Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому простить: розірвати договір оренди земельної ділянки від 24 вересня 2020 року, кадастровий № 6520955700:06:018:0020, площею 5,4945 га, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право № 38569377 від 02.10.2020 року; стягнути з відповідача на користь [PERSON] плату за оренду земельної ділянки в період з 2022 року по квітень 2024 року включно в розмірі 13 721,80 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що вона є власницею земельної ділянки загальною площею 5,4945 га, кадастровий номер 6520955700:06:018:0020, яка знаходиться на території Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 38070320 від 01 вересня 2020 року на підставі рішення органу місцевого самоврядування (серія та номер 411). Відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 24 вересня 2020 року, укладеного між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , орендодавець передав орендарю в оренду земельну ділянку площею 5,4945 га строком на 15 років до 24 вересня 2035 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір оренди був зареєстрований під номером запису про інше речове право 38569377 від 02 жовтня 2020 року. Згідно з пунктами 8 та 10 Договору оренди, відповідач зобов`язалася щорічно, до 31 грудня кожного року, сплачувати орендну плату в грошовій формі. На момент укладення договору розмір орендної плати становив 5 568,23 грн за кожен рік користування земельною ділянкою. Відповідно до пункту 13 Договору оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, передбачено нарахування пені у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення. На даний час відповідач не виконала свій договірний обов`язок щодо сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки, що є порушенням її зобов`язань, передбачених договором. Позивач неодноразово намагалася зв`язатися з відповідачем для врегулювання питання виплати заборгованості, однак відповідач не відповідає на телефонні дзвінки та не повідомляє про причини несплати орендної плати. Крім того, у зв`язку із повномасштабним військовим вторгненням рф в Україну 24 лютого 2022 року, відповідач виїхала на тимчасово окуповану територію, не займається господарською діяльністю, а земельна ділянка не обробляється. Позивач має підстави вважати, що орендна плата за 2024 рік також не буде сплачена, що призводить до її фінансових труднощів. Водночас передати земельну ділянку іншому орендареві вона не може, оскільки чинний договір оренди не припинений. Невиконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати є порушенням статті 526 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що зобов`язання мають виконуватися належним чином у передбачений договором строк та спосіб. Відповідно до частини 3 статті 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди може бути розірваний за рішенням суду в разі невиконання обов`язків, передбачених законом та договором. Відповідно до пункту "д" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. З урахуванням того, що відповідач не сплатила орендну плату за 2022 та 2023 роки, це є істотним порушенням договору оренди, що згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України є підставою для його розірвання. Таким чином, з урахуванням наведених фактів та положень чинного законодавства України, позивач просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за 20222024 роки у розмірі 13 721,80 грн. Відзив на позов відповідачем не подано. На судове засідання позивач не заявився, його інтереси були представлені адвокатом Косенчуком С.І. На судове засідання представник позивача Косенчук С.І. не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. На судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені позивачем обґрунтування суд дійшов таких висновків. Відповідно до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 38070320 від 01 вересня 2020 року, позивач [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 5,4945 га, кадастровий номер 6520955700:06:018:0020, яка розташована на території Калинівської селищної ради Бериславського району (колишній Великоолександрівський район) Херсонської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 24 вересня 2020 року, укладеного між орендодавцем (позивачем) та орендарем фізичною особою-підприємцем [PERSON] , орендодавець передав орендарю в оренду земельну ділянку площею 5,4945 га, кадастровий номер 6520955700:06:018:0020, строком на 15 років до 24 вересня 2035 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір оренди земельної ділянки був зареєстрований під номером запису про інше речове право 38569377 від 02 жовтня 2020 року. Відповідно до пунктів 8 та 10 Договору оренди, відповідач зобов`язалася щорічно, до 31 грудня кожного року, сплачувати орендну плату у грошовій формі. На момент укладення договору розмір орендної плати становив 5 568,23 грн. Відповідно до пункту 13 Договору оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, передбачено нарахування пені у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до пункту 3 частини 27 Договору оренди, фізична особа-підприємець [PERSON] зобов`язалася своєчасно сплачувати орендну плату. Відповідно до даних позивача, відповідач не сплатила орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки. Відповідно до пояснень позивача, вона неодноразово намагалася зв`язатися з відповідачем для отримання роз`яснень щодо несплати орендної плати, проте відповідач не відповідала на телефонні дзвінки та не надавала пояснень щодо причин несплати. Відповідно до пояснень позивача, у зв`язку із повномасштабним вторгненням військ рф 24 лютого 2022 року, відповідач виїхала на тимчасово окуповану територію, не займається господарською діяльністю, а земельна ділянка не обробляється. Згідно із частиною першою\~статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12,\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України\~«Про оренду\~землі»,\~Земельним кодексом\~України та загальними нормами Цивільного кодексу\~України щодо плата за оренду майна. Відповідно до вимог статті 124\~ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статтях 21,\~22\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (стаття 23 Закону України «Про оренду землі»). За положеннями статті 24\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13,\~21Закону\~України «Про\~оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Згідно з частиною першою\~статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої,\~другої статті\~613\~ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства, що випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (частина четверта статті 613 ЦК України). Прострочення кредитора полягає або в безпідставній відмові від прийняття належного виконання, або в невиконанні кредиторських обов`язків, або в інших діях чи бездіяльності з боку кредитора, які не дозволяють боржнику виконати зобов`язання належним чином. Якщо прострочення боржника - це прострочення у виконанні зобов`язання, то прострочення кредитора - це прострочення у прийнятті виконання зобов`язання (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18 (провадження № 61-12851св21). Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами в період з 2022 року по 2024 рік існують правовідносини з приводу договору оренди земельної ділянки, відповідно до яких фізична особа-підприємець [PERSON] взяла на себе обов`язок щороку у строк до 31 грудня сплачувати [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою із кадастровим номером 6520955700:06:018:0020 площею 5,4945 га, яка на момент укладення договору становила 5 568,23 грн за рік користування. Оскільки орендну плату за 2022 рік відповідач повинна була внести до 31 грудня 2022 року, за 2023 рік до 31 грудня 2023 року, а за 2024 рік до 31 грудня 2024 року відповідно до строків, передбачених договором, і цей період часу сплив, з ФОП [PERSON] підлягає стягненню орендна плата за вказаний період у загальному розмірі 16\~704,69 грн (5 568,23 грн х 3). Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки встановлено порушення відповідачем умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати, а саме за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік, наявні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог у цій частині, але в межах заявлених позовних вимог тобто в сумі 13 721,80 грн. При цьому, вказана орендна плата підлягає стягненню без врахування податків та зборів, передбачених чинним законодавством. Так, відповідно до підпункту 16.1.4\~пункту 16.1\~статті 16\~Податкового кодексу\~України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України (пункт 36.1 статті 36 Податкового Кодексу України). Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента (пункт 36.4 статті 36 Податкового кодексу України). Підпунктом 170.1.1.\~пункту 170.1\~статті 170\~Податкового Кодексу\~України передбачено, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Враховуючи, що у справі відсутні докази виконання відповідачем обов`язку податкового агенту позивачу як платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, то відсутні підстави для відрахування податків і зборів при стягненні заборгованості з орендної плати, оскільки податки і збори мають бути сплачені при фактичній виплаті заборгованості. Крім того, враховуючи, що у даних правовідносинах має місце систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати, а позивач заявив відповідні вимоги, вказаний Договір оренди слід розірвати. Таким чином, зважаючи на систематичне невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки, за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який укладений між сторонами та діяв впродовж вказаного періоду часу, а також враховуючи не доведення відповідачем факту виконання умов вказаного договору, суд дійшов висновку про необхідність стягнення вказаної заборгованості та розірвання договору, у зв`язку з чим позов слід задовольнити. Відповідно до статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Зважаючи на викладене, враховуючи вказані положення цивільного процесуального закону та

Outcome: approved