Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до\~суду із\~заявою,\~зацікавлена особа: Друга Харківська\~міська державна\~нотаріальна контора в якій з урахуванням уточнень просить встановити факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] за адресою [ADDRESS] на час смерті спадкодавця, яка сталася [INFO] . В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що він є зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] в будинку що зареєстрований на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] , відповідно у частках 3/4 і 1/4. [PERSON] і [PERSON] доводяться заявнику рідними бабкою і прабабкою. [PERSON] померла в 1973 році. [INFO] померла [PERSON] , бабуся заявника. Померла вона у власному будинку по [ADDRESS] . У передбачений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини заявник до нотаріальної контори не звернувся, вважаючи, що як спадкоємець за законом, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини фактично прийняв спадщину. 10.05.2023 р. [PERSON] звернувся до Другої державної Харківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його бабусі [PERSON] . Однак, постановою державного нотаріуса від 10.05.2023 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування з причин пропуску 6-місячного строку для звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а також враховуючи дані Державного реєстру актів громадського стану згідно з якими спадкодавець [PERSON] на час смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На час смерті спадкодавець [PERSON] , постійно проживала за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] . Даний факт підтверджується довідкою лікаря Харківської міської лікарні №3 [PERSON] за формою №106/о 368 яка видається для поховання, а також відповіддю В.о. директора міської лікарні № 3 на адвокатський запит про те, що надання медичної допомоги громадянам, які проживають по [ADDRESS] є в зоні обслуговування лікарні №3. Лікар-терапевт [PERSON] засвідчив факт смерті [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю отримати у нотаріуса свідоцтва про спадщину за законом, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представником подано до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі заявника та його представника і без допиту свідків, вимоги заяви підтримали в повному обсязі Представник заінтересованої особи Другої Харківської\~міської державної\~нотаріальної контори в\~судове засідання\~не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Другої Харківської державної нотаріальної контори. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] \~є бабусею\~заявника [PERSON] ,\~ [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02.12.2020 року виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Відповідно до копії довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна, інформація з паперових носіїв станом на 31.12.2012, № 1138374 від 02.10.2023 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, видане 12.09.1953 П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою, р. № 5360 належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою, [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 12.09.1953 П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою, р. № 5363 належить кожній по 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою, [ADDRESS] . Згідно копії паспорту серії [NUMBER] громадянина України [PERSON] та копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] вбачається, що місце реєстрації [PERSON] , [INFO] з 11.03.2002 року зареєстровано за адресою [ADDRESS] . З копії постанови державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ), Одрінською О.В. від 10.05.2023 року вбачається, що 10.05.2023 року до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) звернувся [PERSON] з заявою про оформлення його спадкових прав, після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса від 10.05.2023 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування з причин пропуску шести-місячного строку для звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а також враховуючи дані Державного реєстру актів громадського стану зазначено, що спадкодавець [PERSON] на час смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до\~копії відповіді\~від 14.11.2023\~року №\~926/0/512-23 В.о. директора КНП "Міська лікарня № 3" Барабашової Вікторії на адвокатський запит вбачається, що закладом КНП "Міська лікарня № 3" обслуговуються громадяни, які проживають в [ADDRESS] . Лікарем-терапевтом [PERSON] , [INFO] було засвідчено факт смерті за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка народилася [INFO] . Згідно копії довідки про причини смерті (до форми № 106/0 № 368, видається на поховання) від 04.11.2020 року виданої КНП "Міська лікарня № 3" вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] , причина смерті: церебральний атеросклероз. Згідно до ст. ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Отже, перелік допустимих доказів у даному випадку не є вичерпний, а визначається за критерієм достовірності. Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Із роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. З урахуванням наведеного факти та обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, вимоги заявника ґрунтуються на вимогах закону, не суперечать закону, не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] \~разом зі\~спадкодавцем [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] є доведеним, тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved