Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

20 березня 2024 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 23 вересня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від якого подружжя має двох дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначав, що 19 січня 2024 року відповідачем було подано до Рівненського міського суду позовну заяву про розірвання шлюбу ( справа № 569/1476/24). Фактичні шлюбні відносини були припинені з 29 грудня 2023 року у зв`язку із тим, що відповідач змінила фактичне місце проживання та виїхала на постійній основі до Республіки Польща. Молодшого сина, [PERSON] , відповідач разом із собою забрала проживати до Польщі і саме з цього часу почались непорозуміння щодо виховання молодшого сина, вона постійно почала створювати штучні перепони щодо нормального спілкування із сином. Старший син, [PERSON] проживає разом із ним, проте відповідач також забороняє молодшому сину спілкуватись із братом, навіть засобами телефонного зв`язку. Між сторонами почались непорозуміння щодо прийняття участі батька у вихованні сина. Намагання позивача мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до нових конфліктів, так як відповідач не бажає його присутності та штучно створює перешкоди у спілкуванні з сином. Весь цей час позивач намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним. Обмеження у спілкуванні позивача з дитиною безпосередньо пов`язане із діями відповідача, яка не надає позивачеві дозволу на спілкування з сином та сину дозволу на спілкування з батьком. Позивач, посилаючись на те, що прагне брати участь у вихованні сина, виконувати свої батьківські обов`язки, проте відповідачка всіляко перешкоджає їхньому спілкуванню, просив: - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкування його, як батька дитини, з малолітнім [PERSON] , [INFO] . - визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , встановивши йому побачення без присутності матері з 1 по 15 число кожного місяця з ночівлею за місцем проживання батька, з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я дитини та особистого бажання - перебування з сином у літній період часу 45 ( сорок п`ять) діб та у зимовий період часу 15( п`ятнадцять) діб на рік для його відпочинку та оздоровлення на території України та за її межами у встановленому законом порядку без супроводу матері - побачення з дитиною у день його народження з 12.00 год до 20.00 год. - необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином - побачення з сином у перший день Великодня з 12.00 до 20.00 год - побачення з сином у перший день Різдва 25 грудня з 08.00 год по 26 грудня до 16 год. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2024 року доручено Службі у справах дітей Рівненської міської ради, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 13 серпня 2024 року до суду надійшов відзив [PERSON] , в якому вона заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки позивач не звертався попередньо до органу опіки та піклування з вимогою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, також відсутнє рішення ( розпорядження) такого органу щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з батьком, отже вимога про усунення перешкод у спілкуванні батька з малолітнім сином є необгрунтованою, так як нею не здійснюється будь- яких перешкод у спілкуванні позивача із сином. Щодо запропонованого порядку визначення способу участі батька у вихованні сина зазначила, що вона неодноразово піднімала питання щодо підписання угоди, відповідно до умов якої визначити графік побачень з дітьми, проте позивач відмовився, той графік, який просить встановити позивач є неможливим, оскільки вона разом із малолітнім сином проживають постійно у Республіці Польща. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог та взяти до уваги, що графік запропонований позивачем порушує права дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання явку свого представника не забезпечили. Проте, 12 лютого 2025 року від представника надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника ООП. Висновок органу опіки та піклування від 24.10.2024 р. № 08-01-1717/24 по суті розв`язання спору підтримує. Просить постановити рішення в інтересах дитини. Суд, заслухавши учасників процесу, заслухавши свідків, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони у справі, [PERSON] та [PERSON] - є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного мідрегіонального управління Міністерства юстиції та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного мідрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 8, 9). Сторони в судовому засіданні визнали ту обставину, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 травня 2024 року шлюб між ними розірвано, місце проживання дітей не визначалось (справа № 569/1476/24). Також сторонами у справі визнано ту обставину, що старший син [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком в Україні в [ADDRESS] . Молодший син, [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю в Республіці Польща. Відповідно до приписів ст. 82 ЦПК України вказані обставини не пілягають доказуванню. Відповідно до висновку органу опіки та піклувння виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-01-1717/24 від 24.10.2024 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24 жовтня 2024 р. розглянуто питання щодо встановлення способу участі у вихованні сина. Мати дитини надала пояснення, в яких заперечила проти вимог батька, оскільки вона проживає разом із сином за кордоном, а відтак вказаний графік побачень є неможливим. Поспілкуватись з малолітнім [PERSON] не вдалось, оскільки мати повідомила, що вона разом із сином проживають у Республіці Польща та підлягає польському законодавству. Вона захищає інтереси і правильний психологічний розвиток дитини. А отже, на її думку, всі процедури потрібно здійснювати за польським законодавством. Таким чином, думка дитини з`ясована не була. Розглянувши матеріали справи комісія прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому надати до Рівненського міського суду висновок про визначення [PERSON] способу участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , а саме : - з 1 по 15 число кожного місяця з ночівлею за місцем проживання батька, з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я та особистого бажання - перебування з сином в літній період часу 45 діб та зимовий період часу 15 діб на рік для його відпчинку та оздоровлення на території України та за її межами у встановленому законом порядку без супроводу матері - побачення з дитиною у день його народження з 12.00 год до 20.00 год - необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином - побачення з сином у перший день Великодня з 12.00 год. до 20.00 год, - побачення з сином у перший день Різдва 25 грудня з 08 год. до 26 грудня до 16 год. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частині першій статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 вказаної Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України). Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54), і, з метою дотримання такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Сторони не дійшли згоди щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, яка проживає разом із матір`ю. Судом встановлено, що відповідачка не заперечує проти зустрічей позивача з дитиною, однак не погоджується з графіком, вказаним позивачем в позові. Позиція відповідачки зводиться до того, що вона не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною, однак суд не бере її до уваги, оскільки відсутність таких перешкод не призвели б до звернення позивача до суду за захистом свого права на спілкування з сином. При цьому, будь-яких вагомих аргументів, які б свідчили про те, що таке спілкування було можливе та з її боку вчинялися якісь дії для того, щоб позивач мав змогу поспілкуватися з сином, відповідачка не надала. В судовому засіданні відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про негативний вплив батька на дитину. Також, під час судового розгляду не встановлено, що батько впливатиме на дитину негативно, щоб не мати права підтримувати звичайні стосунки з сином, які припинились після припинення шлюбних відносин відповідачки з позивачем. Оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами склались складні, напружені стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з сином. Між тим, суд зазначає, що, враховуючи місце проживання дитини з відповідачкою, в умовах конфлікту між сторонами створюють для позивача ситуацію невизначеності щодо можливості спілкування з сином. Суд може відмовити в задоволенні позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною якщо цього вимагають інтереси дитини, зокрема якщо будуть встановлені обставини, які перешкоджають спілкуванню. Наприклад, неправомірна або негідна поведінка окремо проживаючого батька в період спілкування з дитиною (з`явлення до дитини в нетверезому стані, налаштовування її проти другого з батьків, схилення до вчинення аморальних вчинків, здійснення відносно дитини насильницьких дії, примус її до надмірної праці, застосування жорстоких форм покарання, зловживання батьківськими правами тощо). Таких обставин в ході судового розгляду даної справи не встановлено. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування батька з сином обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування № 08-01-1717/24 від 24.10.2024 р., наданого на ухвалу суду батькові дитини визначено способи його участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, встановлено доцільні дні побачень з сином. З вказаного висновку вбачається, що мати дитини, [PERSON] у поясненні зазначає, що разом з сином [PERSON] проживають у Республіці Польща з 28 грудня 2023 року. [PERSON] неодноразово піднімалось питання відносно підписання з батьком дитини договору щодо спільного виховання сина, де також був наведений графік побачень з дитиною, водночас батько не погодився на підписання такого договору. [PERSON] не може погодитись з вимогою батька через запропонований графік таке відвідування є неможливим, оскільки вони проживають у Польщі. Поспілкуватися з малолітнім [PERSON] через мережу інтернет не вдалося. Мама дитини через застосунок Вайбер надіслала повідомлення що вона з дитиною проживає в Республіці Польща та підлягає польському законодавству. Вона захищає інтереси та правильний психологічний розвиток дитини. А отже, всі процедури потрібно адаптувати до польського законодавства, зазначивши адресу місцевої державної служби, яка відповідає за сімейні справи. Отже, з`ясувати думку дитини щодо побачень та спілкування з батьком, не вдалося. Батько дитини [PERSON] разом із старшим сином [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, який проведений службою у справах дітей Шпанівської сільської ради, для дітей є окрема кімната, облаштована усім необхідним для проживання та розвитку дітей. Стосунки в сім`ї хороші. КЗ «Центром падання соціальних послуг» Рівненського району було проведено оцінку потреб батька з метою встановлення його здатності викопувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. За інформацією центру умови проживання за адресою: [ADDRESS] хороші, у будинку чисто, прибрано, охайно. [PERSON] працевлаштований та спроможний забезпечити належні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку. Має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно. Питання про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24.10.2024. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, прийняла рішення визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні сина [PERSON] , а саме: з 1 по 15 число кожного місяця з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я та особистого бажання; перебування з сином в літній період часу 45 (сорок п`ять) діб та зимовий період часу 15 (п`ятнадцять) діб на рік для його відпочинку та оздоровлення та території України та за її межами у встановленому законом порядку без супроводу матері, побачення з дитиною у день його народження з 12.00 год. до 20.00 год., необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Побачення з сином у перший день Великодня з 12.00 год. до 20.00 год., побачення з сином у перший день Різдва 25 грудня з 8.00 год. до 26 грудня до 16.00 год. Суд вважає, що наявні у справі докази та надані сторонами пояснення свідчать про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з сином, а тому доводи позивача про те, що відповідачкою йому чиняться перешкоди у вільному спілкуванні та у вихованні сина є обґрунтованими та доведеними. При визначенні способу участі батька у вихованні сина, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини, а також законодавчо закріплені права батьків брати участь у вихованні дитини. Вирішуючи питання про усунення перешкод батькові у спілкуванні з сином та його вихованні, суд виходить з того, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Пріоритетним інтересом є проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Мати, батько, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у один одному у здійсненні матір`ю, батьком своїх прав щодо виховання дітей. Таким чином, позивач має безумовне на рівні з відповідачкою право на спілкування з сином, а також законодавчо закріплений обов`язок на виховання дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні сина, що не суперечить інтересам дитини. При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право батька на участь у вихованні сина. Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні, через неприязні стосунки, вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на дитину та її виховання. Вимоги позивача про визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з сином, суд вважає обґрунтованими. Крім того, в ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з сином буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з сином буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як матері, так і батька, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між батьком, та сином, надаючи оцінку запропонованими позивачем та органами опіки та піклування графіками, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку дитини, її інтересів, відсутності протиправних дій батька стосовно свого сина, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, - вірним буде визначити порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради № 08-01-1717\\24 від 24.10.2024 р. Окремо суд вважає за необхідне звернути уваги на те, що матері дитини, та батькові слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування матері, та батька з сином. Таким чином, встановлюючи порядок побачень батька із сином, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне та стабільне бажання батька брати участь у вихованні свого неповнолітнього сина та спілкуванні з ним, відсутність обставин, які могли б бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність їхнього спілкування як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, зміст заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про можливість визначення порядку періодичних побачень батька з дитиною, однак, враховуючи введений в державі військовий стан, а також те, що на даний час дитина разом із мамою проживає за кордоном та навчається, суд прийшов до такого висновку. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування батька з сином та участь у його вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування щодо запропонованого графіку, суд вважає, що наявні підстави для визначення порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні сина, однак, за визначеним судом графіком із дотриманням інтересів дитини, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі вище наведеного, з урахуванням інтересів дитини, суд приходить до висновку про захист прав позивача шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином - [PERSON] , [INFO] . Визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення побачень з сином: перші три місяці з дня набрання чинності даним судовим рішенням законної сили - необмеженого спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином - побачення у перший день Великодня з 12.00 до 20 .00 год - перебування з сином в літній період часу протягом 45 діб для його відпочинку та оздоровлення на території України та за її межами у встановленому законом порядку без супроводу матері Після спливу трьох місяців з дня набрання даним судовим рішенням законної сили : - з 1 по 15 число кожного місяця з ночівлею за місцем проживання батька, з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я та особистого бажання - перебування з сином в літній період часу 45 діб та зимовий період часу 15 діб на рік для його відпочинку та оздоровлення на території України та за її межами у встановленому законом порядку без супроводу матері - побачення з дитиною у день його народження з 12.00 год до 20.00 год - необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином - побачення з сином у перший день Великодня з 12.00 год. до 20.00 год, - побачення з сином у перший день Різдва 25 грудня з 08 год. до 26 грудня до 16 год. Визначаючи часи спілкування батька з сином без участі матері, суд також враховує відсутність доказів негативного впливу батька на нього та вважає, що присутність обох сторін під час зустрічей позивача із дитиною не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, може негативно впливати на її психоемоційний стан, з огляду на стосунки, які склались між сторонами. Отже, суд вважає, що такий встановлений спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним повністю відповідатиме інтересам як дитини, так і батьків, забезпечуватиме участь батька у процесі виховання дитини. Здебільшого потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей зумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам. Суд звертає увагу на те, що визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням матері або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення. Об`єктом правосуддя у справах щодо піклування про дитину є одвічні, гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батком та його сином, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі встановлювати сталі чутливі людські стосунки та приписувати почуття прихильності. У той же час суд у межах своїх повноважень спрямовує учасників сімейного конфлікту до його вирішення.

Outcome: partial