Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

До суду надійшла позовна заява позивача, в якій представник просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №228148-КС-003 про надання кредиту від 08.08.2021 в розмірі 65297.56 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 08.08.2021 року між сторонами укладено Договір № 228148-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Позивачем 08.08.2021 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 228148-КС-003 про надання кредиту. 08.08.2021 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 228148-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-7999, на номер телефону [NUMBER] (зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 08/08/2021 року між сторонами було укладено Договір № 228148-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0.8647 процентів за кожен день користування Кредитом. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (вказано позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). 27.08.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №228148-КС-003 про надання кредиту у розмірі 6000.00 грн. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту складає 900.00 грн. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 228148-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 228148-КС-003 на загальну суму 13002.50 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 10.04.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 228148-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 65297.56 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 28208.36 грн; суми прострочених платежів по процентах - 35321.18 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1168.02 грн., які позивач просить стягнути на свою користь. Представник відповідача - адвокат Король В.Р. 21.11.2024 надав до суду письмові пояснення, в яких просив у задоволенні вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що з пункту 15 Кредитного договору № 228148-КС-003 від 08.08.2021 року вбачається, що він підписаний зі сторони Позичальника за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (G-7999), однак зі сторони Кредитодавця не міститься ані електронного підпису, ані фізичного підпису. Позивачем до позовної заяви не надано ані відомостей про сертифікацію ключа ЕЦП (кваліфікованої електронної печатки із позначкою часу), ані відомостей про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті, а тому відсутні докази накладання Позивачем кваліфікованої електронної печатки або підпису на Кредитний договір № 228148-КС-003 від 08.08.2021 року. Відповідно до п. 1 Кредитного договору № 228148-КС-003 від 08.08.2021 року строк кредиту: 24 тижні, термін дії Договору до 23.01.2022 року. Таким чином, ТОВ «Бізнес Позика» не має правових підстав для нарахування відсотків поза межами строків дії кредитних договорів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання [PERSON] кредитного договору, паспорту споживчого кредиту, та інших документів, передбачених Законом України «Про споживче кредитування». Крім того, Позивачем не надано доказів отримання [PERSON] коштів, які передбачені Кредитним договором. Позивачем не надано доказів отримання [PERSON] коштів, які передбачені Кредитним договором, не вказано розрахунковий рахунок, на який вони були перераховані, а також не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір. Визначений цим договором розмір відсотків за користування кредитними коштами значно перевищує середньо банківський відсоток по кредитам. Більш того, розмір відсотків більше ніж у 3,5 разів перевищує розмір тіла кредиту. А тому умови Кредитного договору № 228148-КС-003 від 08.08.2021 року з таким розміром відсотків не відповідають принципу співрозмірності порівняно з тілом кредиту, а також принципу добросовісності, розумності та справедливості відповідно до економічних умов, які існують в країні у зв`язку з військовими діями. Представник позивача у позові просив розглядати справу за їх відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання 01.07.2024, 19.09.2024, 21.11.2024 та 06.02.2025 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзив на позов не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. До суду надано копію пропозиції (оферти) укласти договір №228148-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 27.08.2024 (а.с.35-36), згідно якої позивач пропонує відповідачу укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» на наступних умовах: сума кредиту - 25000.00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, комісія за надання кредиту - 3750.00 грн., термін дії договору до 23.01.2022, мета кредиту - для придбання товарів для задоволення потреб, споживчий кредит. Наявний і графік платежів, згідно якого станом на 23.01.2024 позичальник повинен сплатити 25000.00 грн. - основна сума кредиту, 26210.00 грн. - відсотки за користування кредитом, 3750.00 грн. - комісія за надання кредиту. В прийнятті (акцепті) пропозиції (оферти) укласти Договір №228148-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 08.08.2021 (копія а.с.21-22) зазначено, що відповідач ознайомлений з умовами, повністю і безумовно їх підтримує та акцептує на аналогічних умовах. 08.08.2021 між сторонами укладено договір №228148-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.18-19) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» на наступних умовах: сума кредиту - 25000.00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, строк кредиту - 24 тижні, процентна ставка - 0.8647 %/день, комісія з надання кредиту - 3750.00 грн., термін дії договору до 23.01.2022, мета кредиту - для придбання товарів для задоволення потреб, споживчий кредит. В договорі наявний графік платежів, порядок та умови надання кредиту, права та обов`язки сторін, відступлення права вимоги, відповідальність сторін та інші умови. Інші умови регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє їх умови, зміст та суть та погоджується неухильно дотримуватись їх. У паспорті кредиту (а.с.67-68) зазначено наступні умови кредитування: тип кредиту - кредит, сума кредиту - 25000.00 грн., строк кредитування - 24 тижні, мета - для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, процентна ставка - 315.6155 % річних, комісія за надання кредиту - 3750.00 грн. Наявні відмітки щодо ознайомлення позичальника з умовами, отримання всіх пояснень, отримання інформації щодо права кредитодавця залучати колекторську компанію. Наявна відмітка «Позичальник: Є.К.Дігтяренко/ 08 серпня 2021 р.». В прийнятті (акцепті) пропозиції (оферти) укласти Договір №228148-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 27.08.2021 (копія а.с.37-38) зазначено, що відповідач ознайомлений з умовами, повністю і безумовно їх підтримує та акцептує на аналогічних умовах. До суду надано копію пропозиції (оферти) укласти додаткову угоду до договору №228148-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 27.08.2024 (а.с.35-36), згідно якої позивач пропонує відповідачу укласти додаткову угоду до договору про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» на наступних умовах: сума кредиту збільшена на 6000.00 грн. та становить 31000.00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, комісія за зміну умов договору - 900.00 грн., термін дії договору до 23.01.2022, мета кредиту - для придбання товарів для задоволення потреб, споживчий кредит. Наявний і графік платежів, згідно якого станом на 23.01.2024 позичальник повинен сплатити 31000.00 грн. - основна сума кредиту, 28374.60 грн. - відсотки за користування кредитом, 3312.70 грн. - комісія за надання кредиту. 27.08.2021 між сторонами укладено додаткову угоду 1 до договору №228148-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (копія а.с.69-72) на наступних умовах: кредит збільшується на 6000.00 грн., комісія за зміну умов - 900.00 грн., строк повернення - 23.01.2022. У паспорті кредиту (а.с.23-24) зазначено наступні умови кредитування: тип кредиту - кредит, сума кредиту - 31000.00 грн., строк кредитування - 50 днів, мета - для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, процентна ставка - 315.6155 % річних, комісія за надання кредиту - 3312.70 грн. Наявні відмітки щодо ознайомлення позичальника з умовами, отримання всіх пояснень, отримання інформації щодо права кредитодавця залучати колекторську компанію. Наявна відмітка «Позичальник: [PERSON] / 27 серпня 2021 р.». Надано до суду візуальну форму послідовності дій клієнта [PERSON] щодо реєстрації в системі позивача, ознайомлення з умовами та прийняття оферти станом на 08.08.2021(а.с.40-41) та станом на 27.08.2021 (а.с.42-43); анкету клієнта з зазначенням особистих ідентифікаційних та контактних даних позичальника [PERSON] (а.с.39); копія електронної квитанції від 08.08.2021 №431838273 на суму 25000.00 грн. (а.с.44), копія електронної квитанції від 27.08.2021 №437712210 на суму 6000.00 грн. (а.с.66) До суду надійшов лист про надання інформації з АТ «Райффайзен Банк» №81-15-9/9693-БТ від 04.10.2024 (а.с.97), згідно якого банківська картка, номер якої ідентичний зазначеній у анкеті клієнта, емітована на ім`я [PERSON] (зазначено і ідентичний зазначений у анкеті код РНОКПП). До листа додається диск з випискою по картковому рахунку (а.с.97) за період з 08.08.2021 по 10.04.2024 (виписку роздруковано та приєднано до матеріалів справи а.с.115-120), згідно якої 09.08.2021 о 00:00:00 відбулося «Безготівкове зарахування. TOV BP Visa Direct» у сумі 25000.00 грн., 28.08.2021 о 00:00:00 - «Безготівкове зарахування. TOV BP Visa Direct» на суму 6000.00 грн. Згідно копії довідки про стан заборгованості (а.с.20) [PERSON] за договором №228148-КС-003 про надання кредиту від 08.08.2021 станом на 06.05.2024 загальна заборгованість складає 65297.56 грн., з яких: борг за кредитом 28808.36 грн., борг по відсотках - 35321.18 грн., борг по комісії - 1168.02 грн. Надано до суду і розрахунок заборгованості (а.с.25-34), згідно якого загальна заборгованість складає 65297.56 грн., з яких: борг за кредитом 28808.36 грн., борг по відсотках - 35321.18 грн., борг по комісії - 1168.02 грн., позичальником сплачено 13002.50 грн., з яких 2191.64 грн. - тіло кредиту, 7328.88 грн. - відсотки за користування кредитом, 3481.98 грн. - комісія. Згідно розрахунку після 23.01.2022 відсотки та додаткові нарахування не проводилися. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1055 ЦК України установлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», у чинній на день укладення Договору редакції, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема, - шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції (далі Закон), електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис, електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані, будь-яка інформація в електронній формі; засіб електронного підпису чи печатки апаратно-програмний або апаратний пристрій чи програмне забезпечення, які використовуються для створення та/або перевірки електронного підпису чи печатки. Відповідно до змісту ст. 7 Закону оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст.14 Закону електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно з загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч. 1-3ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Частиною 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Згідно зі змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З положень частини 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування»(далі також -Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року. За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком 2 до Правил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VIIIта підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (постанова Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21), Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З положень частини 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування»(далі також -Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року. За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першої статті 216ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Щодо тверджень представника відповідача про те, що договір не можна вважати укладеним та грошові кошти відповідач не отримував, суд зазначає, що наявними матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем коштів за договором №228148-КС-003 та здійснення ним часткового погашення за вказаним договором. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення договору, факт видачі кредитних коштів, факт користування кредитним коштами і факт наявності права грошової вимоги за вказаним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved