Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, у підтвердження якого посилається на те, що 04.08.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АР-5645719, забезпечений транспорт «Ford Fusion», д.р.н. [NUMBER] . 13.09.2021 року близько 05-42 год. за адресою: м. Полтава, на перехресті вулиць Половка та Великотернівська, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Ford Fusion, д.р.н [NUMBER] , та рухаючись по другорядній дорогі не надав дороги та допустив зіткнення з транспортним засобом SKODA OKTAVIA д.р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , котрий рухався по головній дорогі. В результаті такої пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження». [PERSON] порушив вимоги п.16.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Крім того, 13.09.2021 року о 05-42 годині водій [PERSON] , за адресою: м. Полтава, на перехресті вулиць Половка та Великотернівська, керуючи автомобілем Ford Fusion № [NUMBER] , став учасником дорожньо-транспортної пригоди, при цьому відповідно до висновку № 375 від 13.09.2021 року, в медичному закладі КП «Полтавській обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», водій [PERSON] відмовився від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в присутності двох свідків. [PERSON] порушив вимоги п.2.5 ПДР України і вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП. Отже, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнано [PERSON] , який керував автомобілем Ford Fusion д.р.н [NUMBER] , що підтверджується постановами Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/220/22 від 02.02.2022 року та у справі № 199/255/22 від 02.02.2022 року. Згідно з умовами Полісу ОСЦГВ № АР-5645719, на підставі страхового акту №G-13906-1, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб SKODA OKTAVIA д.р.н. [NUMBER] склав 60000,00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, із вимогою про відшкодування збитків, а саме засобами поштового зв`язку 16.02.2022 року та 07.02.2024 року простим листом надсилалися вимоги про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 60000 грн. Так як відповідач проігнорував дані звернення, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. 01 листопада 2024 року ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів по даній справі. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АР-5645719, забезпечений транспорт «Ford Fusion», д.р.н. [NUMBER] . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/220/22 від 02.02.2022 року встановлено, що 13.09.2021 року близько 05-42 год. за адресою: м. Полтава, на перехресті вулиць Половка та Великотернівська, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Ford Fusion, д.р.н [NUMBER] , та рухаючись по другорядній дорогі не надав дороги та допустив зіткнення з транспортним засобом SKODA OKTAVIA д.р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , котрий рухався по головній дорогі. В результаті такої пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження». [PERSON] порушив вимоги п.16.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/255/22 встановлено, що 13.09.2021 року о 05-42 годині водій [PERSON] , за адресою: м. Полтава, на перехресті вулиць Половка та Великотернівська, керуючи автомобілем Ford Fusion № [NUMBER] , став учасником дорожньо-транспортної пригоди, при цьому відповідно до висновку № 375 від 13.09.2021 року, в медичному закладі КП «Полтавській обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», водій [PERSON] відмовився від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в присутності двох свідків. [PERSON] порушив вимоги п.2.5 ПДР України і вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП. Визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою. Згідно з умовами Полісу ОСЦГВ № АР-5645719, на підставі страхового акту № G-13906-1, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб SKODA OKTAVIA д.р.н. [NUMBER] склав 60000,00 грн. Відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «ГАРДІАН» відшкодувало за ремонт автомобіля SKODA OKTAVIA д.р.н. [NUMBER] в страхове відшкодування в розмірі 60000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №24425 від 01.11.2021 р. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу розмір страхового відшкодування. З урахуванням наведеного позов підлягає задоволенню. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., про стягнення яких ставить питання представник позивача, суд зазначає наступне. Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається, 07.11.2023 року між позивачем та адвокатом Капля А.С. укладено договір про надання правової допомоги. З Акту про надані послуги від 01.09.2024 вбачається, що адвокатом Капля А.С. надано послуги позивачу на загальну суму 40 000 грн, в тому числі з підготовки наданого позову до відповідача [PERSON] (в переліку акту зазначено про підготовку 20 позовних заяв до різних боржників) Відповідно до платіжної інструкції № 218517 від 04.10.2024 ТДВ «СК «ГАРДІАН» оплатило адвокату Каплі А.С. юридичні послуги за надання правової допомоги в загальній сумі 40000 грн. За таких обставин відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути всі понесені ним і документально підтверджені судові витрати: на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн та по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved