Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Представник позивача адвокат Федчук С.М. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та способу їх стягнення. Позов обґрунтований тим, що з 28 квітня 2007 року до 23 жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] народженні, яка після розлучення батьків проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області від 21.05.2024 року. Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 24.02.2015 року у справі № 140/3333/14-ц, із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 18.12.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Проте, на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Немирівського районного суду Вінницької області у цивільній справі №140/3333/14-ц, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Представник позивача зазначає, що аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. На даний час доньці сторін вже виповнилось 16 років і вона потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. [PERSON] самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати доньку, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їхньої дитини, проте доходи, які отримує позивачка не дозволяють їй у повній мірі забезпечити нормальний розвиток та утримання дитини, а стягувані з відповідача аліменти не покривають усіх потреб дитини відповідного віку. Крім того, з часу прийняття вказаного рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини відбулись зміни у законодавстві, які регулюють аліментні відносини. Станом на день звернення до суду, неповнолітня донька сторін [PERSON] навчається у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» на денній формі навчання, що підтверджується довідкою навчального закладу від 15.05.2024 року №218 і відповідно зросли витрати, пов`язані з навчання доньки, транспортні витрати, а також витрати на її утримання. Позивачка вважає, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою та може надавати матеріальну допомогу своїй доньці. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів в сумі 500 гривень, які стягуються з відповідача за рішенням суду, на думку представника позивача, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини та більш ніж утричі меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку із зазначеним представник позивача вважає за доцільне змінити розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 29.07.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Федчук С.М. не з`явилися, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно з частиною 3 статті 211\~ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.1\~ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього \~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин та приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступного висновку. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 16.10.2007. Згідно довідки №4941 від 21.05.2024, виконкомом Немирівської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і до складу її сім`ї входять: дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 24.02.2015 у цивільній справі №140/3333/14-ц задоволено позов про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно починаючи з 18.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки №218 від 15.05.2024, виданої Державним професійно- технічним навчальним закладом «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг», [PERSON] навчається у ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» на 1 курсі за професією «Перукар (перукар-модельєр). Манікюрник» з 01.09.2023 р. по 30.06.2026 р. Форма навчання денна, за регіональним замовленням. На повному державному забезпеченні не знаходиться. Згідно довідки про доходи [PERSON] працює продавцем продовольчих товарів у ФОП [PERSON] . Загальна сума доходу за період з 01.11.2023 по 31.04.2024 без урахування аліментів становить 42\~205, 16 грн. Відповідно до ч.2\~ст.51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3\~ст. 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1\~ст. 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України). Cт. 192\~СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII ч. 2\~ст. 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину, суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у\~ст. 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, ч. 2\~ст. 182 СК України. Судом встановлено, що Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області 24.02.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 гривень щомісячно до повноліття дитини. Звертаючись до суду з відповідним позовом, представник позивача посилається на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, є значно меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та недостатній для матеріального утримання дитини, якій виповнилось (на момент звернення до суду) 16 років та, яка навчається в ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» на денній формі навчання. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька, відповідно до положень Закону. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про зміну способу стягнення аліментів також враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями\~Сімейного кодексу України\~мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів, присуджений за рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 24.02.2015 року у справі № 140/3333/14-ц, цим вимогам не відповідає, є значно нижчими, ніж гарантований законом, а тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає зміні. При визначенні нового розміру аліментів суд враховує, що утримання [PERSON] , якій на даний час виповнилось 17 років та яка навчається в ВПУ, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, а розмір аліментів, який стягується з відповідача є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у зв`язку із чим суд вважає необхіднім позов задовольнити, змінити спосіб стягнення аліментів, присуджений на підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24.02.2015 року у справі № 140/3333/14-ц та стягувати з\~ [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розміні частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, які понесені позивачем і документально підтвердженні. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., за ставками судового збору на час пред`явлення позивачем позову, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про зміну способу стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved