Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 19 листопада 1977 року у Відділі ЗАГСу Львівської області м. Борислава, актовий запис №363. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей, які на даний момент є повнолітніми. Спільне життя у сторін не склалось, оскільки у них з`явилося непорозуміння та зникла взаємоповага. Сторони стали зовсім чужими людьми та проживають окремо вже більше п`ятнадцяти років, спільного господарства не ведуть, взаємних майнових претензій один до одного не мають. Шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу є неможливим. Ухвалою судді Бориславського міського суду від 20 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, разом з позовом подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі Відповідач: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 30 грудня 2024 року від неї надійшла заява у якій вона позовні вимоги підтримує та просить такі задовільнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За змістом ч.ч.3, 4 ст.\~56\~СК України: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та\~особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як установлено судом, шлюб між сторонами 19 листопада 1977 року у Відділі ЗАГСу Львівської області м. Борислава, актовий запис №363, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 листопада 1977 року. Суд установив, що сім`я сторін розпалася, перебування їх у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Сторони проживають окремо 15 років, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між ними виникло непорозуміння та зникла взаємоповага. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. При зверненні до суду з позовом позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ч.1 ст.142\~ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову, що становить 605,60 грн, а решта судового збору в розмірі 605,60 грн, сплаченого згідно з квитанцією №N0HAG4469M від 13 грудня 2024 (сплачено в АТ «Райффайзен Банк»), підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved