Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що 19.01.1953 року її дід- [PERSON] та баба- [PERSON] уклали шлюб, від якого [INFO] народився [PERSON] - батько позивачки. 19.04.1986 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу придбав жилий будинок в селі Малий Тростянець, Полтавського району. Полтавської області. [INFO] дід позивачки- [PERSON] помер. Після смерті останнього спадщину прийняла його дружина- [PERSON] , що підтверджується довідкою № 01-16/998 від 18.11.2020 року, виданою Полтавською районною державною нотаріальною конторою. [INFO] померла баба позивачки- [PERSON] . Після смерті останньої [PERSON] дізналася, що за життя бабою було складено заповіт від 27.03.2012 року, відповідно до якого спадкодавець усе належне їй майно, де б воно не було, та з чого б не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те. що належатиме їй на день смерті, заповіла позивачці, та який був посвідчений секретарем Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області Мізько Л.М. від 27.03.2012 року за реєстровим номером №220. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Замулко Л.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] баби [PERSON] . Проте, стало відомо, що 09.10.2020 року заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , подали онук [PERSON] та онук [PERSON] в порядку статті 1266 Цивільного кодексу України. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини не надходило. 05.06.2024 року державним нотаріусом Замулко Л.В.. їй видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31, у зв`язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців та відповідності наданих документів вимогам чинного законодавства. З огляду на викладене, варто зазначити, що [PERSON] та [PERSON] до державного нотаріуса Замулко І.В. були подані заяви про прийняття спадщини відповідно до закону. Однак, останні не надали жодних доказів на підтвердження підстав отримання спадщини та не вчинили жодних дій з моменту подання заяв про відкриття спадщини, отже, фактично самоусунулись від спадкування. Тож, бездіяльність відповідачів, яка проявляється у ненаданні державному нотаріусу жодних документів на підтвердження своєї особи та підстав для спадкування, фактично розбавляє [PERSON] можливості успадкувати та оформити нерухоме майно після смерті моєї рідної баби [PERSON] за заповітом. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] баби [PERSON] , на: -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 0,50 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; -земельну частку (пай) площею 2,10 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324086200:00:014:0004, яка розташована на території Щербанівської (колишньої- Тростянецької) сільської ради Полтавського району Полтавської області. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 23.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.01.2025 року прийняті до провадження уточнені позовні вимоги. Ухвалою суду від 21.01.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача- адвокат Анопольська Р.В. надіслала заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] про час та дату слухання справи повідомлялися належним чином, у тому числі- шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада», причини неявки не повідомили. Представник третьої особи- Полтавської районної державної нотаріальної контори надав заяви про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] (а.с. 26) народилася [INFO] . Згідно свідоцтва про народження останньої, батьком вказаний [PERSON] (а.с. 16). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками останнього зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Отже, [PERSON] є рудною онукою [PERSON] та [PERSON] . 19.04.1986 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу придбав жилий будинок в селі Малий Тростянець, Полтавського району. Полтавської області (а.с. 20). [INFO] дід позивачки- [PERSON] помер (а.с. 21). Після смерті останнього спадщину прийняла його дружина- [PERSON] , що підтверджується довідкою № 01-16/998 від 18.11.2020 року, виданою Полтавською районною державною нотаріальною конторою (а.с. 23). [INFO] померла баба позивачки- [PERSON] (а.с. 24) За життя остання склала заповіт від 27.03.2012 року, відповідно до якого спадкодавець усе належне їй майно, де б воно не було, та з чого б не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те. що належатиме їй на день смерті, заповіла позивачці, та який був посвідчений секретарем Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області Мізько Л.М. від 27.03.2012 року за реєстровим номером №220 (а.с. 25). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 1016 від 30.04.2021 року, [PERSON] належав житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки площею 0,25 га, 0,16 га та 0,09 га, земельна частка (пай) площею 2,10 га (а.с. 39). Згідно рішення Виконавчого комітету Тростянецької сільської ради від 20.12.1993 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 22), на підставі якого виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ № 039779 (а.с. 32) що підтверджено і рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23.04.2020 року (а.с. 30-31. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 903406 [PERSON] належала земельна ділянка площею 2.10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 29, 33-35). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Замулко Л.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] баби [PERSON] . Проте, стало відомо, що 09.10.2020 року заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , подали онук [PERSON] та онук [PERSON] в порядку статті 1266 Цивільного кодексу України. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини не надходило. 05.06.2024 року державним нотаріусом Замулко Л.В.. їй видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31, у зв`язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців та відповідності наданих документів вимогам чинного законодавства (а.с. 27-28). Постановою Верховного Суду від 27.05.2020 року по справі № 383/18/19, наведено тлумачення частин першої та другої статті 1223 Цивільного кодексу України, яка надає можливість зробити висновок, що під правом на спадкування розуміється право на набуття спадщини. За загальним правилом, пріоритет надається спадкуванню за заповітом (якщо спадкодавець заповів всю спадщину, немає підстав для нікчемності заповіту чи рішення суду про визнання його недійсним, спадкоємці, визначені як такі в заповіті, прийняли спадщину, відсутня відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом), адже перевагу має остання воля спадкодавця, виражена ним у заповіті Тому за наявності заповіту право на спадкування виникає лише в осіб, визначених у заповіті. В інших осіб, які належать до спадкоємців певних черг, установлених у главі 86 Цивільного кодексу України. у цьому разі право на спадкування не виникає. Разом з тим, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2021 у справі №570/997/19 (провадження № 61-162Щсв20), у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами і позовного провадження. В даному випадку спадщина належить [PERSON] з часу її відкриття. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобов`язана утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у нотаріальному порядку. Щодо права спадкування відповідачами [PERSON] , [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Як встановлено ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга- це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві. Огляд судової практики КЦС ВС каже про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції, як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами, як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» у межах певної черги впливають такі юридичні факти, як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги. Тлумачення абзацу 2 частини першої статті 1265 ЦК України дає змогу дійти висновку, що ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Ступінь є свого роду одиницею вимірювання споріднення поміж родичами за походженням. Він надає можливість встановити «відстань» між спорідненими особами (родичами за походженням). Причому така «відстань» може характеризувати як більш близьке споріднення, так і віддалене. Як наслідок, чим далі біологічно особи знаходяться одна від одної, тим більший порядковий ступінь споріднення їх пов`язує. Аналіз статті 1266 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що по своїй суті спадкування за правом представлення- це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу) у зв`язку зі смертю до відкриття спадщини спадкоємця цієї черги. (Постанова Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по Справі № 519/728/16-ц). З наданої суду копії спадкової справи № 189/2020, відкритої Полтавською районною державною нотаріальною конторою за заявами [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини відповідно до закону, вбачається, що останні не надали жодних доказів на підтвердження підстав отримання спадщини, у тому числі на обов`язкову частку, та не вчинили жодних дій з моменту подання заяв про відкриття спадщини, отже, фактично самоусунулись від спадкування і така бездіяльність відповідачівфактично розбавляє [PERSON] можливості успадкувати та оформити нерухоме майно за заповітом. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що [PERSON] не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна та оформити спадщину, зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за останньою права власності на спадкове майно. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved