Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що вона з відповідачем проживають окремо та фактично шлюбні відносини між ними припинено. Відповідач в свою чергу добровільно матеріальну допомогу позивачу не надає, позивач не працює, так як здійснює догляд за дитиною. Іншого доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, немає. З огляду на викладене звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Судом виконано вимоги процесуального закону в частині надсилання відповідачу судової кореспонденції за зареєстрованою адресою місця проживання: [ADDRESS] , яку останній не отримав, конверт з копією ухвали суду про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками повернулись на адресу суду з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене суд ухвалив провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 27.02.2020 зареєстрували шлюб в Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що складено відповідний актовий запис №369 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідками Вінницько-Хутірського старостинського округу Вінницької міської ради за №880 та №18 від 06.11.2024 (а.с. 4). Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ст.84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). У відповідності до статті 80 СК України, у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України та роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню матері своєї дитини, до досягнення дитиною трирічного віку, а тому право позивача є порушеним та таким, що підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дружини. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.78-79 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Обставину неможливості надання матері своєї дитини утримання, до досягнення спільною дитиною трирічного віку, відповідач перед судом не довів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, суд враховує обов`язок чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, те, що відповідач фізично здорова особа, працездатного віку, його обов`язок з утримання дружини до досягнення дитиною трьох років має виконуватись з огляду також на те, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за спільною малолітньою дитиною сторін по справі. Таким чином суд, виходячи із засад справедливості та розумності вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивача по справі, яка потребує матеріальної допомоги відповідача, в розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.79 СК України з дня подання позовної заяви, тобто у даній справі з 13.11.2024. При цьому, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ч.3 ст.80 Сімейного кодексу України). У відповідності до п.1. ч.1ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1 211,20 гривень судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved