Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №3143040224 від 23.02.2024. В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що 23.02.2024 між сторонами укладено договір про надання грошових коштів у позику №3143040224. Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму у розмірі 12000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 21.11.2024 становить у розмірі 64272,00 грн, з яких 12 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 52 272,00 грн заборгованість за відсотками. Заочним рішенням суду від 13.12.2024 позов ТОВ «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором надання грошових коштів у позику №3143040224 від 23.02.2024 у розмірі 64 272,00 грн, з яких: 12 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 52 272,00 грн заборгованість за процентами. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іннова Фінанс» судовий збір у сумі 2422,50 грн. Ухвалою суду від 27.01.2025 задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2024 року № 758/15101/24. Скасовано заочне рішення суду від 13 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні. Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки розрахунок заборгованості не є доказом у справі; позивачем не надано доказів, що рахунок на який надійшли кредитні кошти належить відповідачу; також не надано первинних документів зарахованих грошових коштів. Крім того, станом на дату подання позовної заяви відповідач проходить військову службу та у період з 23.08.2024 по 05.10.2024 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони країни, про що надає відповідну довідку військової частини. Позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, оскільки на підставі наданих відповідачем у справі документів товариством вжито заходів спрямованих на виконання ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та проведено зупинення та списання нарахованих процентів за користування позикою за договором №3143040224 від 23.02.2024, починаючи з 18.05.2024 року (з урахуванням того, що зміни до вищевказаної статті Закону, які передбачають ненарахування процентів за користування кредитом для дружин/чоловіків військовослужбовців, було внесено на підставі Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024, який набрав чинності 18.05.2024 року). Просить стягнути заборгованість у розмірі 18336,00 грн. Позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Просить повністю задовольнити позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві просить розглянути справу у його відсутності. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Згідно матеріалів справи, 23 лютого 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» і [PERSON] було укладено договір надання грошових коштів у позику №3143040224, відповідно до умов якого ТОВ «Іннова Фінанс» надав позичальникові позику в розмірі 12000,00 грн, шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) [NUMBER] . Відповідно до п.2.2. договору на умовах договору , товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно умов договору кредит надається строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів, тип процентної ставки фіксований, стандартна процентна ставка становить 2,2% в день. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань згідно договору, уключаючи прострочення виконання зобов`язання зі сплати платежів, визначених графіком платежів, з наступного календарного дня позичальник повинен виплатити товариству штраф у розмірі 28% від суми простроченого платежу (частини суми кредиту, визначеної графіком платежів, та нарахованих процентів), за кожен факт такого прострочення (п.7.3 договору). Відповідно до п.7.4 договору за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Нарахування неустойки здійснюється товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим договором (п.7.5 договору). Відповідно до квитанції до платіжної інструкції від 23.02.2024, ID операції 1369576562 відповідачу на картку [NUMBER] зараховано кошти у розмірі 12000,00 грн, призначення платежу - кредитні кошти від ТОВ «Іннова-Фінанс». Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиноюдругою статті 1050 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач у заяві про зменшення позовних вимог зазначив, що відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивачем проведено зупинення та списання нарахованих процентів за користування позикою за договором № 3143040224 від 23.02.2024, починаючи з 18.05.2024 року (з урахуванням того, що зміни до вищевказаної статті Закону, які передбачають ненарахування процентів за користування кредитом для дружин/чоловіків військовослужбовців, було внесено на підставі Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024, який набрав чинності 18.05.2024 року). Згідно наданої відповідачем довідки від 08.07.2024 відповідач проходить військову службу за контрактом з 28.06.2024 у військовій частині зазначеній у довідці. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 16.12.2024, оскільки відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 18336,00 грн, а відтак позов необхідно задовольнити. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved