Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач\~Акціонерне товариство «Сенс-Банк»\~(адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) звернувся до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] , [PERSON] (зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 вересня 2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] \~було укладено кредитний договір\~ № 895/06-034-663. Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було припинено Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до умов кредитного договору № 895/06-034-663 від 27.09.2007 року, Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США. 12.08.2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові. На забезпечення умов виконання кредитного договору № 895/06-034-663 від 27.09.2007 року з [PERSON] було укладено Договір поруки №630/09-68 від 27.09.2007 року, надалі за текстом - Договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки, (далі за текстом Поручитель) поручається за виконання Боржником умов Кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним Договором Поручитель разом з Боржником солідарно відповідає перед Позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним Договором. У зв`язку з невиконанням Боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, у Кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок Поручителя. Умовами Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов Договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.05.2023 року має заборгованість, а саме: за кредитом 2 457,00 доларів США; за відсотками 115,91 доларів США. У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому було нараховано неустойку. Відповідно до умов Кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за Договором. Таким чином, зважаючи на невиконання Позичальником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати дострокового стягнення з Відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками, пені за невиконання умов договору. Просить стягнути з відповідачів на користь АТ ««Сенс-Банк»\~ заборгованість за кредитом 2 457,00 доларів США, за відсотками - 115,91 доларів США та судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.12.2023 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Надано 15 денний термін відповідачам для подання відзиву на позовну заяву. 31 січня 2024 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, свої заперечення проти задоволення позову мотивує тим, що на підставі договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-663 від 27.09.2007 р. АКБ Укрсоцбанк надав [PERSON] на споживчі цілі, кредит в сумі 29900,00 доларів США із сплатою 10,24 % річних з щомісячним графіком погашення заборгованості за тілом кредиту ( по 152 дол. США кожного місяця, а в останній місяць строку - 83,17 дол. США) з кінцевим терміном повернення до 24.09.2027 р. Між, [PERSON] , банком та позичальником [PERSON] укладено трьохсторонній договір поруки, за яким вона зобов`язується відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору. Крім того, в забезпечення виконання кредитного зобов`язання між банком та позичальником 27.09.2007 р. укладено іпотечний договір № ІД 895/06-034-663 за яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позичальник повертає кредит достроково( сплачує тіло кредиту наперед), черговий обов`язковий платіж на погашення частини кредиту в сумі 152 дол. США позичальник зобов`язаний здійснити не раніше 20.05.2026 р. Банком направлено вимогу № 7/05 від 22.05.2023 р. про усунення порушень, якою запропонував сплати протягом тридцятиденного строку заборгованість з нарахованих відсотків в сумі 115,95 дол. США та погасити всю поточну заборгованість по тілу кредиту в сумі 2 457,00 дол. США, строк сплати якої не настав. Позичальник погасив суму простроченої заборгованості із сплати процентів у встановлені вимогою кредитора строки, а тому підстав для дострокового стягнення із нього усієї суми кредиту відсутні. В подальшому, позичальником сплачено 100 дол. США, що свідчить про відсутність заборгованості визначеної позивачем на дату подання ним позову та підстав для її стягнення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс-Банк» в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 5 лютого 2024 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до АТ «Сенс Банк», третя особа: [PERSON] про захист прав споживачів, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії. Позов мотивовано тим, що 27.09.2007 р. між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір\~ № 895/06-034-663 в іноземній валюті, кредит наданий на споживчі цілі. В забезпечення виконання кредитного зобов`язання між банком та Позичальником 27.09.2007 р. укладено іпотечний договір № ІД 895/06-034-663 за яким в іпотеку передано квартиру, належну йому на праві особистої приватної власності, загальною площею 43,60 кв.м. У зв`язку з набранням чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», він як позичальник набув право на проведення реструктуризації кредиту в іноземній валюті. Дотримавшись вимог вищевказаного Закону, [PERSON] звернувся 09.07.2021 р. до АТ «АЛЬФА-БАНК»( на час звернення правонаступник АКБ «Укрсоцбанк») з заявою про реструктуризацію боргу, однак листом вих.№67425-34-б/б від 02.08.2021 р. банк йому відмовив в проведенні обов`язкової реструктуризації споживчого кредиту наданого в іноземній валюті, оскільки у власності його дружини [PERSON] наявне інше житлове нерухоме майно - 1/6 частини квартири. На думку [PERSON] вказана відмова є протиправною, оскільки наявність права власності на частку житлового приміщення у його дружини, яке не є, а ні позичальником, а ні майновим поручителем, не може служити підставою для відмови в проведенні такої реструктуризації, так як такими власниками, в розумінні Закону, повинні бути сам позичальник чи майновий поручитель. Відтак вказує, що банк в порушення вимог п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», ухилився від проведення обов`язкової реструктуризації зобов`язань передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, шляхом переведення заборгованості в національну валюту з розстрочкою повернення кредиту на 10 років, чим порушив права споживача позичальника, за захистом яких він звертається із зустрічним позовом. Просить задовольнити зустрічний позов, визнати незаконною відмову банку, оформлену листом №67425-34-б/б від 02.08.2021 р., у здійсненні реструктуризації зобов`язань, зобов`язати АТ «Сенс Банк» провести реструктуризацію зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-663 від 27.09.2007 р., на підставі заяви про проведення реструктуризації від 09.07.2021 р. відповідно до п. 7\~розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»\~із здійсненням\~всіх обчислень,\~необхідних для\~проведення реструктуризації\~та зобов`язати\~банк надіслати\~рекомендованим листом\~інформацію про\~зміну зобов`язань\~за договором\~кредиту. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.06.2024 р. позовну заяву [PERSON] до АТ «Сенс Банк», третя особа: [PERSON] про захист прав споживачів, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом АТ «Сенс Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 31 травня 2024 року в системі «Електронний суд» представником позивача за первісним позовом, адвокатом Луньовою А.Г., було подано клопотання про долучення доказів та надано суду банківські документи (банківські виписки по рахунках, відкритих на виконання Кредитного договору та копію заяви на видачу готівки) 6 серпня 2024 в системі «Електронний суд» представником відповідача за зустрічним позовом, адвокатом Луньовою А.Г., було подано відзив на зустрічну позовну заяву, який мотивує тим, що\~банк надав відповідь про відмову в задоволенні клопотання позичальника про реструктуризацію, оскільки згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що в членів родини позичальника наявне додаткове майно, а саме 1/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вказане житло, набуте дружиною позичальника в період шлюбу з Позичальником, отже є спільним сумісним майном відповідачів. Окрім того, Кредитний договір був укладений одним із подружжя в період перебування у зареєстрованому шлюбі та в інтересах сім`ї, а тому виконання обов`язку з повернення кредиту здійснює подружжям як солідарними боржками. Вважає, що відмова банку в задоволенні заяви [PERSON] про реструктуризацію боргу є правомірною, натомість Позивач просить суд зобов`язати Відповідача провести реструктуризацію всупереч положенням ЗУ «Про споживче\~кредитування» за наявності у власності подружжя додаткового нерухомого майна, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. 16 серпня 2024 року третя особа за зустрічним позовом [PERSON] подала пояснення на відзив АТ ««Сенс-Банк», в яких навела аналогічні підстави, які зазначені у зустрічній позовній заяві. Крім того зазначає, що Предмет іпотеки, а саме квартира, набута [PERSON] до укладення з нею шлюбу, а тому вона не є співвласником цієї квартири та не є майновим поручителем в іпотечних правовідносинах. Також стверджує, що 1/6 частина квартири за адресою : [ADDRESS] набута нею шляхом приватизації державного житлового фонду, а тому ця частка в житлі є її особистою приватною власністю. Просить врахувати наведені обставини при прийнятті судового рішення. 27 серпня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м, Черкаси суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач\~\~ [PERSON] у судовому засіданні заперечив повністю позов Акціонерного товариства «Сенс Банк». Крім того пояснив, що за час дії кредитного договору тіло кредиту сплачував наперед, на час подання банком позову відсутня будь-яка прострочена заборгованість по сплаті нарахованих відсотків та обов`язковим, за графіком, платежам по тілу кредиту, а тому у банку не виникло право на дострокове повернення кредиту, строк сплати якого не настав. Крім того, стягнення суми коштів, без урахування наявності правових підстав для проведення банком обов`язкової реструктуризації кредитного зобов`язання, є грубим порушення його права, як споживача за даним споживчим кредитом, ставить його в невигідне становище, оскільки в наслідку проведення банком реструктуризації зобов`язань за цим кредитним договором, заборгованість невідмінно зміниться у бік її зменшення, а зобов`язання буде визначено у гривневому еквіваленті, з розстрочкою повернення кредиту на 10 років. У зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні первісного позову. Зустрічний позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові. Просив зустрічний позов задоволити. Представник позивача, адвокат Луньова А.Г., в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ «Сенс Банк», позовні вимоги первісного позову підтримує повністю, проти задоволення зустрічного позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подала заяву про проведення судового розгляду даної справи без її участі, просить відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити з підстав, зазначених нею у відзиві та поясненнях. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності представника позивача АТ «Сенс Банк» та відповідача [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення відповідача за первісним позов та позивача за зустрічним позовом \~ [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спорів по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.09.2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та [PERSON] було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-663 відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 29\~900,00 доларів зі сплатою 10,24 % річних з щомісячним графіком погашення заборгованості з кінцевим терміном погашення кредиту до 24.09.2027р. Факт надання кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки від 15.04.2008 року №008-10 та не заперечуються відповідачами за первісним позовом. Згідно п.1.2 Кредитного договору кредит надавався Позичальнику на споживчі цілі. Для забезпечення виконання зобов`язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-663 від 27.09.20207 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (Кредитор), [PERSON] (Позичальник) та [PERSON] , було укладено Договір Поруки № 895/06-034-663 від 27.09.20207 року, згідно якого Поручитель зобов`язався перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником умов, щодо сплати суми Кредиту, відсотків за користування Кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-663 від 27.09.20207 року. В забезпечення виконання зобов`язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-663 від 27.09.20207 року \~між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір № 895/06-034-663 від 27.09.20207 року, який зареєстрований в реєстрі за №6161, згідно якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-663 від 27.09.20207 року - квартиру, загальною площею 43,60 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (Іпотекодавцю) на праві приватної власності. Акціонерне товариство «Сенс Банк» направило на адресу відповідачів вимогу про усунення порушень від 22.05.2023 р. за вих. №7/05, відповідно до якої було повідомлено, що загальна заборгованість за кредитним договором станом на 18.05.2023 року становить 2572,95 доларів США з них за кредитом 2\~457,00 доларів США та за відсотками 115,95 доларів США, встановлено відповідачам тридцятиденний строк для її сплати. Отримання вказаної вимоги відповідачами за первісним позовом не заперечується. 08 червня 2023 року відповідач [PERSON] сплатив АТ «Сенс Банк» проценти в сумі 116,00 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що не заперечуються позивачем за первісним позовом та підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1789976804 від 08.06.2023 р. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №2098090268 від 20.10.2023 р. відповідачем [PERSON] сплачено АТ «Сенс Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 100,00 доларів США, вказана обставина позивачем за первісним позовом не оспорюється. Звертаючись до суду із первісним позовом від 07.12.2023 року АТ «Сенс Банк» вказує, що\~\~позичальник [PERSON] станом на 18.05.2023 року має заборгованість яка становить\~за відсотками 115,95 доларів США та за кредитом в сумі 2457,00 доларів США, яку позивач просить достроково стягнути з відповідачів. До первісного позову АТ «Сенс Банк» долучено розрахунок заборгованості по кредитному договору за період з 11.10.2016 року по 17.05.2023 року. Виходячи із цього розрахунку заборгованість за кредитом станом на 18.05.2023 р. становить за кредитом - 2457,00 доларів США та за відсотками\~-115,95 доларів США, комісія, штраф та пеня банком не нараховані. Перевіривши та порівнявши розрахунок заборгованості з графіком повернення сум кредиту, судом встановлено, що позичальник достроково виконував зобов`язання по поверненню тіла кредиту, всього сплачено тіла кредиту - 27443,00 доларів США, а строк сплати залишку кредиту в сумі 2457,00 доларів США ще не настав. Вказана обставина підтверджується і виписками по особовим рахункам позичальника, наданих банком, в яких у графі «Призначення» зазначено «Дострокове погашення заборгованості по кредиту згідно Договору №895/06-034-663 від 27.09.2007». З розрахунку вбачається, що позичальник допустив прострочення сплати процентів нарахованих за користування позичковими коштами в період з 17.02.2022 р. по 17.05.2023 р., яка станом на 18.05.2023 року становила 115,95 доларів США. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини 2 статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3 статті 1054 ЦК України). Верховний Суд України у постанові від 14.09.2016 року у справі № 6-223цс16 зазначив, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Згідно пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено термін «споживач» - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З матеріалів справи вбачається, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, що підтверджено у пункті 1.2. кредитного договору, а відтак на спірні правовідносини розповсюджується Закон України «Про споживче кредитування». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Схожі за змістом висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.02.2022 року у справі № 755/11307/17, яка була прийнята колегією суддів з врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 р. у справі №638/13683/15-ц. Враховуючи, що кредитні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладенням договору, то спірні правовідносини, що стосуються дострокового повернення кредиту, врегульовані положеннями частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. З матеріалів справи вбачається, що 29.05.2023 року позивач за первісним направив на адресу відповідачів вимогу №7/05 від 22.05.2023 р. про усунення порушень договірних зобов`язань, в якій банк вимагав протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість по сплаті відсотків в сумі 115,95 доларів США та сплатити залишок по кредиту в сумі 2457,00 доларів США, що фактично є вимогою про дострокове погашення заборгованості. Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1789976804 від 08.06.2023 року позичальником сплачено кредитору прострочену заборгованість по сплаті процентів в сумі 116 доларів США. Таким чином, позичальник сплативши прострочену заборгованість по процентам, в строк обумовлений законом, усунув порушення договірних зобов`язань та стабілізував сплату процентів та кредиту за графіком платежів, передбаченим сторонами. Оскільки, відповідач погасив суму простроченої заборгованості у встановлені вимогою строки, що підтверджується відповідною квитанцією, то правові підстави для дострокового стягнення із відповідача усієї суми кредиту відсутні. Подібний за змістом висновок віститься у постанові Верховного суду від 17.08.2023 р. у справі №755/26689/13-ц. У постанові від 04 липня 2023 року у справі № 553/1501/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що головною умовою для звернення кредитодавця до суду з позовом про дострокове стягнення споживчого кредиту є направлення банком відповідної вимоги, що дає можливість боржнику її виконати протягом строку, встановленого в договорі чи\~Законі, після чого кредитодавець позбавляється права вимагати повернення кредиту достроково. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 зазначала, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. При цьому Верховний Суд наголошував на тому, що у справах про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором саме позивач повинен довести у судах першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до умов укладеного кредитного договору строк виконання такого зобов`язання є таким, що настав, а тому позичальник продовжує користуватися цими грошовими коштами неправомірно. У разі дострокового стягнення суми кредиту саме позивач має довести, що такий обов`язок виник, оскільки виключно з ініціативи кредитора та у порядку, визначеному умовами кредитного договору, в односторонньому порядку відбулася зміна умов такого договору, зокрема щодо строку виконання цивільного зобов`язання. В оцінці\~встановлених правовідносин, застосовуючи вимоги статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд приходить до висновку, що на день подання первісного позову до суду 07.12.2023 року позивач не набув відповідного права на погашення позичальником достроково всієї кредитної заборгованості за кредитним договором, строк виконання якого ще не настав. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки\~не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше\~не встановлено договором поруки. Ураховуючи, що позивачем за первісним позовом заявлені вимоги про солідарне стягнення заборгованості, а вимоги до позичальника\~\~ [PERSON] \~є безпідставними, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог до поручителя [PERSON] . Що стосується зустрічного позову, то суд прийшов до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зокрема, спірні правовідносини врегульовано положеннями Закону України «Про споживче кредитування». 13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року. Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7, який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті. Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: - предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: - у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину; - у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі; - у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення. У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] 09.07.2021 року звернувся до АТ«АЛЬФА-БАНК» (на той час правонаступник АТ «Укрсоцбанк», в подальшому перейменовано на АТ «СЕНС БАНК»), із заявою здійснити реструктуризацію зобов`язань передбачених договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-663 від 27.09.20207 року до якої було додано наступні документи: : копію договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №895/06-034-663 від 27.09.2021 р.; копію іпотечного договору №895/06-034-663 від 27.09.2021 р.; довідку про кількість зареєстрованих осіб від 16.06.2021 №6822-2; довідку про реєстрацію місця проживання [PERSON] №11276811 від 01.07.2021 р.; довідку про реєстрацію місця проживання [PERSON] №11142912 від 23.06.2021 р.; довідку про реєстрацію місця проживання [PERSON] №11172230 від 24.06.2021 р.; довідку про реєстрацію місця проживання [PERSON] №11142946 від 23.06.2021 р.; податкову декларація від 28.04.2021 р. про майновий стан і доходи [PERSON] , особи яка проводить незалежну професійну діяльність, за 2020 рік; копію квитанції № 2 від 28.04.2021 р. про внесення декларації до електронної бази податкової звітності; довідку про доходи [PERSON] №36 від 07.06.2021 р.; копію довідки №1/53/17273 від 23.03.2021 на курсанта [PERSON] ; розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно [PERSON] №264829539 від 07.07.2021; розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно [PERSON] №264887036 від 07.07.2021; розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно [PERSON] №264990683 від 08.07.2021; розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно [PERSON] №264856145 від 07.07.2021; копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 11 липня 2023 року вищевказана заява про проведення реструктуризації з додатками отримана банком, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Отже, заява про обов`язкову реструктуризацію подана до банку позичальником [PERSON] у строк, передбачений Закон України «Про споживче кредитування» - 09.07.2021 року, що не заперечується сторонами у справі. Подана позичальником банку заява про проведення реструктуризації відповідає критеріям підпунктів 1-4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (наявність непогашеного грошового зобов`язання в перед кредитором в іноземній валюті, відсутність станом на 01.01.2014 року простроченої заборгованості, виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки\~квартирою загальною площею 43,60 кв.м., що відноситься до об`єктів житлового фонду, і використовується позичальником та членами його сім`ї, як місце постійного проживання). Таким чином, у справі, позивач за зустрічним позовом [PERSON] довів факт своєчасного направлення заяви про реструктуризацію боргу до кредитора. Натомість листом за вих. №67425-34-б/б від 02.08.2021 року на звернення\~\~позичальника [PERSON] , АТ «Альфа-Банк» відмовило у проведенні обов`язкової реструктуризації посилаючись на те, що заява позичальника не відповідає підпункту 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» (недотримана умова щодо відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна), а саме у члена родини позичальника дружини [PERSON] наявне інше житлове нерухоме майно - 1/6 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 у справі № 1311/832/12-ц зробив правовий висновок про те, що житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, визнавалося спільною сумісною власністю подружжя лише в період з 08.02. 2011 року до 12.06.2012 року включно. В інші періоди дії\~ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»\~таке житло переходило у власність лише того з подружжя, який брав участь у приватизації. Судом установлено, що предметом іпотеки за договором № 895/06-034-663 від 27.09.20207 року, який зареєстрований в реєстрі за №6161, є квартира, загальною площею 43,60 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1999 р.( приватизація державного житлового фонду), та набута ним до укладення шлюбу з [PERSON] і відповідно до вимог ст. 24 КпШС є його особистою приватною власністю, а тому [PERSON] не є співвласником цієї квартири та не є майновим поручителем в цих іпотечних правовідносинах. Згідно свідоцтва про право власності від 09.03.2005 р., 1/6 частина квартири за адресою : [ADDRESS] , набута [PERSON] відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, отже частка власності в житлі є її особистою приватною власністю (стаття 57 СК України), а тому [PERSON] не набув права спільної сумісної власності на неї як член подружжя. Закон України «Про споживче кредитування» не місить обмеження у проведенні реструктуризації, за наявності у члена родини позичальника права власності на частку в іншому житлі, при цьому факт належності дружині позичальника частки у іншому нерухомому майні, не підтверджує факт перебування цього майна у власності саме позичальника, і відповідно не може бути підставою для відмови у проведенні реструктуризації. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Подібний за змістом висновок міститься в постанові Верховного Суду від 06.12.2023 року у справі № 638/505/22. Доводи відповідача за зустрічним позовом щодо наявності у позичальника та членів його родини іншого житла, як підстава для відмови у проведенні обов`язкової реструктуризації зобов`язання, не беруться судом до уваги, оскільки 1/6 частина квартири за адресою : [ADDRESS] , не належить позичальнику/іпотекодавцю [PERSON] . Отже, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відмови у проведенні обов`язкової реструктуризації зобов`язань позичальника за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-663 від 27.09.2007 р. відповідно до пункту 7\~розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права ,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №82614016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/1). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року у справі № 465/4230/22 вказано, що з метою проведення реструктуризації зобов`язань позичальника за договором про споживчий кредит, передбаченої Законом України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набрав чинності 23 квітня 2021 року, належним способом захисту прав позичальника є вимога про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію кредитної заборгованості, який відповідає пункту 5 частини першої статті 16 ЦК України (примусове виконання обов`язку в натурі), змісту відповідного права, характеру його порушення чи невизнання, не потребує пред`явлення додаткових вимог. Отже, відмова Акціонерного товариства «Сенс Банк», [PERSON] у проведенні обов`язкової реструктуризації кредиту в іноземній валюті з 11.07.2021р. (день отримання кредитором заяви позичальника про проведення реструктуризації) із зазначених підстав є протиправною, а тому належними способом захисту підлягає поновленню права шляхом зобов`язання вчинити дії, а саме провести реструктуризацію. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач за зустрічним позовом без наявності правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, а відтак слід зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» провести обов`язкову реструктуризацію зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №895/06-034-663 від 27.09.2007 року, укладеного між укладеним між АКБ Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та [PERSON] відповідно до пункту 7\~розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача по зустрічному позову в частині зобов`язання АТ «Сенс Банк» надіслати [PERSON] поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за договором за результатами проведення реструктуризації, постільки дана вимога є безпідставною вимогою, так як Законом України «Про споживче кредитування» щодо реструктуризації зобов`язань така вимога покладається на кредитодавця. За вказаних обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову АТ «Сенс Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити у задоволенні первісного позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, у даній справі у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» відмовлено, тому судовий збір покладається на позивача за первісним позовом Акціонерне товариство «Сенс Банк». Натомість позивач при поданні зустрічної позовної заяви, згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача АТ «Сенс Банк» підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial