов`язаний сплатити банку проценти, які будуть розраховуватись на підставі фіксованої процентної ставки у розмірі 3,0%. Згідно з пп. 3.1 вказаного договору, на період з 14.09.2017 до 15.09.2019 за користування кредитом-1 позичальник зобов`язаний сплатити банку проценти, які будуть розраховуватись на підставі фіксованої процентної ставки у розмірі 12,49 %. Відповідно до пп. 3.1.1 вказаного договору, на період з 16.09.2019 до повного виконання боргових зобов`язань за користування кредитом-1 буде використовуватись плаваюча процентна ставки у розмірі 1,0% + UIRD (український індекс ставок за депозитами фізичних осіб - індикативна ставка, що розраховується в системі Thompson Reuters на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у валюті кредиту на строк в 12 місяців з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, що діють в 20 найбільших українських банках за розміром депозитного портфелю фізичних осіб. Підпунктом 3.2 вказаного договору передбачено, що на період з 29.09.2016 до повного виконання боргових зобов`язань за користування кредитом-2 для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставки у розмірі 0,1%. Відповідно до меморіального ордеру № ARC2000N від 29.09.2016, грошові кошти у розмірі 557 111,97 грн перераховані на рахунок [PERSON] № [NUMBER]. Відповідно до меморіального ордеру № ARC6000R від 29.09.2016, грошові кошти у розмірі 524 658,84 грн перераховані на рахунок [PERSON] № [NUMBER]. Факт надання грошових коштів у загальному розмірі 1 081 770,81 грн також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] . 31.08.2017 та 24.06.2018, у зв`язку з виникненням у [PERSON] труднощів при виконанні умов кредитного договору (зі змінами), між банком та позичальником укладалися додаткові договори, відповідно до яких змінювалися основні умови кредитного договору, а саме: типи процентних ставок та періоди їх застосування, графіки платежів тощо. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією нотаріально засвідченого перекладу з польської мови витягу свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 29.12.2021, реєстровий № 151, 152. 03.02.2022 АТ «ОТП Банк» направив на адресу Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори вимогу кредитора за вих. № 73-1-2/702/-БТ. Судом досліджено матеріали спадкової справи № 21/2022, з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась його дружина [PERSON] з заявою від 26.10.2022, реєстровий № 1950. Син померлого [PERSON] - [PERSON] , та батько померлого [PERSON] - [PERSON] , 26.10.2022 подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Вказані заяви містять застереження нотаріуса, що умови воєнного стану підтверджено пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209, від 19.04.2022 № 480, від 24.06.2022 № 719. Свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] не видавалось. В матеріалах справи також містяться наданий позивачем розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 05.03.2024 заборгованість за кредитним договором № ML-011/057/2008 від 12.06.2008 становить 779 322,63 грн, з яких: 265 552,94 грн - заборгованість по тілу кредиту-1; 513 769,69 грн - заборгованість по тілу кредиту-2. При вирішенні справи суд виходить з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Враховуючи положення вищевказаний правових норм, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом повернення (стягнення) фактично отриманої позичальником суми кредитних коштів - тіла кредитів. Позивачем у справі заявлені вимоги до відповідача, як спадкоємиці померлого позичальника [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після нього. За правилами ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним із його особою, і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою, а тому зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця. З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлені строки пред`явив претензію кредитора до нотаріуса, однак не може задовольнити свої вимоги, оскільки [PERSON] не отримує свідоцтво про право на спадщину після померлого чоловіка. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За змістом наведеної норми матеріального права у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, тобто задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Таким чином, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані зі з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 520/7281/15-ц зроблено висновок про те, що у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з цим, отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов`язком, а тому зволікання з його отриманням спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину не може шкодити кредитору в задоволенні його вимог (висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 645/1566/16-ц, від 23.09.2020 року у справі № 750/5506/19). Згідно з частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід зазначити, що відсутність у матеріалах справи відомостей про вартість спадкового майна не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №640/6274/16-ц: доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки його відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку за необхідне задовольнити даний позов. Слід також зауважити, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За правилом ч. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України встановлений карантин. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», вказаний карантин скасовано з 24:00 год. 30.06.2023. Оскільки карантин тривав в Україні з 12.03.2020 по 30.06.2023, тож строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 11 689,84 грн.

Outcome: approved