Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Представниця заявниці адвокат Колеснікова Т.А. 02.02.2024 через систему «Електронний суд» звернулася до суду із заявою, поданою в порядку окремого провадження, просить встановити факт перебування заявниці на утриманні чоловіка [PERSON] по день його смерті [INFO] . За змістом заяви 19.03.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, разом з цим, подружжя ще до моменту реєстрації шлюбу фактично проживали разом однією сім?єю за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Заявниця не вважала за необхідне реєструвати шлюбні відносини, але [PERSON] наполіг на реєстрації та 19.03.2022 ця подія відбулася. Заявниця отримувала пенсію в розмірі 4 305,49 гривень та перебувала на матеріальному утриманні чоловіка до дня його смерті, оскільки він за життя мав можливість утримувати заявницю, отримуючи значно більшу пенсію у розмірі 12 374,64 гривень. Відповідно до приписів ст. 36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», маючи підстави для переходу на іншій вид пенсії, заявниця 31.10.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення їй пенсії у зв?язку із втратою годувальника. У задоволенні вказаної заяви їй було відмовлено, рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні її чоловіка [PERSON] до настання моменту смерті останнього. Складнощі із отриманням пенсії по втраті годувальника, як видно з заяви, поданої до суду, виникли внаслідок того, що, не дивлячись на те, що подружжя фактично проживало у [ADDRESS] , заявниця зареєстрована за іншою адресою: у [ADDRESS] . Так, при зверненні до заінтересованої особи заявниця надала довідку про фактичне місце проживання, видану об?єднанням співвласників багатоквартирного будинку "РЕКОРДНА 14" від 26.10.2023, але, оскільки об?єднання співвласників багатоквартирного будинку не є структурною одиницею органів самоврядування, вищезазначений документ не відповідає прийнятий управлінням. На підставі наведеного, враховуючи неможливість призначення пенсії у зв?язку із втратою годувальника за відсутності підтвердженого факту перебування на утриманні у чоловіка в судовому порядку, сторона заявника просить задовольнити заяву. 14.03.2024 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у складі головуючого судді Зарютіна П.В. постановлено залишити заяву [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту перебування на утриманні без розгляду. 01.05.2024 постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу апелянта задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2024 року скасовано, заяву залишено без розгляду. 11.09.2024 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу представника [PERSON] адвоката Колеснікової Т.А. задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 01 травня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі. Відповідно до змісту постанови у статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. За вимогами цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, визначено, які документи надаються до заяви про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника такі документи. До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надається, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Тобто у будь-якому випадку переживший з подружжя, який виявив бажання отримувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника зобов`язаний подати документи на підтвердження перебування його на утриманні померлого годувальника. У пункті 2.11 зазначеного Порядку закріплено, що у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Чинне законодавство не містить обов`язкового позасудового порядку підтвердження вказаного юридичного факту. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших. У справі, що переглядається, [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього, оскільки ГУ ПФУ відмовило їй у призначенні пенсії в разі втрати годувальника листом від 15 грудня 2023 року з підстав відсутності повного пакету документів, у тому числі довідки уповноваженого органу з місця проживання про перебування на утриманні померлого годувальника або рішення суду про перебування на утриманні (а. с. 15). Висновок суду першої інстанції про те, що заперечення ГУ ПФУ, що заявниця має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки такий факт не підтверджено належними доказами, свідчать про існування спору про право, є помилковим, оскільки лист ГУ ПФУ від 15 грудня 2023 року сам по собі це не підтверджує. Суд не врахував, що необхідність встановлення факту перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього необхідно заявниці для призначенні пенсії в разі втрати годувальника, і саме у зв`язку з тим, що заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту і подала докази на підтвердження того, що вона зверталася до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але їй в цьому було відмовлено. Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним. Справа 10.10.2024 на підставі протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана в провадження судді Вайнраух Л.А. Ухвалою судді від 15.10.2024 постановлено прийняти заяву до свого провадження. Розгляд справи постановлено проводити у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у складі одного судді. Ухвалою суду від 16.12.2024 в порядку витребування доказів зобов`язано П`яту запорізьку державну нотаріальну контору надати до суду інформацію про наявність або відсутність спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та відомості з приводу наявності заповітів, складених спадкодавцем як заповідачем. Постановлено відкласти судове засідання у справі у зв`язку із необхідністю витребування доказів до 05 лютого 2025 року до 12-00 години. Дані про заведення спадкової справи в П?ятій запорізькій державній нотаріальній конторі (після смерті [PERSON] ) відсутні, спадкоємці не звертались, тобто, ухвала суду виконана 08.01.2025. Клопотання сторони заявника про виклик свідка відповідно до наведеного у клопотанні переліку задоволено. Свідків попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. Від допиту одного зі свідків заявниця відмовилась під час судового засідання 05.02.2025 у зв?язку із неможливістю забезпечити явку у призначений час та найближчим часом. Інших процесуальних дій судом вчинено не було у зв`язку із відсутністю відповідних клопотань від учасників справи. Заінтересована особа належним чином, неодноразово та завчасно повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду, проте, до судового засідання представник не з`явився, письмово своєї позиції з приводу заяви не повідомляв (після продовження розгляду справи). Судом не встановлено підстав для відкладення розгляду справи відповідно до норм ст.223, 240 ЦПК України з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, зокрема, наданих на виконання ухвали суду в частині про витребування доказів. Крім того, згідно з заявою, вх.№ від 20.11.2024, представник заінтересованої особи Машко Г.В. просить проводити розгляд справи за її відсутності, за наявними матеріалами відповідно до вимог чинного законодавства. Разом з цим, відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 01.03.2024, заінтересована особа не погоджується із заявою, що і стало підставою для первісного залишення заяви без розгляду. Представницею зазначено, що 31.10.2023 заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення їй пенсії у зв?язку із втратою годувальника згідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року N1058-IV. Зазначену заяву та долучені до заяви документи розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізький області, за результатами якої роз?яснено про необхідність надання документів, згідно п.2.11.Порядку 22-1, в якому зазначається, що як документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім?ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Так, при зверненні 02.11.2023 заявниця надала довідку про фактичне місце проживання, видану об?єднанням співвласників багатоквартирного будинку "РЕКОРДНА 14" від 26.10.2023р. N1026. Оскільки об?єднання співвласників багатоквартирного будинку не є структурною одиницею органів самоврядування, вищезазначений документ не відповідає Порядку N? 22-1. Таким чином, із заяви [PERSON] не встановлено, що вона є особою, яка має право на отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки не доведено спільне проживання із померлим. Розглянувши заяву, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню на підставі таких встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні (п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України). За нормою ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом на підставі копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ від 19.03.2022, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у вказану дату зареєстрували шлюб, актовий запис №132 від 19.03.2022, прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу не змінювала. За змістом довідки про підтвердження факту проживання ОСББ «Рекордна 14» за підписом голови правління Чепурченко О.В. від 26.10.2023, [PERSON] дійсно проживала та вела спільне господарство разом з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Довідка засвідчена підписами свідків [PERSON] та [PERSON] , які за наведеними даними є мешканцями цього ж житлового будинку. Довідка надана до ГУ ПФУ в Запорізькій області. Отримання довідки про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] у передбаченому законом порядку не є можливим, враховуючи реєстрацію заявниці за іншою адресою у м.Запоріжжі, що підтверджено даними її паспорта, що різниться із адресою фактичного проживання, вказаною у довідці. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса), [PERSON] , [INFO] , помер у віці 75 років [INFO] , актовий запис № 1046 від 14.10.2023. Згідно з даними розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ТЗ 53241 [PERSON] (станом на 01.10.2023) отримував щомісячну пенсію із надбавками у сумі 12 374,64 гривень. Середньомісячний розмір пенсії [PERSON] відповідно до даних довідки про доходи №7047 0804 7901 1003 за період з 01.08.2023 по 31.01.2024 становить 4 370,00 гривень. За змістом відповіді заінтересованої особи ГУ ПФУ в Запорізькій області за підписом заступника начальника управління Н. Мурашко від 28.11.2023 на звернення заявниці, рішення про призначення пенсії в разі втрати годувальника буде прийнято управлінням за умови надходження від [PERSON] повного пакету документів, у тому числі довідки уповноваженого органу з місця проживання про перебування на утриманні померлого годувальника або рішення суду про перебування на утриманні. Відповідно до показів свідка [PERSON] , допитаного судом, він є сином заявниці, підтверджує факт спільного проживання [PERSON] із чоловіком [PERSON] в строк приблизно з 2018 року по дату настання його смерті по [ADDRESS] . Перша жінка [PERSON] померла. Він підтримував спілкування із родиною матері [PERSON] , навідував її з чоловіком, приходив в гості досить часто, особливо, за наявності потреби в допомозі, оскільки [PERSON] мав інвалідність. Свідок додав, що матір отримує незначну пенсію, відповідно, вона перебувала на утриманні чоловіка, якому нараховувалась пенсія як військовослужбовцю, крім того, він мав певні надбавки. У даній справі предметом розгляду є встановлення факту перебування заявниці на утриманні її чоловіка, що необхідний для реалізації майнового права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, передбаченого ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд при розгляді справи виходить з наступного нормативного обґрунтування. Згідно з ч.2, ч.4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Умови для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, її розмір та період передбачені, зокрема, нормами ст.36-38 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Так, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.6 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. При цьому, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50% пенсії за віком померлого годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із ч.2 ст.36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, - довічно. Згідно п.п.9 п.2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N22-1, зареєстрованого в МЮУ 27.12.2005 за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в п.п. 2, 3 п. 2.1 цього розділу, також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п.2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявниця перебувала на утриманні її чоловіка [PERSON] , враховуючи підтвердження зареєстрованого шлюбу подружжя, отримання кожним з подружжя пенсії за фактичним місцем проживання у м.Запоріжжі, розмір пенсійних виплат зазначених осіб, а також покази свідка. Судом встановлено, що заявниця, маючи спільний бюджет із чоловіком, за його життя, мала єдиним джерелом доходу, лише пенсію подружжя, - пенсійні виплати [PERSON] та [PERSON] . При цьому, перебування подружжя за життя на пенсійному обліку беззаперечно підтверджено заінтересованою особою, як і значно більший розмір пенсійних виплат, що перераховувались щомісячно чоловіку заявниці. Встановлені судом обставини, а саме, те, що [PERSON] отримувала власний дохід у вигляді щомісячних пенсійних виплат, за змістом п.8 Постанови Пленуму ВСУ N5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, оскільки суд встановив, враховуючи дані довідок про розмір пенсійного забезпечення, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявниці допомога з боку особи, яка надавала їй утримання, тобто, її чоловіка. Суд виходить з того, що окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав. Так, встановлення факту, з приводу якого заявниця звернулась до суду, не пов`язується на даний час з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які містяться у Постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17. З огляду на викладене, з урахуванням відсутності у заявниці можливості в позасудовому порядку довести факт, за встановленням якого вона звернулась із заявою в порядку окремого провадження, встановивши, що допомога, яка надавалась чоловіком, була для заявниці хоч і не єдиним, проте, постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати за загальним правилом не відшкодовуються.

Outcome: approved