Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

13 листопада 2024 року позивач звернувся в Першотравневий районний суд м. Чернівці з позовом до відповідача про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до судового наказу, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 20 січня 2023 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05січня 2023 року та до досягнення повноліття. Позивач вказує, що з дня ухвалення рішення судом про стягнення аліментів у нього погіршився стан здоров`я, що вимагає фінансових втрат. Також вказує, що на його фактичному утриманні перебуває вагітна дружина і в подальшому на його утриманні буде й майбутня дитина. Крім того, покликається на ту обставину, що постійно здійснює додаткові витрати на утримання доньки, крім стягуваних аліментів, також є учасником бойових дій, а відтак, донька користується всіма пільгами передбачених чинним законодавством. Також відповідачка працює медичною сестрою в науково-медичній фірмі Авіценна, отримує заробтну плату у розмірі 11 500 грн., інших доходів немає, однак з травня 2023 року винаймає квартиру та оплата оренди та комунальних платежів виходить більшою за отриманий дохід нею. На його неодноразові спроби дізнатись про цільове використання сплачених аліментів наражається на вкай негативне ставлення відповідачки, що призводить до перешкод з боку відповідачки у його спілкуванні з донькою. Так, з квітня 2023 року відповдіачка перешкоджала їхньому із донькою спілкуванню, внаслідок чого позивач був змушений звернутись до соціальних служб, які в подальшому визначили дні та години спілкування дитини з батьком, однак, відповідачка не виконує дане рішення. Також вказував, що майновий стан відповідачки покращився, оскільки він у липні 2023 року подарував їй автомобіль. Зазначив, що ним за період з січня 2023 року по липень 2024 роук було сплачено аліментів на суму понад 256 000, 00 грн., що в середньому становить 13 400, 00 грн., що вважає надмірним та просить змінити спосіб стягнення аліментів із 1/4 частки всіх його доходів та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У поданому відзиві відповідач просила відмовити в задоволенні позову, вказуючи, на те, що позивачем не доведено, що вказані суми як додактові витрати співпадають із наданими чеками, окрім того, позивач невчасно сплачував аліменти, а тому у нього була заборгованість. Зазначила, що витрати на утримання дитини відповідають отриманій сумі аліментів. Також позивач не довів належними доказами наявність підстав для зменшення розміру аліментів. У поданій відповіді на відзив представник позивача зазначив, що у відзиві відповідачем не заперечуються та частково визнаються обставини та фактичні дані , викладені у позові, а саме що окрім сум аліментів він несе чималі додаткові витрати на утримання дитини, його статус учасника бойових дій забезпечує користування дитиною пільгами і, як наслідки, зменшує щомісячні витрати на її утримання. Також вважає, доводи відповідачки у відзиві грунтуються на припущеннях, на підтвердження яких не надано належних, допустимих, достатніх доказів в розуміння стате1 76-81 ЦПК України, а доводи відзиву не відповідають обставинам справи, спростовуються іншими належним та допустимим доказами, а саме роздруківки повідомлень у месенджері «Вайбер» , на підставі яких не можливо встановити ані номери телефонів, з яких відправлялись /надсилались повідомлення; осіб відправників та утримувачів, достовірність зазначених в них відомостей; - роздруківки квитанції про переказ коштів , в яких відсутні відомості про осіб платників/ отримувачів коштів та призначення платежу, Також відповідачкою не надані докази жодних регулярних витрат на утримання дитини та їх розмір, які нею здійснюються; документально не підтверджено, яка саме сума коштів потрібна на утримання дитини щомісячно, що вказує на обгрунтованість доводів позову в цій частині. Сторона відповідача не добросовісно користується своїми процесуальними правами, зокрема: - свідомо вводить суд в оману надаючи недостовірні відомості щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів ,які не відповідають доказам у справі; - вчиняє дії щодо затягування розгляду справи ,в порушення ухвали суду та ч. 5 ст. 175 ЦПКУ не дотримується 15 денного строку на подання відзиву; не надсилає відзив та додані до нього документи позивачу; - ордер на надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Рожок Лідією Петрівною серії СЕ № 1064579 виданий 26.06.2023року на підставі Договору 17/23 від 26.06.2023року , тобто півтора роки тому , за відсутності самого Договору викликає обґрунтовані сумніви в його чинності Договору і наявності відповідних повноважень у адвоката станом на дату подання відзиву 10 січня 2025 року ; - на думку, позивача, доводи відповідача ( відзив стор. 6 а. 3) замість подання документів і доказів зводяться до оцінки доводів позову, що є виключним повноваженням суду. У поданому запереченні представник відповідача зазначила, що Відповідачем не заперечено сплату аліментів на загальну суму в 256 000,00 грн. Виходячи з цього, варто зазначити, що така сума дійсно була оплачена, але з порушенням строків. Також, варто відзначити, що у Позивача на момент подання відповіді на відзив наявна заборгованість за сплату аліментів за грудень, та протягом січня кошти не надходили, відповідно можна дійти висновку, що Позивач не виконує свої зобов`язання вчасно. Отже, можна дійти висновку, що позивачем свідомо не сплачувались заборгованості по аліментам про що свідчить довідка про доходи, яка раніше додавалась до матеріалів справи. Позитвач вказує, що матеріальний стан Відповідача підвищився, через те, що після розірваного шлюбу було отримано від Позивача транспортний засіб HYUNDAI ACCENT 2006 року, хоча, таке твердження є хибним, оскільки, відповідно до інформації з авторинку середня ціна на такі транспортні засоби коливаються між 4000 4500 доларів США. Згідно інформації UKR.net та Інституту дослідження авторинку середня ціна автомобілів вторинного ринку по Україні = 5 500 доларів США, що є вищим за ціну [PERSON] , а отже можна дійти висновку, що матеріальний стан Відповідача не покращився (знімки екрана додається). Також варто відзначити, що автомобіль був переоформлений не за рішенням суду про поділ майна, а в добровільному порядку, а отже не впливає на право бути звільненим від сплати аліментів, відповідно й акцентування уваги є недоречним. Позивач у відповіді на відзив зазначає, що Відповідачем не надано доказів про витрати на утримання дитини, однак це твердження є безпідставним. Подані відповідачем квитанції, знімки екрана переписок та інші документи підтверджують реальні витрати на утримання дитини. Позивач оскаржував докази Відповідача, хоча такі докази є належними та допустимими. Дійсно положення ч. 2 ст. 100 ЦПК України зазначає, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Виходячи з цього Позивач хоче ввести суд в оману, оскільки, в цій ж статті в ч. 4 вказано, що, якщо учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу, відповідно, такі докази в оригіналі наявні та сторона готова надати такі докази. Також позивач у пункті 3 відповіді на відзив необґрунтовано ставить під сумнів повноваження адвоката Рожок Лідії Петрівни, яка діє на підставі договору № 17/23 від 26.06.2023 року. Варто відзначити, що адвокат підтвердив свої повноваження тими документами, якими це передбачено ч. 4 статті 62 ЦПК України та ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, посилання позивача на "сумніви у повноваженнях" адвоката не підкріплене жодними належними доказами, що є порушенням статті 81 ЦПК України, яка зобов`язує сторону, що посилається на певні обставини, надавати докази їх існування. Виходячи з вищевикладеного, дії позивача, спрямовані на необґрунтоване ставлення під сумнів повноважень адвоката Рожок Лідії Петрівни, порушують принцип змагальності сторін, закріплений у статті 12 ЦПК України. З огляду на це, будь-які припущення або домисли щодо правомірності дій адвоката мають бути відхилені як необґрунтовані. У наданих письмових поясненнях представник позивача заначила. що позивач вважає , що ним подані належні, допустимі, достатні докази, які в їх сукупності підтверджують фактичні обставини викладені у позові: що ним сплачуються аліменти на дитину в розмірі понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку; він бере участь у додаткових витратах на дитину; щомісячні витрати на дитину суттєво зменшуються за рахунок пільг, якими користується його донька як дитина учасника бойових дій; якими підтверджено як погіршення його здоров`я внаслідок виконання службових повноважень, так і погіршення його матеріального стану за рахунок відчуження на користь відповідачки автомобіля та через зміну його сімейного стану і перебування на його утриманні непрацездатної дружини, а найближчим часом і новонародженої дитини , що є підставою для зменшення розміру аліментів в порядку статті 192 СК України. В свою чергу відповідачкою не спростовано належними доказами в їх сукупності доводи позову про відсутність у неї постійного доходу та особистих коштів; поліпшення майнового стану внаслідок набуття у власність від позивача легкового автомобіля , сумніви щодо нецільового використання аліментів. У судовому засдіанні представник позивача просила задоальнити позов ві повному обсязі. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що у сторін є донька [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до Судового наказу, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 20 січня 2023 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.15-17). Звертаючись з позовом про зміну розміру та способу аліментів позивач вказує на наявність підстав, визначених\~ст. 192 Сімейного кодексу України, а саме погіршення стану здоров`я платника аліментів, та зміну матеріального стану, у зв`язку з чим просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідниз для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 1ст. 8\~Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначається Сімейним кодексом України, що передбачено ч. 1 ст. 1 СК України. Правила, за якими визначається походження дитини, встановлені в 12 главі ІІІ Розділу СК України. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 41 СК України). Відповідно до ст.150, ст.180СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до її повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, встановленийст. 182 СК України. Зокрема, суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 3 ст. 183 СК України). Аналізуючи зміст ч. 3 ст.181, ст.183, ст.184, ст.192\~СК України можна зробити висновок, що як спосіб, так і розмір стягуваних на підставі рішення суду аліментів на утримання дитини не вважається незмінним. При цьому слід розуміти, що спосіб стягнення аліментів та розмір стягуваних аліментів не є тотожними поняттями. Так перше означає певний прийом стягнення аліментів (у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі), а другепевну величину, яка перебуває у залежності, зокрема, від способу стягнення аліментів (частину від цілого заробітку (доходу) платника або визначену сталу грошову суму не залежно від заробітку (доходу) платника). Отже, під зміною способу стягнення аліментів розуміється зміна раніше визначеного рішенням суду прийому стягнення аліментів, передбаченого ст. 183 або ст. 184 СК України. За змістом абз. 2 ч.3\~ст.\~181\~СК України зміна раніше визначеного рішенням суду способу стягнення аліментів залежить від волі стягувача. Тобто, лише від волевиявлення стягувача аліментів має значення для зміни способу їх стягнення (з частки від заробітку (доходу) платника на тверду грошову суму або навпаки. Що ж до збільшення або зменшення розміру аліментів, то під цим слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників. Тобто розмір частки або розмір твердої грошової суми. При стягненні аліментів у частці від заробітку (доходу) їх платника сталою є лише частка, а фактична сума аліментів часто є змінною у бік збільшення, або в бік зменшення, бо залежить від розміру заробітку (доходу) платник за конкретний місяць з якого вираховується частка. Натомість фактичний розмір аліментів,визначений у твердій грошовій сумі,зовсім не залежить від розміру\~заробітку (доходу) їх платника, а тому є сталим з місяця в місяць. З цього виходить, що змінюючи спосіб стягнення аліментів, суд має визначити частку, або тверду грошову суму, яка надалі буде стягуватись. При цьому не можна стверджувати про одночасне збільшення або зменшення розміру аліментів оскільки співвідношення мінливого (у частці,ст. 183 СК України) і сталого (у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України), розміру аліментів є завжди неточним, а тому їх неможливо порівнювати. Тому, змінюючи спосіб стягнення аліментів, суд має враховувати обставини, передбачені ст.\~181\~та\~ст.\~182 СК України, й визначити відповідну частку або тверду грошову суму. З врахуванням викладеного, враховуючи ту обставину, що відповідно до судового наказу, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 20 січня 2023року визначено спосіб стягнення з [PERSON] аліментів в частці від його доходу, а в даній справі позивач як платник аліментів фактично просить змінити спосіб\~стягнення аліментів, визначений рішенням суду, що є прерогативою лише одержувача аліментів відповідно до вимог ч.3\~ст. 181 Сімейного кодексу України, а тому позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed