Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

із заявою про видачу обмежувального припису у Козелецький районний суд Чернігівської області звернулися [PERSON] і [PERSON] до заінтересованої особи - [PERSON] . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що, починаючи з 2014 року життя заявників [PERSON] і [PERSON] є нестерпним. [PERSON] почав систематично проявляти стосовно [PERSON] і [PERSON] безпідставну агресію, бити, погрожувати, психологічно тиснути, виражатися нецензурною лайкою. [PERSON] вживає алкогольні напої та наркотичні речовини, веде аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] , але проживає за вказаною адресою, та вчиняє домашнє насилля у приватному будинку [PERSON] і [PERSON] у [ADDRESS] . Починаючи з 2024 року, сварки між заявниками [PERSON] і [PERSON] та заінтересованою особою [PERSON] , прояви домашнього насилля були систематичними, проте не всі зафіксовані у встановленому законодавством порядку. Серед зафіксованих проявів домашнього насильства з боку заінтересованої особи [PERSON] - близько 19.30 години 07 вересня 2024 року за адресою у [ADDRESS] , виник конфлікт між заявниками [PERSON] і [PERSON] та заінтересованою особою [PERSON] , в ході якого останній висловлювався нецензурною лайкою, ображав [PERSON] і [PERSON] , спричиняв фізичний біль. Внаслідок чого щодо [PERSON] складені протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, терміновий заборонний припис стосовно кривдника та винесено заборону на вхід і перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] і [PERSON] на дві доби з 20.00 години 07 вересня 2024 року до 20.00 години 09 вересня 2024 року. Близько 22.00 години 14 січня 2025 року у [ADDRESS] виник конфлікт між [PERSON] і [PERSON] , в ході якого останній висловлювався нецензурною лайкою, ображав [PERSON] , спричинив їй психологічне насильство. Внаслідок чого щодо [PERSON] складені протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, терміновий заборонний припис стосовно кривдника та винесено заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] на три доби з 22.30 години 14 січня 2025 року до 22.30 години 17 січня 2025 року. О 21.00 годині 15 січня 2025 року [PERSON] за місцем свого проживання у [ADDRESS] вчинив щодо свого батька [PERSON] домашнє насильство, ображав нецензурною лайкою. Внаслідок чого щодо [PERSON] складені протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, терміновий заборонний припис стосовно кривдника та винесено заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] на шість діб із 23.00 години 15 січня 2025 року до 23.00 години 21 січня 2025 року. Заінтересована особа [PERSON] продовжує систематично проявляти безпідставні прояви агресії щодо [PERSON] і [PERSON] , - систематично залякує, погрожує підпалом житлового будинку, викрав грошові заощадження, вчиняє фізичне побиття та погрожує, принижує [PERSON] і [PERSON] . Заявники [PERSON] і [PERSON] заявили вимогу про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , [INFO] , який проживає у [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою у [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування і телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Заявниками [PERSON] і [PERSON] вимоги заяви про видачу обмежувального припису підтримані. Заінтересована особа [PERSON] , який належним чином повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У судовому засіданні встановлено, що заявники [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] проживають у [ADDRESS] . [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою у [ADDRESS] , а [PERSON] - у [ADDRESS] . 07 вересня 2024 року, 15 січня 2025 року і 24 січня 2025 року уповноваженими особами ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області винесені термінові заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] . Зі змісту довідок №№ 11/36 і 11/37, що видані 07 лютого 2025 року Козелецькою селищною радою Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] проживає з [PERSON] , яка є його матір`ю, у [ADDRESS] , а зареєстрований у [ADDRESS] (будинок придатний для проживання). Заявник [PERSON] пояснив, що йому належить спадкове майно - житловий будинок у [ADDRESS] , що придатний для проживання, і де зареєстрований [PERSON] . За постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170.00 гривень у дохід держави (обставини справи: близько 18.00 години 07 вересня 2024 року [PERSON] у [ADDRESS] вчинив щодо [PERSON] , яка є його матір`ю, домашнє насильство. За постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 січня 2025 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 і ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, і накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190.00 гривень у дохід держави (обставини справи: о 20.00 годині 14 січня 2025 року [PERSON] у [ADDRESS] повторно протягом року вчинив щодо [PERSON] , яка є його матір`ю, домашнє насильство; о 20.00 годині 14 січня 2025 року [PERSON] у [ADDRESS] повторно протягом року вчинив щодо [PERSON] , який є його батьком, домашнє насильство; о 21.00 годині 15 січня 2025 року [PERSON] у [ADDRESS] повторно протягом року вчинив щодо [PERSON] , який є його батьком, домашнє насильство; о 20.40 годині 15 січня 2025 року [PERSON] , стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, перебуваючи у [ADDRESS] , не виконав його у частині заборони у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, - [PERSON] ). Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1)подружжя; 2)колишнє подружжя; 3)наречені; 4)мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5)особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6)особи, які мають спільну дитину (дітей); 7)батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8)дід (баба) та онук (онука); 9)прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10)вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11)рідні брати і сестри; 12)інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13)діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14)опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15)прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно з ч. 3 ст. 26 вказаного Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28 квітня 2020 року, винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14 січня 2020 року, винесеній у справі № 754/6995/19, зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП і КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію, і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, із огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Відповідно до преамбули Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» його мета полягає у запобіганні та протидії домашньому насильству. При цьому, важливою є і встановлена послідовність двох зазначених завдань. Обмежувальний припис визначений у цьому законі як один із інструментів досягнення відповідних завдань. Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 зазначено, що при вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані з протиправною поведінкою такої особи. Положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Вислухавши позиції заявників [PERSON] і [PERSON] , дослідивши надані докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що заява [PERSON] і [PERSON] до заінтересованої особи - [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Заявники [PERSON] і [PERSON] дослідженими у судовому засіданні доказами довели про те, що відносно них вчинялося домашнє насильство заінтересованою особою - [PERSON] , який є їх сином. Права та законні інтереси заявників [PERSON] і [PERSON] мають бути захищені судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявники є постраждалими від домашнього насильства, а їх кривдником є заінтересована особа. На підставі досліджених доказів, які підтверджують факт застосування психологічного насильства, та свідчать, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, і такі ризики є реальними. У відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінюючи вид насильства (психологічне та фізичне) і ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . У силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить за рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved