Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

21.06.2024 року представником позивача Городніщевою Є.О. було подано до Приморського районного суду м. Одеси вказану позовну заяву, в якій представник позивача просила стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості у розмірі 79\~700 грн., з яких: 20\~000 грн. сума кредиту та 59\~700 грн. - сума процентів за користування кредитом, а також судові витрати в розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. Так, в обґрунтування позову вказано, що ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, яка має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 року за №75. 19.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір за №6284077 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом за №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на їх сайті. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20\~000 грн. (п. 1.3 Кредитного договору); строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; дата повернення кредиту (14.01.2024 року). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 20\~000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку за № [NUMBER] . Укладаючи кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів відповідно до п. п. 1.5.1, 1.5.2 Договору, відповідно до яких стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, знижена процента ставка 1,194%, яка застосовується в разі, якщо споживач до 18.02.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить суму першого платежу, вказану в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. 18.02.2023 року та 20.03.2023 року відповідачка здійснила платежі оплати процентів на рахунок кредиту у розмірі 7\~164,00 грн. та 11\~940 грн. Позивачем нараховані проценти за 60 календарних днів (19.06.2023-17.08.2023) в межах строку кредитного договору відповідно до наступного: 20\~000 грн.*1,99%=398 грн.*60 календарних днів = 23\~880 грн. 27.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу за №27.11./23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору не сплачена і складає 79 700 грн. та складається з: 20 000 грн. тіло кредиту, 59 700 грн. нараховані проценти. У зв`язку із зазначеним позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 79 700 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2024 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості надіслано за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області. Матеріали цивільної справи надійшли до суду 18.09.2024 року. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.09.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.01.2025 року, за клопотанням представника позивача, витребувано, в порядку ст. 84 ЦПК України, у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 19.01.2023 року на вказану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у сумі 20\~000 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». 14.01.2025 року до суду надійшла заява позивача в якому останній просив суд замінити найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Капітал». 15.01.2025 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшла заперечення у справі в яких відповідачка вказала, що позовні вимоги визнає частково, а саме погоджується з тілом кредиту у розмірі 20\~000 грн. Відповідачка вказує, що позивачем не надано до суду картки обліку, а томі алгоритм, підстава та нарахування відсотків залишається невідомим. Крім того, нею вже було сплачено грошові кошти в розмірі 19\~104 грн. в рахунок кредитної заборгованості, що майже досягає суми позики, однак погасити заборгованість в повному обсязі вона немає змоги через скрутний матеріальний стан та неспинний ріст відсотків, а спроб досудового врегулювання спору стороною позивача не вживалось. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачка в судове засідання надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, врахувавши надані нею письмові заперечення. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження, суд враховує наявність в матеріалах справи заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, а також положення ст. 223 ЦПК України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Наказом за №205-ОД директора ТОВ «Авентус Україна» від 10.02.2022 року, який набрав чинності 10.02.2022 року, затверджено нову редакцію Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 70-79). 19.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір за №6284077 (а.с. 8-12). Згідно з п. 1.1 Договору - укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток «CreditPius». Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «При електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/Товариства. Відповідно до п. 1.2 Договору - на умовах, встановлених Договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п. п. 1.3, 1.4 Договору - строк кредиту (загальний розмір) складає 20\~000 грн., тип кредиту кредит, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору - тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, знижена процентна ставка 1,194% в день та застосовується відповідно до умов передбачених п. 1.5.2 Договору. Згідно з п. 1.6 Договору - мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п. 1.7 Договору - орієнтовна реальна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29 653,85% річних (п. 1.7.1 Договору), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 15 598,54 % річних (п. 1.7.2 Договору). Відповідно до п. 1.8 Договору - орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 163\~280 грн. (п. 1.8.1 Договору), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 158\~504 грн. (п. 1.8.2 Договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладання цього Договору. Дати надання кредиту: 19.01.2023 року або 20.01.2023 року (п. 2.1, 2.2 Договору). Згідно з п. 2.5 Договору - кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.1 Договору - проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Товариство має право вимагати від Споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором; укладати договори щодо відступлення прав вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомлення Споживача про таке залучення протягом 10 робочих днів із дати такого залучення; вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених п. 5.4 Договору (п. 4.1 Договору). Споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п. 4.4 Договору). Відповідно до п. 5.1 Договору - сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 5.3 Договору. Всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті споживчого кредиту який підписаний позичальником (а.с. 19-20). Так, згідно паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка становить 726, 35% річних, знижена процентна ставка 702,14% річних. Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 143\~280 грн., загальні витрати за стандартною процентною ставкою з урахування періоду застосування зниженої процентної ставки 138\~504 грн. Додатком за №1 до договору про надання споживчого кредиту за №6284077 від 19.01.2023 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно якої реальна річна процентна ставка становить 15 598,54%, загальна вартість кредиту 158\~504 грн., дата видачі кредиту 19.01.2023 року, а останній день платежу визначено 14.01.2024 року (а.с. 13). Крім цього у вказаній таблиці зазначено, що якщо споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір платежів, що зазначені в Графіку платежів, будуть перераховані за стандартної процентною ставкою, в зв`язку з чим будуть мати наступні значення: усього сума платежів за розрахунковий період складе 163\~280 грн., усього сума процентів за користування кредитом складе 143\~280 грн., реальна річна процентна ставка складе 29 653,85% річних, загальна вартість кредиту складе 163 280 грн. Як вбачається з листа за №20231206-1 від 06.12.2023 року ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНИ», на підставі договору про організацію переказу грошових коштів за №160222-1 від 16.02.2022 року перерахувало на картку № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 20\~000 (а.с. 49-50). Саме цю картку було вказано відповідачкою в кредитному договорі. Зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки підтверджується, також листом АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 14.01.2025 року, який отримано в порядку витребування доказів (а.с. 199). Крім того, суд враховує, що відповідачкою не заперечується факт укладення кредитного договору, отримання грошових коштів та користування ними, про що також свідчить і часткове погашення заборгованості останньою. 27.11.2023 року між ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу за №27.11/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає грошові кошти в розпорядження клієнта за\~плату належні йому права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, які належать ТОВ «Авентус Україна». Перелік Боржників зазначено в Реєстрі Боржників Додаток 1 до Договору (а.с. 51-55). Згідно витягу з Додатку №1 до договору факторингу №27.11/23-Ф від 27.11.2023 року під №1809 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір №6284077 (а.с. 36). Обов`язки, передбачені кредитним договором №6284077 відповідачка не виконує, а тому має заборгованість в розмірі 74\~924\~грн., яка складається з 20\~000 грн. основний борг та 54\~924 грн. заборгованість за відсотками (7\~164 грн. за зниженою процентною ставкою, 47\~760 грн. за стандартною процентною ставкою) за період з 19.01.2023 року по 26.11.2023 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 25-32). Рішенням за №251124/1 від 25.11.2024 року замінено найменування товариства з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с. 191). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~- за кредитним договором\~банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених\~договором,\~а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України - розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати\~за кредитним договором\~визначаються в договорі, залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені\~договором\~або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено\~договором\~або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В силу ст. ст. 525 і 526 ЦК України - зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено\~договором\~або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються\~договором.\~Якщо\~договором\~не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України - правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За\~нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена\~за\~допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що\~за\~правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або\~за\~домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»,\~за\~умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису\~за\~допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису)\~за\~письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» - електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки кредитний договір підписаний відповідачкою шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачкою не заперечується факт укладення кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені\~договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо\~договором\~встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ч. 1 статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 25-32) станом на 26.11.2023 року відповідачка має заборгованість за кредитним договором у розмірі 74\~924 грн., яка складається з: 20\~000 грн. - основний борг, 7\~164 грн. заборгованість за процентами за зниженою процентною ставкою та 47\~460 грн. заборгованість за стандартною процентною ставкою. У вказаному розрахунку зафіксоване часткове погашення відповідачкою боргу, а саме 18.02.2023 року у розмірі - 7\~164 грн. та 20.03.2023 року у розмірі - 11\~940 грн. Сплачені відповідачкою грошові кошти, у відповідності до п. 5.6 Договору, були списані з загальної заборгованості по сплаті процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України - розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі за №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі за №444/9519/12 та підтверджено Верховним Судом у постанові від 18.01.2023 року у справі за №686/13446/15. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки процентів у заявленому позивачем розмірі, а саме 59 700 грн., оскільки відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, нараховані відсотки за користування кредитом в загальній сумі становлять 54\~924 грн. Зокрема, не підлягають стягненню, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів з 19.06.2023 року по 17.08.2023 року, оскільки право вимоги за кредитним договором за №6284077, який укладено 19.01.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] , позивач, згідно договору факторингу за №27.11/23-Ф, набув лише 27.11.2023 року, а тому нарахування відсотків за вказаний період є безпідставним. Слід наголосити, що кожна кредитна справа має свої ознаки та характеристики, які її відрізняють. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі за №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку. Також, необхідно зауважити, що відповідно до п.9.8 Договору підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, зокрема, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом за №205-ОД від 10.02.2022 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору - тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, знижена процентна ставка 1,194% в день та застосовується відповідно до умов передбачених п. 1.5.2 Договору. Таким чином, не заслуговують на увагу заперечення відповідачки щодо стягнення з неї відсотків, у зв`язку із ненаданням позивачем картки обліку, внаслідок чого алгоритми, підстава та механізм нарахування відсотків не є відомим, оскільки п.1.5 договору за №6284077 про надання споживчого кредиту чітко передбачено порядок нарахування та розмір процентної ставки, з яким, підписавши кредитний договір, відповідачка погодилась. Вказаний кредитний договір чи окремі його пункти, не визнавались в судовому порядку недійсними. Крім того, позивачем надано поденний детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором (картка обліку), який є належним та допустимим доказом заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 74\~924\~грн., яка складається з: 20\~000 грн. - основний борг, 7 164 грн. заборгованість за процентами за зниженою процентною ставкою та 47 760 грн. заборгованість за стандартною процентною ставкою. В той же час, враховуючи посилання відповідачки на скрутне матеріальне становище, суд вважає необхідним роз`яснити їй положення ст. 435 ЦПК України, а саме те, що вона має право на звернення до суду з заявою про відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення на строк, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, за наявності обставин, передбачених ч. 4 цієї статті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 2\~277,24 грн., виходячи з розрахунку: розмір задоволених позовних вимог 74 924 грн. * 2 422,40 грн. сума сплаченого судового збору / 79\~700,00 грн. розмір заявлених позовних вимог = 2\~277,24 грн. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу, а також судового збору, суд дійшов такого. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в особі представника - адвоката Городніщевої Є.О. в позовній заяві просила відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат необхідно: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав договір за №28/03-2024 про надання правничої допомоги від 28.03.2024 року, укладений з адвокатом Гордніщевою Є.О., звіт про надання правової допомоги згідно договору за №28/03-2023 від 11.06.2024 року та платіжну інструкцію за №5279 від 14.06.2024 року про сплату за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви до [PERSON] згідно №969-11/06-2024 від 11.06.2024 року. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі за №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 року у справі за №904/4507/18, від 16.11.2022 року у справі за №922/1964/21 - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у ст. ст. 137, 141 ЦПК України критерії. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі, як просив позивач - 79\~700 грн. Підготовка представником позивача позову не вимагали аналізу великого обсягу документів та значних затрат часу. З матеріалів справи також вбачається, що до витрат на правничу допомогу адвокатом було включено збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] , складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта в загальній вартості 10 000 грн., що в сукупності не є виправданим та співмірним з предметом і складністю справи. Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності, колегія суддів вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає стягненню 5 000 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial