Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

18 жовтня 2024 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. На обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг, які надаються позивачем у приміщенні площею 48,00 кв.м за адресою:\~ [ADDRESS] , абонентський номер споживача № [NUMBER] . Нарахування плати за послуги здійснювалось згідно тарифів. Однак, відповідач належним чином не виконував обов`язки щодо оплати послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за період з 01.06.2023 року по 31.08.2024 року в розмірі 7 494 грн. 11 коп. за отриманні послуги з постачання теплової енергії та в сумі 4\~630 грн. 50 коп. за послуги постачання гарячої води, яку боржник відмовляються сплатити в добровільному порядку. Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь вказану заборгованість за наданні послуги та судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечив, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 16.06.2023 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «Депт Фінанс». МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води до вищевказаної квартири. Згідно зі ст.ст. 319, 322, 509, 526, 610, 611 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за адресою:\~ [ADDRESS] , абонентський номер споживача № [NUMBER] , існує заборгованість за період з 01.06.2023 року по 31.08.2024 року за отриманні послуги з постачання теплової енергії в розмірі 7 494 грн. 11 коп. та за послуги постачання гарячої води в сумі 4\~630 грн. 50 коп. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що сформовані платіжні документи за вказаний період не відповідають нормам закону, яким врегульований порядок нарахування плати за спожиту електроенергію. Крім того, з постанови Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) вбачається, що згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, споживач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно п.п.1,5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.ч 1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Отже, відповідач, як власник квартири [ADDRESS] користується послугами позивача, разом з тим розрахунки з оплати спожитих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не проводить, внаслідок чого за період з 01.06.2023 року по 31.08.2024 року за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 7 494 грн. 11 коп. та за послуги постачання гарячої води в сумі 4\~630 грн. 50 коп., яка підлягає стягненню у примусовому порядку. Судові витрати по справі складають 3 028 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача згідно вимог ст. 141 ЦПК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved