Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

1.Позовні вимоги. 28 серпня 2024 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач [PERSON] , просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь моральну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 300\~000 гривень. 2.Позиція позивача. Відповідно до постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 02 квітня 2024 року 07.12.2024 року о 14 годині 40 хвилин коли позивач переходила по пішохідному переходу проїжджу частину біля будинку [ADDRESS] , водій автомобіля ВАЗ д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння скоїв на неї, як пішохода, наїзд. З місця ДТП позивача було доставлено автомобілем «швидкої допомоги» до міської лікарні «Швидкої допогою», де їй було спочатку поставлено діагноз «забій грудної клітини та правого колінного суглобу» та видано направлення на проходження рентгену. Пройшовши рентген, за відсутності лікаря рентгенолога вона не змогла отримати в той же день опис знімків, а наступного дня 08.12.2024 року, лікар рентгенолог оглянув знімки та зазначив діагноз «Закритий перелом правого коліна та перелом 9 ребра праворуч». На підтвердження вище зазначеного згідно вимог п.5ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем зазначено, що копії: Постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2024р.; направлення на рентген від 07.12.2024 р., Довідки про діагноз від 19.12.2024 р.; Рапорту співробітника поліції; пояснення [PERSON] . Оригінали яких знаходяться в матеріалах справи Заводського районного суду м.Дніпродзержинська№ 208/11619/23. Внаслідок отриманих позивачем травм в теперішній час позивач не може працевлаштуватися тому що, будучи інвалідом З групи, втратила працездатність і вимушена постійно вживати ліки, для підтримання себе в більш менш нормальному стані. Крім зазначеного,\~внаслідок протиправних\~дій підсудного\~була спричинена\~також моральна\~шкода.\~Наявність моральної\~шкоди обrрунтована:\~фізичним болем та\~стражданням,\~яких позивач\~зазнала у\~зв`язку\~з ушкодженням\~здоров`я.\~Вона була\~змушена достатньо\~тривалий час\~обмежити себе\~в пересуванні.\~На даний\~момент [PERSON] \~повністю не\~одужала,\~її постійно\~мучають головні\~болі та\~інші хвороби,\~у зв`язку\~з скоєнням\~відносно неї\~правопорушення,\~окрім того\~її постійно\~хвилюють душевні\~страждання пов`язані\~ з\~тим, що стан\~здоров`я\~погіршився,\~а особа,\~яка завдала\~шкоди моєму\~здоров`ю\~не тільки\~не висловив\~співчуття,\~а навіть\~жодного разу\~не поцікавився\~наслідками свого\~діяння,\~окрім того\~позивач відчуває\~хвилювання у зв' язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя. 3.Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на адресу реєстрації і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подав. Заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавав. 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 28 серпня 2024 року позивач [PERSON] подала даний позов до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в межах якого позивачем заявлено позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. 28 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. 05\~листопада 2024\~року адвокат\~Куценко В.А.,\~який діє\~в інтересах\~позивача [PERSON] ,\~подав до\~суду клопотання\~про витребування\~доказів.\~Згідно до\~заявлених вимог\~просить: витребувати з архіву Заводського районного суду м. Дніпродзержинська для проведення огляду та вивчення в ході розгляду цивільної справи № 208/8384/24 - матеріали адміністративного провадження № 208/11619/23 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року клопотання адвоката Куценко В.А. задоволено. 5.Фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю 3 групи з 01.02.2023 року за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №185524. Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 02 квітня 2024 року по справі № 208/11619/23\~ [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД №490416, [PERSON] ставиться у вину правопорушення - наїзд на пішохода. Вина [PERSON] , який притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого с.. 124 КУпАП повністю доведена. Згідно до довідки, виданої Центром первинної медико-санітарної допомоги №3 від 19.12.20241 року, [PERSON] звернулась за допомогою до травматолога, після огляду та обстеженна встановлено діагноз закритий перелом правого коліна та закритий перелом 9 ребра праворуч. Згідно до рапорту від 07.12.2023 року, 07.12.2023 року ВАЗ синього кольору д.н. [NUMBER] збив жінку на пішохідному переході. Водій авто - [PERSON] . Жінку буде направлено до ШМД. Первинний діагноз забій правого колінного суглобу. Згідно до витребуваних матеріалів адміністративного провадження № 208/11619/23 встановлено наступне. Відповідно до протоколу про адімінстативне правопорушення серії ААД №490417 від 07.12.2023 року та електронного рапорту, зареєстрованому ЄО за № 23646, від 07.12.2023 року - 07.12.2023 року о 15:00 год в м. Кам`янське, просп. Свободи, 49, водій [PERSON] керував тз ВАЗ21099 д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. В результаті перевірки драгером 0,74%. Керуючи транспортним засобом ВАЗ21099 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не впевнився у безпеці дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на громадянку України [PERSON] . Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 490416 від 07.12.2023 року [PERSON] порушив ст. 124 КУпАП. 6.Норми права, висновки і мотиви. Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно з частинами першою, п`ятою\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказаний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 638/8636/17-ц. Сукупність перерахованих умов, за загальним правилом необхідних для покладання цивільно-правової відповідальності на конкретну особу, називається складом цивільного правопорушення. Відсутність хоча б одного із зазначених умов відповідальності, як правило, виключає її застосування. Встановлення даних умов здійснюється саме у зазначеній черговості, оскільки відсутність одного з попередніх умов позбавляє сенсу встановлення інших (наступних) умов. Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року, справа №908/2138/16, за якою для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, за відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає. Згідно з положеннями ст.9 Конституції Українита ст.17, ч.5ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У справі\~Юрій Миколайович Іванов проти України\~(заява № 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути\~ефективним\~як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Співмірне відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року). За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження\~емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті 9\~Постанови\~роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне\~за власною ініціативою чи за зверненням потерпілої\~спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно\~правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства\~суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,\~із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Обставини винної поведінки підтверджені Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 02 квітня 2024 року у справі № 208/11619/23, у якій [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та ст..124 КУпАП. Згідно протоколу про адімінстративне правопорушення ААД №490416, [PERSON] ставиться у вину правопорушення наїзд на пішохода [PERSON] . Вина [PERSON] , який притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП повністю доведена. У зв`язку\~з цією\~ДТП та отриманих позивачем травм в теперішній час вона не може працевлаштуватися тому що, будучи інвалідом З групи, втратила працездатність і вимушена постійно вживати ліки, для підтримання себе в більш менш нормальному стані. Крім того,\~позивач зазнала\~фізичного болю та\~страждань у\~зв`язку\~з ушкодженням\~здоров`я.\~Вона була\~змушена достатньо\~тривалий час\~обмежити себе\~в пересуванні.\~На даний\~момент повністю\~не одужала,\~її постійно\~мучають головні\~болі та\~інші хвороби,\~у зв`язку\~з скоєнням\~відносно неї\~правопорушення,\~окрім того\~її постійно\~хвилюють душевні\~страждання пов`язані\~ з\~тим, що стан\~здоров`я\~погіршився,\~а особа,\~яка завдала\~шкоди здоров`ю\~не тільки\~не висловив\~співчуття,\~а навіть\~жодного разу\~не поцікавився\~наслідками свого\~діяння,\~окрім того\~позивач відчуває\~хвилювання у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги, що внаслідок протиправної поведінки відповідача порушився звичний життєвий уклад позивача, вона вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, наявності хвороб, постійному вживанні ліків, внаслідок чого переносила душевні та моральні страждання, але до суду не надано доказів витрат позивачем на лікування, медичні процедури, додаткові медичні довідки щодо погіршення стану здоров`я, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. З урахуванням принципів розумності і справедливості, наявні правови підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачці завданої моральної шкоди у розмірі - 70 000,00 грн. 7.Судові витрати. Враховуючи, що позовні вимоги є такими що підлягають частковому задоволенню, а тому згідно до приписів ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог - 700 (сімсот) гривень 00 копійок.

Outcome: partial