Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] (далі Позивач або Орендар) звернувся до суду з позовом до Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі Відповідач, Броварська м/рада або Орендодавець), у якому просив суд визнати укладеним договір про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05 грудня 2011 року (договір зареєстровано у відділі Держкомзему у місті Броварах Київської області за №\~321060004000153 від 20 грудня 2011 року) із змінами на земельну ділянку площею 0,0072 га, кадастровий номер 3210600000:00:030:0522, землі обмеженого використання інженерний коридор мережі комунікацій, землі комерційного використання для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування нежитлової будівлі) по [ADDRESS] строком на 5 років. В обґрунтування позову зазначав, що він є власником нерухомого майна: нежитлова будівля, загальною площею 61,9 м2 за адресою: [ADDRESS] (далі Будівля). Зазначена Будівля знаходиться на двох земельних ділянках: 1)\~площею 0,0090 га, кадастровий номер 3210600000:01:030:0039, земельна ділянка №\~ [NUMBER] ; 2)\~площею 0,0072 га, кадастровий номер 3210600000:00:030:0522, землі обмеженого використання інженерний коридор мережі комунікацій, для обслуговування нежитлової будівлі землі комерційного використання земельна ділянка №\~2. Вказував на те, що на підставі договору оренди землі від 13 жовтня 2011 року, укладеного між ним і Броварською м/радою, земельна ділянка [ADDRESS] передана йому в оренду строком на 25 років без будь-яких обмежень у користуванні. На підставі договору оренди землі від 05 грудня 2011 року, укладеного між ним та Броварською м/радою, земельна ділянка [ADDRESS] передана йому в оренду строком на 5 років без будь-яких обмежень у користуванні. Посилався на те, що, що між сторонами уже мав місце аналогічний спір у суді з того ж предмету, з тих же підстав, коли він вперше у 2016 році виявив намір продовжити договір оренди на земельну ділянку №\~2. Зокрема, вказував, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 року у справі №\~361/5021/17 було визнано договір оренди земельної ділянки №\~2 поновленим на той самий строк та на тих самих умовах та зобов`язано відповідача вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки. На виконання вказаного рішення суду 12 червня 2018 року між ним і відповідачем було укладено договір №\~2 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20 грудня 2011 року, яким сторони встановили вважати поновленим договір оренди на той самий строк на тих самих умовах. У жовтні 2021 року він отримав від Броварської м/ради лист за №\~04-22/1584 від 19\~жовтня 2021 року щодо поновлення договору оренди землі №\~2, у якому Броварською м/радою зазначено, що договір оренди земельної ділянки №\~2 чинний до 20 лютого 2023 року. Також Броварська м/рада зазначила, що за умовами договору оренди земельної ділянки від 20 листопада 2011 року після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію. 12 грудня 2022 року він (за 70 днів до закінчення дії строку договору оренди земельної ділянки №\~2) звернувся до Броварської м/ради із письмовою заявою про поновлення договору оренди на новий строк та додав відповідний проект додаткової угоди, у якому зазначив про свій намір на поновлення договору оренди на той самий строк (5 років) і на тих самих умовах. Вказував на те, що використовував земельну ділянку №\~ [NUMBER] за цільовим призначенням, орендну плату сплачував своєчасно, не допускав погіршення стану земельної ділянки, тому має переважне право на поновлення цього договору оренди земельної ділянки. Також зазначав, що жодних претензій від відповідача стосовно неналежного виконання ним як орендарем своїх зобов`язань за договором оренди землі №\~2 не отримував, і що відповідач письмово не повідомляв його про існування підстав для неможливості поновлення договору оренди землі №\~2 на новий строк. Позивач вказував, що не отримував від відповідача у межах місячного строку з моменту отримання ним заяви на поновлення договору оренди землі №\~2 будь-яких письмових пропозицій по внесенню змін до договору оренди, в т. ч. у частині подальшого строку дії даного договору. Також зазначав, що Відповідачем 3 (три) рази (у січні, лютому, березні 2023 року) приймалися проекти рішень, у яких було визначено поновити Позивачу договір оренди №\~2 строком на 5 років. Після закінчення строку дії договору оренди №\~2 (після 20 лютого 2023\~року) він як орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення від відповідача як орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди також не отримував. Натомість відповідачем уже по закінченню встановлених Законом України Про оренду землі строків по розгляду його заяви, Броварською м/радою прийнято рішення від 30 березня 2023 року за №\~1106-45-08, яким поновлено договір оренди землі №\~2, строком на один рік за умови введення об`єкта в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Позивач вважає, що дане рішення відповідача у цій частині є нікчемним і протиправним, оскільки прийнято всупереч положенням ст. 33 Закону України Про оренду землі та в період, коли договір оренди №\~2 уже був автоматично поновлений для сторін в силу вимог ч. 6 ст. 33 даного Закону. Окрім цього, вказував, що дане рішення відповідача стосуються поновлення договору оренди земельної ділянки №\~2, де відповідачем встановлені додаткові умови використання та визначений річний строк оренди, однак такі зміни між сторонами не узгоджувались. Посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2021 року у справі №\~903/1030/19, вважає належним способом захисту його порушеного права саме визнання укладеною угоди з викладенням її змісту у резолютивній частині судового рішення. Представник позивача адвокат Лучко Н.І. у суді позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Приходько Д.О.\~у суді\~проти задоволення\~позову заперечував\~з підстав,\~зазначених у\~відзиві на\~позов,\~вказуючи на те, що укладенню договору оренди земельної ділянки комунальної власності передує волевиявлення власника земельної ділянки (територіальної громади), за умови дотримання особою, яка виявила бажання її одержати, певної процедури, яка визначена законодавством. Відповідно до правовстановлюючих документів за адресою орендованої земельної ділянки знаходиться аптека, проте після виїзду на місце, візуальним оглядом встановлено, що за цією адресою влаштовано магазин-кафетерій. Вважає, що об`єкт побудований самочинно (проведено самовільну реконструкцію через зміну його функціонального призначення з аптеки на магазин-кафетерій) та експлуатується без прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Зважаючи на вказані обставини позивачу і було продовжено строк оренди земельної ділянки №\~2 на 1 (один) рік, за умови введення ним об`єкта в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 05 грудня 2011 року (договір зареєстровано у відділі Держкомзему у місті Броварах Київської області за №\~321060004000153 від 20.12.2011), який укладено між позивачем [PERSON] та відповідачем Броварською м/радою, земельна ділянка загальною площею 0,0072 га, кадастровий номер 3210600000:00:030:0522, землі обмеженого використання інженерний коридор мережі комунікацій, для обслуговування нежитлової будівлі землі комерційного використання, що знаходиться у [ADDRESS] , була передана в оренду Позивачу строком на 5 років (п. п. 1.1, 3.1 договору). Згідно із п. 2.2 договору на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна нежитлова будівля, згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.02.2010 р. №\~25400724, у якому тип об`єкта вказано нежитлова будівля. Відповідно до п. 5.1 договору оренди земельна ділянка передається в оренду для обслуговування нежитлової будівлі. Із акта прийому-передачі земельної ділянки від 20 листопада 2011 року, що є невід`ємною частиною договору оренди, вбачається, що Броварська м/рада передала, а [PERSON] прийняв, земельну ділянку площею 0,0072 га, для обслуговування нежитлового приміщення по [ADDRESS] . 09 листопада 2016 року договором №\~1, укладеного між сторонами про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20 грудня 2011 року, п. 5.2 договору було викладено в такій редакції: Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для обслуговування нежитлової будівлі), згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14 вересня 2016 року №\~НВ-3207258462016, виданого [PERSON] , державним кадастровим реєстратором відділом Держгеокадастру у м.\~Броварах Київської області. Договір оренди землі згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 року у справі №\~361/5021/17 було поновлено на той самий строк та на тих самих умовах. 12 червня 2018 року між позивачем і відповідачем на виконання вказаного рішення суду укладено договір №\~2 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20 грудня 2011 року, яким сторони визначали договір вважати поновленим на той самий строк на тих самих умовах. 23 липня 2021 року між [PERSON] і Броварською м/радою укладено договір №\~3 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20 грудня 2011 року, яким внесено зміни у п. 5.2 договору та викладено його в такій редакції 5.2. Цільове призначення земельної ділянки 03.07. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.07.2021 р. НВ-3223241902021, виданого державним кадастровим реєстратором Долгошей Т.В. міськрайонного управління у Броварському районі та м.\~Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області. 19 жовтня 2021 року листом за №\~04-22/1584 відповідач Броварська м/рада повідомила позивача [PERSON] , що договір оренди земельної ділянки від 05 грудня 2011 року чинний до 20 лютого 2023 року. Даний строк дії договору визнається сторонами у їх письмових поясненнях по суті та ними не заперечується. У п. 3.1 договору оренди вказано, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію. 12 грудня 2022 року (за 70 днів до закінчення договору оренди від 05 грудня 2011 року) Орендар звернувся до Орендодавця із заявою про поновлення договору оренди на 5 років та додав відповідний проект додаткової угоди. Відповідач не заперечує цієї обставини та підтвердив отримання даної заяви від Позивача про продовження дії договору оренди на новий строк з проектом договору №\~4. Позивач [PERSON] до позовної заяви додав проекти рішення Броварської м/ради від 12 січня 2023 року Про поновлення договорів оренди земельних ділянок, укладення на новий строк договору оренди землі від 09 лютого 2023 року; Про поновлення договорів оренди земельних ділянок, від 16 березня 2023 року; Про поновлення договорів оренди земельних ділянок, укладення на новий строк договору оренди землі, подовження терміну укладення договору оренди земельної ділянки, у яких серед іншого зазначено Поновити наступні договори оренди земельних ділянок: Договір оренди земельної ділянки, укладений між Броварською міською радою Броварського району Київської області і громадянином [PERSON] , право оренди зареєстровано у Державному реєстрі прав 28 листопада 2016 року за №\~17757571, на земельну ділянку площею 0,0072га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування нежитлової будівлі) землі комерційного використання, по [ADDRESS] строком на 5 років. Кадастровий номер земельної ділянки 3210600000:00:030:0522. До матеріалів справи Броварською м/радою додані витяги з рішень від 26 січня 2013\~року №\~1017-41-08, від 23 лютого 2023 року №\~1056-43-08, яким вирішено зняти до додаткового вивчення питання поновлення договорів оренди земельних ділянок, а саме договору, укладеного між [PERSON] та Броварською м/радою від 20 грудня 2011 року №\~321060004000153. 30 березня 2023 року Броварська м/рада\~прийняларішення №\~1106-45-08 Про поновлення договорів оренди земельних ділянок, укладення на новий строк договору оренди землі, продовження терміну укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до підпункту 1.8. п. 1 даного рішення було вирішено: Поновити наступні договори оренди земельних ділянок Договір оренди земельної ділянки, укладений між Броварською м/радою і громадянином [PERSON] , право оренди зареєстровано у Державному реєстрі прав 28.11.2016 року за №\~17757571, на земельну ділянку площею 0,0072\~га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування нежитлової будівлі) землі комерційного використання, по [ADDRESS] строком на 1 рік, за умови введення об`єкта в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Кадастровий номер земельної ділянки 3210600000:00:030:0522. У п. 5 зазначеного вище рішення Броварської м/ради зазначено про те, що необхідно попередити осіб, що зазначені в пунктах 1, 2, 3 цього рішення, про необхідність укладення до 30 травня 2023 року договорів, що посвідчують право користування земельними ділянками. У випадку не оформлення договорів, Броварська м/рада буде розглядати питання про припинення права користування землею. Правовідносини між\~сторонами регулюються\~ЦК України,\~ЗК України,\~Законом України\~Про оренду\~землі від 06 жовтня 1998 року №\~161-XIV (далі Закон №\~161-XIV). У ч. 3 ст. 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом №\~161-XIV врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону №\~161-XIV орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 5 Закону). У ст. 13 Закону №\~161-XIV визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону №\~161-XIV). Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону №\~161-XIV строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. У ст. 33 Закону №\~161-XIV у зв`язку із прийняттям Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству від 05 грудня 2019 року №\~340-IX, були внесені зміни, але відповідно до п. 4 Перехідних положень, правила, визначені статтею 1261 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. Тобто, до правовідносин у цій справі підлягає застосуванню ст. 33 Закону №\~161-XIV, яка діяли на момент внесення змін Законом України №\~340-IX здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. За змістом ч. 1 ст. 33 Закону №\~161-XIV (у редакції до внесення змін Законом №\~340-IX) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону №\~161-XIV орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Зі змісту договору оренди землі, укладеного 05 грудня 2011 року між сторонами, вбачається, після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити його дію. Положення цього договору про переважне право Орендаря не застосовується у разі: використанні земельної ділянки не за цільовим призначенням; порушення термінів сплати орендної плати; допущення погіршення стану земельної ділянки. (п. 3.1 договору). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 33 Закону №\~161-XIV до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. У ч. 5 ст. 33 Закону №\~161-XIV встановлено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди. Згідно із ч. 6 ст. 33 Закону №\~161-XIV у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: повноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Згідно із ч. 8 ст. 33 Закону №\~161-XIV додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Аналіз наведених\~вище норм\~дає підстави\~для висновку,\~що ст.\~33\~Закону №\~161-XIV\~визначено алгоритм\~дій орендаря\~та орендодавця\~за наявності\~наміру поновити\~договір оренди\~землі та\~визначено певні\~правові запобіжники\~для захисту\~орендаря,\~як більш\~уразливої сторони\~в цих\~правовідносинах,\~від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк та поновлення договору оренди землі, використовуючи конструкцію поновлення договору оренди землі як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені ч. 2 ст. 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (ч. ч. 1, 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі). Вищезазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №\~159/5756/18. Велика Палата Верховного суду у постанові від 31 серпня 2021 року у справі №\~903/1030/19 зазначила (п. 38.), що ч. ч. 5, 6 ст.\~33\~Закону №\~161-XIV встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин: За загальним правилом, викладеним у ч. 5 ст. 33 Закону №\~161-XIV, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду. Спеціальне правило, викладене у ч. 6 ст. 33 Закону №\~161-XIV, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення. Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу ч. 6 ст. 33 Закону №\~161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах №\~313/350/16-ц і №\~159/5756/18, постанова від 31 серпня 2021 року у справі №\~903/1030/19). Також Велика\~Палата Верховного\~Суду у\~постанові від\~31\~серпня 2021\~року у\~справі №\~903/1030/19\~зазначила,\~що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.\~6 ст. 33 Закону №\~161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі №\~594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах №\~313/350/16-ц і № 159/5756/18). Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №\~594/376/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі №\~530/212/17, згідно із яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону №\~161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. У постанові від 26 травня 2020 року у справі №\~908/299/18, предметом позову у якій було визнання поновленим договору оренди землі у запропонованій редакції на підставі ч. 6 ст.\~33 Закону №\~161-XIV, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, зокрема, з огляду на те, що позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надавши проект додаткової угоди за п`ятдесят днів до закінчення строку дії договору, належним чином виконавши свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір його поновити. Крім цього, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 77, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено, що після закінчення строку дії договору оренди щодо спірної земельної ділянки позивач [PERSON] продовжує користуватися земельною ділянкою, після закінчення строку договору протягом одного місяця листа-повідомлення від Броварської м/ради про заперечення у поновленні договору оренди не надходило. Жодних претензій від Броварської м/ради стосовно неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором оренди не надходило, таких доказів відповідачем не надано, що дає суду підстави вважати позивача [PERSON] таким, що належно виконує свої обов`язки за договором оренди спірної земельної ділянки. Також відповідачем Броварською м/радою не надано жодних доказів про повідомлення у місячний термін, як того вимагає ч. 5 ст. 33 Закону №\~161-XIV, орендодавцем орендаря про прийняте орендодавцем рішення. Також, суд встановив, що земельна ділянка згідно із договором оренди землі надавалась у користування позивачу для обслуговування нежитлової будівлі, що підтверджується як змістом самого договору оренди та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24 лютого 2010 року №\~25400724. Станом на дату звернення позивача [PERSON] до відповідача Броварської м/ради на продовження договору оренди землі, статус нежитлової будівлі не змінився, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 серпня 2020 року, де об`єкт нерухомого майна визначений як нежитлова будівля, а не аптека, про що зазначає відповідач у своєму відзиві. Не надано відповідачем Броварською м/радою і жодних доказів, що земельна ділянка виділялась саме для обслуговування аптеки, як закладу охорони здоров`я. Натомість, відповідач Броварська м/рада, володіючи з 2017 року інформацією, що у нежитловій будівлі здійснюється торгівля продуктами харчування та алкогольними напоями, виступив ініціатором та уклала з позивачем договір №\~3 від 23 липня 2021 року, яким було внесено зміни до договору оренди землі, яким п. 5.2. викладено в наступній редакції 5.2. Цільове призначення земельної ділянки 03.07. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Відповідно до інформації, що міститься в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:00:030:0522, цільове призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; Категорія земель: Землі житлової та громадської забудови; Вид використання: для обслуговування нежитлової будівлі землі комерційного використання. Зазначені обставини підтверджують, що земельна ділянка виділялася та передавалась позивачу в оренду виключно для обслуговування нежитлової будівлі для комерційного використання, зокрема для обслуговування будівель торгівлі, а не для обслуговування будівель закладів охорони здоров`я (аптеки). Жодних листів, повідомлень в частині нецільового використання земельної ділянки з моменту укладення договору оренди відповідач позивачу не направляв, протилежного відповідачем не доведено та доказів суду не надано. Дані обставини, та докази, що містяться в матеріалах справи, спростовують твердження відповідача щодо статусу нежитлової будівлі як аптеки як закладу охорони здоров`я та спірної земельної ділянки, яка передана для обслуговування об`єкту нерухомості як закладу охорони здоров`я. Суд зазначає, що рішення Броварської м/радивід 30 березня 2023 року №\~1106-45-08 стосуються поновлення договору оренди земельної ділянки, де орендодавцем встановлені додаткові умови, зокрема, умову використання земельної ділянки за умови введення об`єкта в експлуатацію у встановленому законодавством порядку та визначений річний строк оренди, однак такі зміни між сторонами не узгоджувались. Протягом дії договору оренди сторони не дійшли згоди щодо зміни умов цього договору в частині строку його дії у порядку, передбаченому ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України Про оренду землі. За змістом підпункту 11.1 договору оренди землі від 05 грудня 2011 року сторони цього договору: позивач і відповідач погодили, що зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У заявленому позові позивач просить про визнання укладеного договору про поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону №\~161-XIV, тому вищевказане рішення відповідача не впливає на вирішення даного спору. Крім цього, дане рішення прийнято відповідачем по завершенню кінцевого терміну згідно із ч. 6 ст. 33 Закону №\~161-XIVрозгляду заяви позивача про поновлення договору оренди, а тому не впливає на вирішення даного спору. Встановивши у даній справі, наявність факту належного виконання [PERSON] як орендарем умов договору оренди; дотримання ним строків та процедури повідомлення відповідача про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк; не надіслання відповідачем як орендодавцем у встановлений законом місячний строк відмови у поновленні договору на новий строк; продовження позивачем використання земельної ділянки після закінчення строку дії договору, на підставі ст. 33 Закону №\~161-XIV, суд дійшов висновку про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та визнання договору оренди поновленим на той самий строк і на тих самих умовах. У численних постановах Верховного Суду, зокрема, від 20 травня 2020 року у справі №\~905/650/19, від 15 травня 2019 року у справі №\~912/1984/17, від 15 травня 2019 року у справі №\~912/3810/16, від 02 листопада 2022 року у справі №\~912/1802/21, від 27 вересня 2022 року у справі №\~912/1803/21, від 18 травня 2023 року у справі №\~910/10380/20, акцентовано увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин. Верховний Суд у наведених постановах наголошував, що відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом ч.\~3 ст. 509 ЦК України. Отже, законодавець, задекларувавши в нормах ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря. Водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2021 року у справі №\~903/1030/19 у п. п. 67-69 зазначила, що способи захисту цивільного права чи інтересу це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №\~925/1265/16 (пункт 5.5)). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №\~310/11024/15-ц (п. 14)). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №\~338/180/17 (п. 57), від 11 вересня 2018 року у справі №\~905/1926/16 (п. 40), від 09 лютого 2021 року у справі №\~381/622/17 (п.\~14)). Якщо орендодавець відмовляється укласти чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість якої визначена у ч. 8 ст. 33 Закону №\~161-XIV, то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною такої угоди з викладенням її змісту у резолютивній частині судового рішення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №\~908/299/18 (п. п 65-67) та від 29 травня 2020 року у справі №\~378/596/16-ц (п. п. 76-77)). Судом встановлено, що сторони протягом дії договору оренди землі, вносили до нього зміни, шляхом підписання відповідного договору про внесення змін, а не додаткової угоди, на виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 року у справі №\~361/5021/17 щодо поновлення договору оренди землі №\~2 сторонами 12 червня 2018\~року підписано договір №\~2 про внесення змін, а не додаткова угода. Суд виходить з того, що вказівка позивача [PERSON] на проект правочину щодо продовження орендних правовідносин між сторонами як на додатковий договір з порядковим №\~4, а не на додаткову угоду не впливає на суть наявного волевиявлення орендаря на продовження орендних правовідносин та не порушує прав сторін договору. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом, зокрема, у його прохальній частині, викладено проект додаткового договору №\~4 про поновлення договору оренди землі. Дослідивши наданий суду проект додаткового договору №\~4 про поновлення договору оренди землі, судом встановлено, що умови останнього відповідають приписам ч. 6 ст. 33 Закону №\~161-XIV щодо поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання укладеним додаткового договору №\~4 про поновлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 3210600000:00:030:0522, загальною площею 0,0072 га, укладеного 05 грудня 2011 року між ним та Броварською м/радою на той же строк (5 років), на тих же умовах є доведеними та такими, що ґрунтуються на нормах закону, тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved