Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» з даною позовною заявою, в якій просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Обґрунтування позиції позивача Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що сторони з 07.11.2014 по 18.05.2018 (до дня розірвання шлюбу) перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Фактичне спільне проживання та підтримання шлюбних стосунків сторони припинили на початку 2017 року. З того часу, відповідач зовсім припинив спілкування з дітьми, не проявляв бажання зустрітися з ними, не цікавився їхнім життям, що негативно позначається на самоствердженні дітей як молодих особистостей та сприяє їх душевним переживанням. Тобто відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьків сих обов`язків, не турбується про фізичний, моральний і духовний розвиток дітей, не надає їм матеріальної допомоги, чим порушує ст. 150 СК України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Процесуальній дії у справі 15.11.2024 судом, з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Ухвалою суду від 18.11.2024 позовну заяву прийнято загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09.12.2024. Ухвалою судді від 04.12.2024 задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Карпенко М.М. про участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 09.12.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 09.01.2025, задоволено клопотання позивачки про витребування зі служби у справах дітей та сім`ї Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області висновку про доцільність позбавлення батьків сих прав позивача. Ухвалою судді від 30.12.2024 задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Карпенко М.М. про участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем одружилася у 2014 році. Дочка [PERSON] народилася також у 2014 році. Проживали у с. Юшків Ріг (с. Петрівське) по місцю реєстрації відповідача. Друга донька [PERSON] народилася у 2016 році. З 2017 року вона з відповідачем не проживає, офіційно розвелися у 2018 році. З 2017 року вона з дітьми [PERSON] та [PERSON] стала проживати у своїх батьків у с. Іванівка (колишній Ставищенський район). Відповідач аліменти сплачував не регулярно. У кінці 2017 року вона переїхала жити у с. Гейсиха з дітьми, стала проживати у цивільному шлюбі з [PERSON] . З останнім офіційно одружилися у 2024 році. З 2017 року відповідач не виявляв ніякої заінтересованості у житті доньок. З 2017 року є заборгованість по аліментам, останній раз платив два роки тому. Зі святами дітей відповідач не вітав і не вітає. Менша донька [PERSON] взагалі не знає свого біологічного батька. Відповідач проживає у [PERSON] , вона давно з ним не спілкується. Дітям він не дзвоне, у школі не з`являється. Доньки навчаються у школі в [PERSON] . Батьки відповідача також не цікавляться онучками. Представник позивачки - адвокат Карпенко М.М. у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та прохала його задовольнити. Відповідач у судові засідання 09.01.2025, 10.02.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. У поданій 03.01.2025 заяві просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, доповнення відсутні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає у с. Гейсиха. Вона кума позивачки, діти ходять у один клас. Позивачка переїхала у с. Гейсиха у 2017 році. Познайомилась з позивачкою, бо діти одногодки. Вони також сусіди. Позивачка проживає з [PERSON] , офіційно одружені. Живуть добре, діти прибрані у школу. Сім`я не жаліє грошей на дітей. Вона ніколи не бачила біологічного батька дітей - [PERSON] та [PERSON] . Він ніякої допомоги не надає, не дзвонить дітям, з дітьми не спілкується, подарунки не передавав ніколи, не приїжджав. Батьки позивача також не цікавляться онучками. У школі ніхто відповідача не бачив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка та кума позивачки. Вона знає позивачку шість років. Позивачка проживає з новим чоловіком у [ADDRESS] , діти також з ними живуть, ходять у школу. Сім`ю та дітей забезпечує [PERSON] . [PERSON] батька [PERSON] та [PERSON] вона не бачила. Він дітям не телефонує, подарунки не передає. Жодного разу не бачила відповідача. Всіх чотирьох дітей забезпечує [PERSON] . Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач двічі в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, сторона позивача не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 10.02.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 07.11.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 18.05.2018, розірвано (а.с.15-16). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Фактично cпільне проживання та підтримання шлюбних стосунків сторони припинили з початку 2017 року. З цього часу відповідач зовсім припинив спілкування з дітьми, жодного разу телефонував, не проявляв бажання зустрітися з дітьми. Відповідно до довідок № 36, 37 від 16.10.2024, виданих Гейсиською гімназією Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, [PERSON] , батько [PERSON] та [PERSON] , контактів зі школою не підтримував, успішністю доньок не цікавився, з учителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Всі питання щодо навчання дочок вирішує мати [PERSON] (а.с.17-18). З 2017 року позивачка проживала у фактичному шлюбі з [PERSON] разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] . 26.09.2024 Ставищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) за актовим записом № 91, зареєстровано шлюб між позивачкою та [PERSON] . Прізивще дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до довідки № 35989/24 від 18.10.2024, виданої Таращанським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області, у відділі перебуває виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання судового наказу № 378/771/17 від 06.10.2017 Ставищенського районного суду про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Станом на 01.10.2024 заборгованість по виконавчому листу становить 233403,14 грн (а.с.13). Позивачка на обліку у лікаря нарколога не перебуває, психіатрична допомога у зв`язку з психічним розладом не надавалася (а.с.34-35). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.11.2024, складеного службою у справах дітей та сім`ї Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, діти [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] . Батьки повністю утримують дітей, забезпечують усим необхідним, дбають про розвиток дітей, займаються їх вихованням. Біологічний батько [PERSON] протягом семи років життям дітей не цікавиться, участі в їх житті не приймає, матеріально не допомагає (а.с.38-39). Відповідно до висновку потреб сім`ї [PERSON] від 06.11.2024, складні життєві обставини відсутні, вплив факторів сім`ї та середовища позитивний, сім`я не потребує соціальних послуг (а.с.40-48). Згідно висновку № 03-06/1981 від 23.12.2024 виконавчий комітет Ставищенської селищної ради як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з метою забезпечення їм спокійного та стійкого середовища. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За положенням статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 5 Сімейного кодексу України(далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 150 СК Українибатьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК Українидозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІпередбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). За таких обставин, з урахуванням пояснень позивачки, свідків, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей, не цікавився і не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не цікавиться місцем перебування дітей, не спілкується, не турбується про їх моральний стан, тобто не виявляє до дітей жодного інтересу. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дітей, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення його до своїх батьківських обов`язків. Небажання відповідача виконувати батьківські обов`язки та легковажне ставлення щодо факту позбавлення його батьківських прав у відношенні дітей, що виразилося у відсутності будь-яких заперечень щодо задоволення позову, ігнорування явки до суду, свідчить про небажання змінитися та змінити спосіб свого життя, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення його батьківських прав у відношенні його неповнолітніх дітей. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією ID: 2905-8436-1371-4845 від 12.11.2024. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved