Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

01.01.2025 року представник ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором №79147689 від 14.07.2024 в розмірі 16900 грн, вирішити питання судових витрат.\~ В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.07.2024 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79147689, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 02867. Відповідно до умов Договору позики №79147689 TOB «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 10 000 гривень строком на 30 днів, перерахувавши кошти на банківський рахунок відповідача. Відповідач зобов`язувався повернути позику та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. Однак [PERSON] порушив умови договору та не виконував покладені на нього зобов`язання належним чином у зв`язку з чим сума заборгованості відповідача склала 16900 гривень, з яких: 10 000,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 2040,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими базовими процентами; 4860,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за прострочену позику. Враховуючи наведене, представник позивача просить позов задовольнити та стягнути вказану заборгованість. Ухвалою від 07.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовну заяву задовольнити, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судові засідання, призначені на 31.01.2025, 10.02.2025 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подавав, про причини неявки не повідомляв. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Розгляд справи призначався на 10.02.2025, судове рішення складено 14.02.2025. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 14.07.2024 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79147689, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 02867 (а. с. 6-8). Відповідно до п. 2.1, 2.2., 2.3. Договору позики №79147689 ТОВ «1 БАНК» надало відповідачу грошові кошти (позику) в сумі 10 000 гривень, строком на 30 днів, зарахувавши кошти на банківський рахунок позичальника, на наступних умовах: дата надання позики: 14.07.2024, дата повернення позики: 12.08.2024, денна процентна ставка: 0,68%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою: 2,70%, пеня 2,7%, орієнтовна реальна річна процентна ставка: 934,62%, орієнтовна загальна вартість кредиту: 12040,00 гривень. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»,\~ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»\~та нормативно-правовими актами Національного банку України, (п. п. 5.1 Договору позики №2214932). Відповідно до п. 5.3. Договору позики №79147689 позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі. Відповідно до п. 8 Договору позики №79147689 позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Згідно з п. 21 Договору позики №79147689 сторони погодили технологію (порядок) укладання договору позики, а саме Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та із додатковим накладанням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника Позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого\~постановою Національного банку України від 03.11.2021 № 113. Як вбачається з додатку № 1 до Договору позики №79147689 сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (а. с. 9). Також у матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису (а. с.9-11). Довідкою про укладення договору (ідентифікацію) підтверджується, що [PERSON] був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 БАНК» за одноразовим ідентифікатором 02867, вказана дата заявки на кредит 14.07.2024 та дані заявника (а. с. 22). 14.07.2024 на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі №414949хххххх5315 було перераховано грошові кошти в сумі 10000,00 гривень, що підтверджується довідкою про підтвердження платежу (а. с. 23). Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором позики №79147689 загальна заборгованість відповідача станом на 04.11.2024 становить 16900,00 гривень, з яких: тіло кредиту 10000,00 гривень, проценти\~2040,00 гривень, проценти за понадстрокове користування 4860,00 гривень (а.с. 25-29). Так, приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Положеннями статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 1, 2 статті 1054 ЦК України). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 10000,00 грн. Проте, відповідач, в свою чергу, не виконав умови зазначеного договору. Згідно із Додатком №1 до вказаного договору, кошти в сумі 12040 гривень, з яких: 10 000,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 2040,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими базовими процентами, мали бути повернуті 12.08.2024. Відповідно до умов пунктів 2.1, 2.2, 2.3 договору, строк позики становить 30 днів з 14.07.2024. Дата повернення позики та процентів 12.08.2024 року. Оскільки відповідач не повернув коштів,\~наданих у позику, тому слід стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10000 грн, яку не було повернуто у строки, визначені договором позики. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 2.3. договору позики, денна процентна ставка становить 0,68%. При цьому, як вбачається з договору, сторони погодили, що позика надається строком на 30 днів з 14.07.2024 до 12.08.2024. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, позикодавець має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів. Таким чином, оскільки договором визначено проценти в розмірі 2040 грн (п. 2.3), а тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд звертає увагу, що умовами вказаного договору позики не передбачено порядок продовження строку його дії і власне відсутні докази в матеріалах справи про ініціювання позичальником продовження строку дії такого договору. Проте, чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позику 12.08.2024. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Тобто, право ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нараховувати відсотки за користування позикою припинилося зі спливом строку дії договору після 12.08.2024, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування позикою. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Також, Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, відповідно до п. 2.2, 2.3 договору термін повернення позики визначено 12.08.2024, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 13.08.2024 відповідно до п. 2.2, 2.3 договору відсутні. При цьому, вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не заявлено. Також, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 грн. Згідно із ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~ На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу,\~\~було надано до суду договір про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023, додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 31.10.2024, що є додатком №2 до вказаного договору надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 25.11.2024, що є додатком №4 до вказаного договору надання правничої допомоги, платіжну інструкцію від 28.11.2024. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності\~\~розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат\~\~зі\~\~складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, які полягають лише у складанні позовної заяви, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Враховуючи часткове задоволення позову,

Outcome: partial