Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 26.12.1992 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства та побуту вони не ведуть, матеріально один одного не підтримують. За час перебування у шлюбі вони часто розходились. Через відсутність взаємоповаги один до одного між ними склалися неприязні стосунки. Вони майже не спілкуються. Через постійні сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства їхній шлюб розпався. За даних обставин реєстрація шлюбу носить суто формальний (юридичний) характер, оскільки жодних обов`язків як подружжя вони не несуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, і суперечить їх інтересам. Вказує, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла давно, а тому термін на примирення просить не давати, наполягає на розірванні шлюбу, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлявся належним чином, про що свідчать дані щодо вручення поштового відправлення № 0610224459290 та № 0610224457289, відзиву на позов не подав, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 26 грудня 1992 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , що видане відділом РАЦС м. Костянтинівка Донецької області. Неповнолітніх дітей у сторін немає. Як встановлено згідно з пояснень позивача у позовній заяві, і не спростовано відповідачем, у зв"язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами постійно виникали сварки внаслідок чого сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Згідно з твердженнями позивача, зв"язок один з одним вони не підтримують, через відсутність взаємоповаги між сторонами склалися неприязні стосунки. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим, і суперечить їх інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~ СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved