Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] та Обухівська селищна рада Дніпровського району, про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог Дніпровська міська рада посилалася на те, 17.01.2020 року було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:01:709:0123. Згідно з витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, місцем розташування цієї земельної ділянки є [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,15. Підставою для державної реєстрації земельної ділянки є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблена ТОВ «Український земельно-правовий центр» ( [PERSON] ). Згідно з\~інформацією із\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна встановлено,\~що на\~даний час\~власником цієї\~земельної ділянки\~є [PERSON] на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 22.05.2020\~року №698,\~укладеного із [PERSON] .. Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] проведено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. 22.05.2020 (номер запису про право власності 36590804, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52340987 від 22.05.2020 року). У свою чергу, право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1210100000:01:709:0123 у [PERSON] виникло на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2020 року № 510, укладеного із [PERSON] . Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] проведено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Наталією Валентинівною 20.03.2020 року (номер запису про право власності 36034621, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 51721919 від 20.03.2020 року). Право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1210100000:01:709:0123 у [PERSON] виникло на підставі рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району від 24.09.2004 року № 204. Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] проведено державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос Оленою Володимирівною 12.03.2020 року (номер запису про право власності 35968226, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) - індексний номер 51651456 від 17.03.2020 року). Позивач вважає, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1210100000:01:709:0123 є такою, що здійснена всупереч вимогам чинного законодавства. Постановою Верховної Ради України «Про зміну меж міста Дніпропетровська Дніпропетровської області» від 11.07.2001 року №2641-ІІІ було затверджено межі м.Дніпра загальною площею 40507,7 га. Відповідно до матеріалів технічної документації по землевпорядних та топографо-геодезичних роботах з встановлення межі міста Дніпропетровська в натурі (на місцевості) територія, на якій розташована земельна ділянка за кадастровим номером 1210100000:01:709:0123 знаходиться в межах м. Дніпра та територіально розташована в Амур-Нижньодніпровському районі міста. Відповідно до\~ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.\~Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.\~В кадастровому номері «зберігається» інформація щодо розташування земельної ділянки, цільового призначення, меж та інших важливих даних. Унікальний цифровий код присвоюється земельній ділянці під час реєстрації в Державному земельному кадастрі та не повторюється на всій території України. Кадастровий номер складається з 19 цифр, розділених двокрапкою та має наступне тлумачення: - перші 10 визначають межі адміністративно-територіального устрою України (населений пункт). - наступні 2 номер кадастрової зони відносно адміністративної області. - наступні 3 номер кадастрового кварталу відносно кадастрової зони. - останні 4 інформують про місцезнаходження земельної ділянки відносно кадастрового кварталу. Як вбачається з кадастрового номеру земельної ділянки - її місцем фактичного розташування є місто Дніпро. На переконання позивача, вищевказане підтверджується також і листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 03.02.2022 року № 18-4-0.222-798/2- 22, де зазначено, що відповідно до внесеної до Державного земельного кадастру межі індексної кадастрової карти України, земельна ділянка за кадастровим номером 1210100000:01:709:0123, згідно з координатами меж земельної ділянки, розташована в межах кадастрового кварталу 1210100000:01:709 м. Дніпра. Таким чином, спірне нерухоме майно та земельна ділянка розташовані на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра. Архівний відділ Дніпровської районної державної адміністрації листом від 29.10.2021 року №834/07/03-21 надав копію опису справ постійного зберігання за 1998-2005 роки, з якого вбачається, що 31.08.2004 року відбулася 17 сесія Кіровської селищної ради IV скликання. Наступна, 18 сесія Кіровської селищної ради IV скликання відбулася 14.10.2004 року. Тобто, 24.09.2004 (що є датою рішення, яке слугувало підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] ) засідання сесія Кіровської селищної ради IV скликання не відбувалось. Крім цього, на скан-копії рішення від 24.09.2004 року №204, яка міститься в реєстраційній справі ОНМ у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено, що це є рішенням Кіровської селищної ради Дніпропетровського району V скликання, що ніяк не може відповідати дійсності, оскільки, відповідно до вищевказаних описів діяла Кіровська селищна рада IV скликання. Отже, є підстави вважати, що рішення, яке слугувало підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] є підробленим. 09.12.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Могілівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравцем Романом Анатолійовичем було проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, загальна площа 42,2 кв.м, житлова площа - 23,3 кв.м), розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 50151259 від 11.12.2019, номер запису про право власності: 34580864, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1983953012214). Як вбачається з Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставою виникнення права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна у [PERSON] є технічний паспорт від 11.01.2019, видавник - [PERSON] , довідка від 13.08.2019 року № 249, видана Обухівською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області. Листом від 08.11.2021 №1288 Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області повідомила, що довідка від 13.08.2019 №249 Обухівською селищною радою не видавалась, а під час ознайомлення посадових осіб, відповідальних за даний напрямок роботи з цією довідкою, було встановлено, що підписи на довідці не співпадають із підписами зазначених посадових осіб та мають ознаки підроблення. Враховуючи викладене, вбачається, що право власності на житловий будинок у [PERSON] виникло всупереч вимогам чинного законодавства. Крім цього, за інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1983953012214 було закрито саме у день, коли було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, на якій він був розташований у зв`язку із його знищенням (в акті від 18.03.2020 року зазначено, що житловий будинок зруйнований), а право власності на нього у [PERSON] припинено. Тобто, державну реєстрацію земельної ділянки проведено 17.01.2020 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яку розроблено на замовлення власника житлового будинку, 12.03.2020 року зареєстровано право власності на цю земельну ділянку за власником житлового будинку, а 18.03.2020 року фіксується, що цей будинок зруйнований і вже 20.03.2020 року земельну ділянку відчужено на користь [PERSON] . Також, площа цієї земельної ділянки складає 0,1500 га. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:01:709:0123 вибула із власності Дніпровської міської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради поза волею власника, а отже наявні підстави для повернення вказаного майна шляхом його витребування. На підставі викладеного, позивач просив суд витребувати від\~ [PERSON] на користь Дніпровської міської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради земельну ділянку за кадастровим номером 1210100000:01:709:0123 площею 0,15 га реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2055777812214, покласти судові витрати на відповідача. У судовому засіданні представник позивача Дерило В.Г. позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі та у відзиві зазначила, що він є необґрунтованим та безпідставним. Крім цього, у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовною заявою керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її витребування, розгляд якої ще триває. Зазначала, що земельна ділянка не може перебувати одночасно у державній чи комунальній власності, а підсудність у цій справі має виключний характер. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Кулікова Г.Д. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, оскільки він є необґрунтованим. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялися в установленому законом порядку. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так,\~17.01.2020\~року було\~здійснено державну\~реєстрацію земельної\~ділянки за\~кадастровим номером\~1210100000:01:709:0123.\~Згідно з\~витягом із\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку,\~місцем розташування\~цієї земельної\~ділянки є\~ [ADDRESS] .\~Цільове призначення\~земельної ділянки\~ для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~площа \~0,15.\~Підставою для\~державної реєстрації\~земельної ділянки\~є технічна\~документація із\~землеустрою щодо\~встановлення (відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості),\~розроблена ТОВ\~«Український земельно-правовий\~центр» ( [PERSON] ) (а.с. 24-29). Згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на даний час власником цієї земельної ділянки є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2020 року № 698, укладеного із [PERSON] .. Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] проведено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. 22.05.2020 (номер запису про право власності 36590804, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52340987 від 22.05.2020 року) (а.с. 36,37). Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,1500 га має кадастровий номер 1210100000:01:709:0123 та розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.28,29). Згідно з рішенням №204 від 24.09.2004 року про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування виконкому Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку площею 1500 м2 по догляду за будинком по [ADDRESS] (а.с. 41). Відповідно до довідки від 13.08.2019 №249, остання видана Обухівською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області гр. [PERSON] в тому, що приватному домоволодінню рішенням сесії Обухівської (колишня Кіровської) селищної ради за №109 від 25.03.1994 присвоєна адреса - [ADDRESS] (а.с. 52). Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області у відповіді від 08.11.2021 №1288 повідомила про те, що довідка №249 від 13.08.2019 не видавалась (а.с. 51). Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 318 ЦК України одним з суб`єктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду (ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до положень ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом. Відтак, територіальна громада, як власник об`єктів права комунальної власності, делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Згідно з п. 30 ч. 1\~ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна. Відповідно до ч. 8\~ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"\~право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Отже, враховуючи, що спірна земельна ділянка розташована на території Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпра, то лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпровської міської ради, можливе розпорядження цією земельною ділянкою. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Цивільним кодексом України передбачено як один зі способів захисту порушених прав віндикація або реституція. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України визначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18). Як роз`яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. Отже, особа, яка вважає, що договором купівлі-продажу нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Отже, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах. Відповідно до частини п`ятої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Частиною п`ятою статті 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Отже, володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності здійснює орган місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Дніпровська міська рада. Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи, зокрема, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Отже, Дніпровська міська рада діє у межах повноважень щодо здійснення від імені\~Дніпровської міської територіальної громади права власності в її інтересах і виключно у спосіб, передбачений законом. Постановою Верховної Ради України «Про зміну меж міста Дніпропетровська Дніпропетровської області» від 11.07.2001 № 2641-ІІІ було затверджено межі м. Дніпра загальною площею 40507,7 га. Відповідно до матеріалів технічної документації по землевпорядних та топографо-геодезичних роботах з встановлення межі міста Дніпропетровська в натурі (на місцевості) територія, на якій розташована земельна ділянка за кадастровим номером 1210100000:01:709:0123 знаходиться в межах м. Дніпра та територіально розташована в Амур-Нижньодніпровському районі міста (що підтверджується графічними матеріалами про встановлення меж міста між Амур-Нижньодніпровським районом та Кіровською, на той час, селищною радою). Крім цього, відповідно до ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі «Про ДЗК») земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру (далі ДЗК), присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. В кадастровому номері «зберігається» інформація щодо розташування земельної ділянки, цільового призначення, меж та інших важливих даних. Унікальний цифровий код присвоюється земельній ділянці під час реєстрації в Державному земельному кадастрі та не повторюється на всій території України. Кадастровий номер складається з 19 цифр, розділених двокрапкою. Та має таке тлумачення: Перші 10 визначають межі адміністративно-територіального устрою України (населений пункт). Наступні 2 номер кадастрової зони відносно адміністративної області. Наступні 3 номер кадастрового кварталу відносно кадастрової зони. Останні 4 інформують про місцезнаходження земельної ділянки відносно кадастрового кварталу. Як вбачається із кадастрового номеру земельної ділянки - її місцем фактичного розташування є місто Дніпро. Вищевказане підтверджується також листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 03.02.2022 №18-4-0.222-798/2-22, де зазначено, що відповідно до внесеної до Державного земельного кадастру межі індексної кадастрової карти України, земельна ділянка за кадастровим номером 1210100000:01:709:0123, згідно з координатами меж земельної ділянки, розташована в межах кадастрового кварталу 1210100000:01:709 м. Дніпра. Таким чином, спірне нерухоме майно та земельна ділянка розташовані на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра, а отже справа територіально підсудна Амур-Нижньодніпровському районному суду м. Дніпропетровська. Оскільки Дніпровська міська територіальна громада в особі Дніпровської міської ради не вчиняла дій щодо розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 1210100000:01:709:0123 у спосіб, передбачений законом, шляхом прийняття відповідного рішення, відчуження майна відбулось без вираження волі Дніпровської міської територіальної громади, тому спірна земельна ділянка повинна бути витребувана із незаконного володіння відповідача [PERSON] на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справ з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 6499,06 грн., які пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved