Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

07 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі по тексту - ТОВ «Діджи Фінанс») через свого представника - директора Романенка М.Е. звернулося в суд з позовом до [PERSON] (вірно по батькові - [PERSON] ), в якому представник просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2021 року № 3722103 в розмірі 45500 грн. Крім цього, представник просив стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 14 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № 3722103, який підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало останній кредит в сумі 10000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на її картковий рахунок, однак відповідачка зобов`язання щодо повернення кредиту, нарахованих процентів та комісійної винагороди не виконала. Внаслідок невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів у встановлений строк за нею утворилась заборгованість в загальній сумі 45500 грн. 13 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу № 07Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором від 14 травня 2021 року № 3722103 на загальну суму 45500 грн. При цьому, відповідачку було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором шляхом направлення на її адресу відповідного повідомлення. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, представник просив суд стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи. Крім того, в поданій через систему «Електронний суд» заяві від 31 січня 2025 року (вх. № 340/25) представник позивача Волянська К.Я. зазначила, що позивачем при подачі позовної заяви було допущено описку в частині зазначення прізвища, імені та по батькові відповідачки, зокрема, просила вважати вірним прізвище, ім`я та по батькові відповідачки - « [PERSON] ». Відповідачка [PERSON] (у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 11 листопада 2024 року № 897427 зазначена по батькові як « [PERSON] ») про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ) повідомлялася належним чином, про що свідчить зворотнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки) з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит № 3722103, який підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV25UR8. Відповідно до п. 1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 10000 грн, кредит надавався строком на 30 днів з 14 травня 2021 року (п. 1.3.). У відповідності п. 1.4 договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 13 червня 2021 року, а згідно п. 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту 1000 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово. Згідно п. 1.5.2. кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом: 4500 грн, які нараховуються за ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.7 договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором, фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього Договору. При цьому, кредитний договір містить Додаток № 1 до договору про споживчий кредит від 14 травня 2021 року № 3722103, який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Так, в додатку міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит за період з 14 травня 2021 року по 13 червня 2021 року. Також, 14 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту № 3722103. Позичальник підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці кредитні кошти в розмірі, передбаченому договором в сумі 10000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 14 травня 2021 року № 46218352. Позивачем в позовній заяві визначено, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитом перед ТОВ «Мілоан» станом на 03 квітня 2024 року становить 45500 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 34500 грн - заборгованість за відсотками та 1000 грн - заборгованість за комісійними винагородами, що стверджується розрахунком заборгованості перед ТОВ «Мілоан»» по кредиту, який відображений у відомостях про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 3722103. 13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 07Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до умов зазначеного договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідачки по кредитному договору від 14 травня 2021 року № 3722103, що підтверджується витягом з Додатку до договору факторингу від 13 вересня 2021 року № 07Т. 27 вересня 2023 року за № 3705510343-АВ позивачем направлено на адресу відповідачки досудову вимогу по кредитному договору від 14 травня 2024 року № 3722103, в якій зазначено, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу, за яким відбулось відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, а також інформацію про те, що у відповідачки існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 45500 грн, яку необхідно сплатити на вказані у повідомленні реквізити. Проте, відомості щодо погашення в добровільному порядку вказаної суми заборгованості матеріали справи не містять. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачка згідно укладеного кредитного договору від 14 травня 2021 року № 3722103 отримала від ТОВ «Мілоан» кредит в сумі 10000 грн, що підтверджено копією платіжного доручення від 14 травня 2021 року № 46218352 про перерахування коштів, тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн та комісійних витрат в розмірі 1000 грн підлягають задоволенню. Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідачки по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом. Суд враховує, що договором про споживчий кредит від 14 травня 2021 року № 3722103 передбачено, що відповідачці кредит надано на 30 днів строком до 13 червня 2021 року, розмір відсотків згідно додатку № 1 до цього договору встановлено в сумі 4500 грн, а тому саме в цьому розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 2.3.1.2 договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. Однак, в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п. п. 2.3.1.1.-2.3.1.2 Договору та доказів складання та доведення до відповідачки оновлених графіків платежів, передбачених п. п. 4.1., 4.2. Договору. Отже, позивачем нараховувалися проценти після закінчення строку дії договору про споживчий кредит від 14 травня 2021 року № 3722103. Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також враховує, що позивачем вимог в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України не заявлялось. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит від 14 травня 2021 року № 3722103 в розмірі 15500 грн, з яких: з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4500 грн - заборгованість за відсотками та 1000 грн - заборгованість за комісією. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 825,21 грн, виходячи з обрахунку: (15500 грн (розмір задоволеного позову) х 2422,40 грн (розмір сплаченого позивачем судового збору згідно платіжної інструкції від 19 березня 2024 року № 7500) : 45500 грн (сума пред`явленого позову)). Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року № 42649746, укладеного з адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 02 листопада 2023 року серії КС № 11306/10, додатковою угодою від 09 лютого 2024 року № 003705510343 до договору про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року № 42649746, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 20 лютого 2024 року та детальним описом робіт, виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» від 20 лютого 2024 року. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2043,95 грн.

Outcome: partial