Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

До Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява, в обґрунтування якої заявниця зазначає, що вона [INFO] народилась у м. Нікополі Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.04.1980 серія [NUMBER] . До досягнення повноліття вона проживала з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно інформації з довідки №4944 від 23.12.2021 року про реєстрацію місця проживання особи на ім`я [PERSON] , [INFO] , зазначено, що заявниця була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19.06.1997 року по 06.08.1998 року. Разом з цим у довідці №4944 від 23.12.2021 року зазначено, що відомості про реєстрацію місця проживання з 1992 року по грудень 2008 року в картотеці відділу реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради та в Реєстрі територіальної громади відсутні. Разом з цим, в довідці №562 від 15.02.2022 року про реєстрацію місця проживання особи на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданої відділом реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради зазначено, що її батько був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08.02.1990 року по 18.09.2008 року. В довідці №261 від 30.05.2023 року про реєстрацію місця проживання особи на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданої відділом реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради зазначено, що її мати була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.02.1990 року по 19.02.2008 року. В подальшому вона в 1998 році вступила до Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого, за формою навчання - з відривом від виробництва (денна форма навчання), в якому навчалась 4 роки та 10 місяців. Під час навчання в інституті заявниця була зареєстрована в гуртожитку [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наданої Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого листом від 27.03.2024 за № Л-179, Реєстр територіальної громади міста Харкова створено на підставі Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 05.04.2017 за №230. Однак переважно у реєстрі міститься інформація про прийнятті органом реєстрації рішення за результатами розгляду документів, наданих для реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування з 04.04.2016. Відповідно до вищевикладеного надати довідку про реєстрацію її місця проживання за адресою: [ADDRESS] у період з 01.09.1998 року по 30.06.2003 року не вбачається за можливе. Після закінчення навчання, вона за направленням на роботу №151 від 01.08.2003 року працювала в органах прокуратури Дніпропетровської області, а саме: з 04.08.2003 року по 27.07.2004 року в прокуратурі Апостолівського району; з 28.07.2004 року по 22.10.2006 року в прокуратурі міста Нікополя; з 23.10.2006 року по 21.01.2008 року в прокуратурі Нікопольського району. Вказане підтверджується трудовою книжкою. За час роботи на території міста Нікополя та Нікопольського району мешкала без реєстрації в кв. [ADDRESS] . Встановлення факту проживання за адресою: [ADDRESS] в період часу з 08.02.1990 року по 19.02.2008 року та з 04.08.2003 року по 21.01.2008 року, за адресою: в гуртожитку [ADDRESS] з 01.09.1998 року по 30.06.2003 року. потрібно заявниці для реалізації права на приватизацію в порядку Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду». Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження, призначено відкрите судове засідання у справі 03.02.2025 року заявницею надано заяву, в якій уточнено заінтересованих осіб у справі, зазначено заінтересованою особою 2 Дніпровську міську раду. Заявниця надала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради Дика Н. в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник Дніпровської міської ради Бровкіна М. надала письмові пояснення, в яких зазначила, що, відповідно до ч.ч.3,4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. На підставі зазначеного, просила суд розглянути заяву [PERSON] в межах чинного законодавства. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що[PERSON] , [INFO] народилась у м. Нікополі Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.04.1980 серія [NUMBER] (а.с.25). Згідно інформації з довідки №4944 від 23.12.2021 року про реєстрацію місця проживання особи на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданої відділом реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради, зазначено, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19.06.1997 року по 06.08.1998 року. Крім того, у довідці №4944 від 23.12.2021 року зазначено, що відомості про реєстрацію місця проживання з 1992 року по грудень 2008 року в картотеці відділу реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради та в Реєстрі територіальної громади відсутні. (а.с.17 зворотна сторона). Відповідно до довідки №562 від 15.02.2022 року про реєстрацію місця проживання особи на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданої відділом реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради зазначено, батько заявниці був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08.02.1990 року по 18.09.2008 року (а.с.17). З довідки №261 від 30.05.2023 року про реєстрацію місця проживання особи на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданої відділом реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради вбачається, що заявниця була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.02.1990 року по 19.02.2008 року (а.с. 18 зворотна сторона). Згідно диплому про вищу освіту серії [NUMBER] від 30.06.2003 року [PERSON] навчалась в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 1998 року по 2003 рік. (а.с.20-21). Відповідно до інформації, наданої Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого листом від 27.03.2024 за № Л-179, Реєстр територіальної громади міста Харкова створено на підставі Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 05.04.2017 за №230. Однак переважно у реєстрі міститься інформація про прийнятті органом реєстрації рішення за результатами розгляду документів, наданих для реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування з 04.04.2016. відповідно до вищевикладеного надати довідку про реєстрацію мого місця проживання за адресою: [ADDRESS] у період з 01.09.1998 року по 30.06.2003 року не вбачається за можливе (а.с.12). Відповідно до трудової книжки [NUMBER] від 29.07.1996 року [PERSON] працювала в органах прокуратури Дніпропетровської області, а саме: з 04.08.2003 року по 27.07.2004 року в прокуратурі Апостолівського району; з 28.07.2004 року по 22.10.2006 року в прокуратурі міста Нікополя; з 23.10.2006 року по 21.01.2008 року в прокуратурі Нікопольського району (а.с.27-30). За час роботи на території міста Нікополя та Нікопольського району мешкала без реєстрації к квартирі батьків у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Положенням про порядок передачі квартир(будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим Наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 369 від 16.12.2009 року, передбачено, що передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації). Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Довідка про реєстрацію місця проживання видається органом реєстрації відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (із змінами). Орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Таким чином, відсутність місця проживання заявника в зазначений ним період за місцем фактичного проживання не може бути доказом того, що вона не проживала за вказаними адресами, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням таких обставин. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав. В пункті 7 керівних роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 1 ч.1ст.315 ЦПК України передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, факт проживання за адресою: [ADDRESS] в період часу з 08.02.1990 року по 19.02.2008 року та з 04.08.2003 року по 21.01.2008 року, за адресою: в гуртожиток [ADDRESS] з 01.09.1998 року по 30.06.2003 року заявниці необхідно встановити для того, щоб реалізувати своє право на приватизацію в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Встановлення факту проживання породить для заявниці певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту проживання не існує. Факт проживання заявниці за вищезазначеними адресами підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи. Вказаний факт ніким не заперечуються. За таких обставин суд висновує, що встановлення факту проживання не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів осіб та має для заявниці юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази дають підстави вважати, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] в період часу з 08.02.1990 року по 19.06.1997 року та з 04.08.2003 року по 21.01.2008 року, за адресою: гуртожиток [ADDRESS] з 01.09.1998 року по 30.06.2003 року, внаслідок чого суд задовольняє заяву заявниці.

Outcome: approved