Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

08.01.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.09.2023 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1201. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося, зникло порозуміння та взаємна повага один до одного, погляди на сімейні цінності та взаємні обов`язки стали різними, спільне господарство сторони не ведуть, не пов`язані спільним побутом та мають різні погляди на шлюб, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 141/5/25 та призначено розгляд справи на 11.02.2025. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 11.02.2025 не з`явилась, при цьому, 10.02.2025 на електронну адресу суду надійшла заява позивачки від 07.02.2025 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 11.02.2025 не з`явився, натомість, 10.02.2025 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача від 07.02.2025 про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 02.09.2023 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1201. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Судом з`ясовано, що спільне життя у сторін не склалося, що призвело до припинення спільного життя, тому позивачка вважає, що шлюб підлягає розірванню. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В розумінні ст. 56 СК України, ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню, оскільки у сторін відсутнє бажання проживати однією сім`єю, вони наполягають на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК\~України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з урахуванням визнання позову відповідачем, на підставі ч. 1 ст.\~142\~ЦПК\~України суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок), а решта 50 відсотків судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved