Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Самардіної А.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , за період з 01.07.2020 року по 07.08.202 року в сумі 164601,76 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 10.12.2019 року у справі № 617/836/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист\~№ 617/836/19,\~виданий на\~підставі вказаного\~рішення суду,\~ \~ перебуває\~на виконанні\~у Великобурлуцькому\~відділі ДВС\~у Куп`янському\~районі Харківської\~області Східного\~міжрегіонального \~управління Міністерства\~юстиції,\~03.03.2020\~року відкрито\~ виконавче\~провадження \~№ 61400571.\~ Відповідно\~до розрахунку\~державного виконавця\~цього ВДВС\~станом на\~07.08.2024\~року борг\~по аліментам\~складає 164\~601,76\~грн. Посилаючись\~на те,\~що відповідач\~свідомо,\~умисно не\~виконує вищевказане\~рішення суду,\~внаслідок чого\~за ним\~утворилася вказана\~заборгованість зі\~сплати аліментів,\~що призводить\~до порушення\~прав та\~інтересів дитини\~на належне\~утримання,\~позивачка вважає,\~ що\~вона має\~правові підстави\~ відповідно\~до вимог\~ст.\~196\~СК України\~для стягнення\~з відповідача\~неустойку\~(пеню)\~за\~прострочення сплати\~аліментів за\~весь період\~прострочення їх\~сплатиза період з 01.07.2020 року по 07.08.202 року в сумі 896\~332,40 грн. Однак, враховуючи, що розмір пені складає більше 100% заборгованості по аліментам за вказаний період, відповідно розмір пені до виплати слід вважати рівним 100% заборгованості, тобто 164 601,76 грн., який просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 29.08.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою цього ж суду від 16.12.2024 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. Учасники справи до суду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Від представника позивачки [PERSON] адвоката Самардіної А.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутністю сторони позивача із зазначенням того, що позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився повторно, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить\~про наявність\~презумпції вини\~платника аліментів\~у виникненні\~заборгованості з\~їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 27.12.2007 року, який був розірваний за рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від17.08.2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 10.12.2019 року у справі № 617/836/19,провадження №2/617/440/19, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист № 617/836/19, виданий на підставі вказаного рішення суду, перебуває на примусовому виконанні у Великобурлуцькому відділі ДВС у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де 03.03.2020 року відкрито виконавче провадження ВП№ 61400571. Відповідно до розрахунку державного виконавця цього ВДВС О. Ковальової станом на01.10.2021 року заборгованість [PERSON] за аліментами за виконавчим листом № 617836/19 від 29.01.2020 року складала 77101,76 грн., при цьому врахована сплата боржником аліментів в сумі 915 грн. за листопад 2020 року та в сумі 983,24 грн. у січні 2021 року. Згідно розрахунку державного виконавця цього ВДВС Фісун Я.М. станом на 07.08.2024 року борг по аліментам складає 164\~601,76 грн. Вказані розрахунки заборгованості не оскаржені боржником [PERSON] , який також не довів належними та допустимими доказами відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів на утримання малолітньої доньки. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача неустойки(пені), [PERSON] визначила загальну суму неустойки за формулою розрахунку: р=(А1*1%*Q1)+ (А2*1%*Q2) + …+ (Аn*1%*Qn), де: р -загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів; А1 -нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за другий місяць; А2 -нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за другий місяць; Аn - нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за останній місяць; Тобто: за період 2020 рік сума пені за прострочення сплати аліментів склала 200597,00 грн; за 2021 рік 331610,40 грн.; за 2022 рік 215\~825,00 грн.; за 2023 рік- 125550, 00 грн.; за 2024 рік ( січень- серпень місяці)-22750,00 грн. Однак, враховуючи, що розмір пені складає більше 100% заборгованості по аліментам за вказаний період, відповідно розмір пені до виплати слід вважати рівним 100% заборгованості, тобто в сумі 164 601,76 грн., який позивачка просить стягнути з відповідача на її користь. Суд вважає, що надані стороною позивача розрахунки відповідають вимогам ст. 196 СК України та узгоджуються з правовою позицією, висловленою в постановах Верховного Суду з цієї категорії справ. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові\~Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Третьої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від\~17\~листопада 2021\~року в\~справі №\~569/14819/19\~(провадження\~№ 61-1586св20)\~зазначено,\~що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Аналогічний за змістом висновок міститься також у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 461/7406/18 (провадження № 61-2128св20) та від 28 жовтня 2020 року в справі № 610/1213/17 (провадження № 61-212св18). Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). У частині другій\~статті 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи не містять підтверджень щодо надання добровільної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки відповідачем [PERSON] , яким також не надано до суду належних та допустимих доказів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання та виникнення заборгованості зі сплати аліментів не з його вини. За таких обставин суд вважає, що у справі наявні передбачені частиною першою\~статті 196 СК України\~підстави для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі, що відповідає розміру заборгованості за аліментами. Щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивачка згідно приписів п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з цим позовом, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 1211,20\~грн.

Outcome: approved