Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом до відповідачки [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Уточнені позовні вимоги мотивовано тим, що позивач перебуває з відповдачкою у шлюбі, який було зареєстровано виконавчим комітетом Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району 22.09.2012 року, актовий запис №17. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не складається і відповідачкою ініційновано питання про розірвання шлюбу. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання спільних дітей. [PERSON] не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які обумовлені щоденною потребою батька у забезпеченні добробуту дітей. Відповідачка не усвідомлює, що піклування про дитину є пріорітетом для батьків. Вона є здоровою, працездатною людиною, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має, зобов`язана утримувати власних дітей у спосіб, що забезпечить їх повноцінне становлення. Позивач як батько певним чином обмежений необхідністю належного фінансово-матеріального забезпечення сім`ї, в той же час мати дітей у жодній формі участі у підтримці родини не приймає. На даний час позивач не може самостійно повністю задовольнити всі складові, необхідні для повноцінного виховання дітей та забезпечення їх інтересів та просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 3000 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON] мотивів, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дітей. Мати дітей внаслідок безвідповідальної поведінки залишила їх на утриманні позивача, свідомо самоусунулася від виховання синів. [PERSON] розвитком власних дітей не цікавиться взагалі, не виявляє бажання подальшого спілкування з дітьми. Всі питання щодо виховання синів вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідачки. Мати ніяким чином не піклується про власних дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Фактично створились умови, які шкодять інтересам синів. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачки батьківських прав. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Продан О.В. в підотовче засідання не з`явилися, однак позивач подав до суду заяву про підтримання уточнених позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги визнає повністю, на стягненян аліментів згідна, проти позбавлення батьківських прав відносно синів не заперечує, мотивуючи визнання позову тим, що має іншу сім`ю і її співмешканець не приймає її дітей. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виноградівської міської ради в підготовче засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та надав до суду висновок органу опіки та піклування про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення уточнених позовних вимог з огляду на наступне. Суд встановив, що сторони є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти народилася під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, який сторони уклали 22.09.2012 року у виконавчому комітеті Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району, актовий запис №17. Сімейне життя у сторін не склалося і відповідачкою ініційновано питання про розірвання шлюбу. Відповідачка залишила позивача та їх синіі, проживає окремо,має іншу сім`ю. Діти сторін проживають разом з батьком та перебувають на його повному утриманні. Мати дітей, відповідачка [PERSON] не бере участь у житті, утриманні та вихованні синів. З висновку органу опіки та піклування Виногардівської міської ради про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від 24.01.2025 № 02.1-22/336 встановлено, що питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було винесено на розгляд засідання Комісії з питань захисту прав дитини 23.01.2025 року. На засідання [PERSON] подала заяву, в якій зазначено, що вона не заперечує щодо проживання синів з батьком або з будь якою бабусею, так як вона не має можливості брати участі у вихованні дітей, оскільки її співмешканець не бажає виховувати чужих дітей і просить розглянути її питання на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини без її участі. У зв`язку з вищенаведеним, орган опіки та піклування Виноградівської міської ради вважає доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишити на розгляд суду. У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму , ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України окреме проживання батьків від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідачки принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пункт 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідачка зовсім не турбується про синів, самоусунулася від постійного спілкування з дітьми та їх виховання і утримання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання синами освіти; свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Діти перебувають на повному майновому утриманні свого батька [PERSON] , а також батько повністю дбає про їх фізичний і моральний стан, а також про її духовний стан. Відповідачка [PERSON] самоусунулась від виховання та утримання синів [PERSON] та [PERSON] , життям дітей не цікавиться, зв`язків з ними не підтримує. Суд приходить до переконання, що відсутність жодного контакту відповідачки з своїми дітьми або іншого прояву турботи чи інтересу беззастережно вказують на наявність підстав для застосування до відповідачки заходів впливу, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав підлягають до задоволення. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, зокрема cm. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов 'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч зазначеній вимозі, відповідачка ухиляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі заявленому позивачем. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 1211,20 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів, відтак із відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved