Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

30 грудня 2024 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (далі - відповідач) про стягнення із боржника нарахованої, але не виплаченої суми в розмірі 132 116,54 грн. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Чернігівський відділ комплексного проектування державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (далі - Чернігівський ВКП ДП «Укрдіпродор»). Свої позовні вимоги позивач обгрунтовувала тим, що з 05.11.2019 вона працювала на посаді провідного економіста у Чернігівський ВКП ДП «Укрдіпродор». Наказом № 7-ОС від 31 жовтня 2024 року позивача звільнено за угодою сторін, але не виплачено в повному обсязі заробітну плату. Заборгованість підприємства перед заявницею на час звернення із позовною заявою становить 132 116,54 грн. Ухвалою суду від 03.01.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою також запропоновано в п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали відповідачу надати відзив на позов, а третій особі - пояснення. Відповідач та третя особа копію ухвали суду разом з копіями позовної заяви та доданих до неї документів отримали, про що свідчать відмітки у зворотньому повідомленні про вручення відправлення рекомендованим листом, проте заяв по суті справи до суду не подали. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб Чернігівський відділ комплексного проектування Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «УКРДІПРОДОР» є структурним підрозділом Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «УКРДІПРОДОР», а тому ДП «УКРДІПРОДОР» є належним відповідачем у даній справі. З 18.04.2016 по 31.10.2024 позивач працювала у Чернігівський ВКП ДП «Укрдіпродор», у тому числі з 05.11.2019 на посаді провідного економіста, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 4). 24 жовтня 2024 року позивач звернулася до керівника Чернігівського ВКП ДП «Укрдіпродор» із заявою про звільнення з посади провідного спеціаліста з 31.10.2024 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем умов трудового договору (а.с. 5). Згідно з наказом виконувача обов`язків начальника Чернігівського ВКП ДП «Укрдіпродор» Антоніни Ломакіної від 31 жовтня 2024 року № 7-ОС, позивача звільнено з посади провідного економіста 31 жовтня 2024 року за угодою сторін на підстав п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 6). Відповідно до довідки Чернігівського ВКП ДП «Укрдіпродор» від 31 жовтня 2024 року № 100, у жовтні 2024 року [PERSON] проведено розрахунок при звільненні, а саме виплачено: оклад за 8 робочих днів - 4 342,61 грн; індексація доходів - 197,46 грн; компенсація за невикористану відпустку: за 99 календарних днів - 58 596,12 грн, а також за 6 календарних днів - 3 580,56 грн. Заборгованість за підприємством складає 132 116,54 грн (а.с. 4). Такі ж самі відомості відображені у розрахунковому листі позивача за жовтень 2024 року (а.с. 8). Відовідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України (далі- КЗпП України) та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У порушення вимог ст. 47, ст. 116 КЗпП України виплату підтверджених довідкою підприємства та розрахунковим листом сум, що належать позивачу при звільненні відповідачем не було здійснено, що не спростовано, ані відповідачем, ані третьою особою, які отримали копії позовної заяви, разом з додатками, однак своїм правом подати заяви по суті справи не скористалися, позовні вимоги не заперечили, доказів на підтвердження виплати позивачу заробітної плати, що належать йому при звільненні з роботи, не надали. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 321,16 грн (1 % ціни позову за подачу фізичною особою позову майнового характеру).

Outcome: approved