Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

У грудні 2024 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (надалі - ПрАТ) звернулось до Франківського районного суду м. Львова із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 20 750,60 грн., яку страхова компанія сплатила на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілому, [PERSON] , власнику транспортного засобу марки «Mitsubishi», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), яка сталася 28.03.2022 року о 18 год. 30 хв. по вул. Гашека, 18 м. Львові з вини відповідача, [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Chevrolet», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] . Указана сума залишилась не відшкодованою страховій компанії після сплати страховиком забезпеченого транспортного засобу, ПрАТ СК «ПЗУ Україна», страхового відшкодування за полісом № 206297391 в розмірі 20 750,60 грн. від загальної суми виплаченого потерпілому позивачем страхового відшкодування 57 758,25 грн. (57 758,25 грн. - 37 007,65 грн. = 20 750,60 грн.). Правовою підставою позову є ст. 993, 1194 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. 17 січня 2025 року засобами електронного зв`язку, від імені відповідача на офіційну електронну адресу суду надійшла заява, згідно з якою він просить здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та просить розстрочити виконання рішення суду до 20.04.2025, оскільки є непрацюючим пенсіонером. Проте, в силу невідповідності поданої заяви вимогам ч. 2 ст. 183 ЦПК України, така заява підлягає поверненню заявнику без розгляду (ч.4 ст.183 ЦПК України). У судове засідання, призначене на 07.02.2025 учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи, або про причини неявки суд не повідомляли. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] 28.03.2022 року о 18.30 год. по вул. Гашека, 18 у м. Львові, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керував автомобілем марки «Chevrolet Nubira», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху. Крім того, [PERSON] 28.03.2022 року о 18 год. 30 хв., у м. Львові по вул. Гашека, 18 керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Nubira», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi» реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , який під дією інерційного руху здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який стояв перед вищевказаним автомобілем, завдавши транспортному засобу технічних ушкоджень, а потерпілому тілесних ушкоджень, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 12.1 Правил дорожнього руху. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 01.02.2023 року у справі № 464/2582/22 (провадження № 3/464/1361/22) [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34 000,00 грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Nubira», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №206297391 (а.с. 36). Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] підтверджується, що власником автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 14). Пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку із чим та на підставі актів огляду транспортного засобу, рахунків на оплату № 468 від 06.05.2022, № 590 від 01.06.2022, № 668 від 22.06.2022, ремонтної калькуляції № 1.003.22.0 від 06.05.2022, страхових актів № ARX3237961 від 06.05.2022, № ARX3276491 від 01.06.2022, № ARX3296002 від 22.06.2022 та страхових розрахунків, позивачем здійснено виплату у загальному розмірі 57 758,25 грн., з вирахуванням суми несплаченої частини страхового платежу у розмірі 4 778,00 грн. Оскільки, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chevrolet Nubira», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206297391, то останнім сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 37 007,65 грн., згідно з платіжним дорученням № 80463 від 04.08.2022 (а.с. 35). Вважає, що відповідач, у відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України, як особа відповідальна за завданий збиток, повинна сплатити на користь позивача різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченою за Договором страхування та сумою страхового відшкодування сплаченою страховиком забезпеченого транспортного засобу ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Оцінка суду Між сторонами у справі, у зв`язку із завданням шкоди (збитків), виникли цивільні права та обов`язки в силу статті 11 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). За змістом указаних норм, фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування матеріальної шкоди, є вчинення особою правопорушення. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Суд бере до уваги постанову Сихівського районного суду м. Львова від 01.02.2023 року у справі № 464/2582/22 (провадження № 3/464/1361/22), що набрала законної сили та в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок такої протиправної поведінки відповідача було завдано шкоду володільцю автомобіля. Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Сихівського районного суду м. Львова від 01.02.2023 року у справі № 464/2582/22, а тому, наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Отже, суд встановив підстави для деліктної відповідальності відповідача за завдання шкоди володільцю застрахованого транспортного засобу. Відповідно до ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, з урахуванням наведених вище норм, страховик потерпілої в ДТП особи має право на стягнення в порядку суброгації з винної в ДТП особи страхового відшкодування, яке він виплатив страхувальнику (потерпілому) на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (договору майнового страхування). Згідно із ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ним ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом № 206297391 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому страхова компанія забезпеченого транспортного засобу виплатила страховику потерпілого від ДТП страхове відшкодування з урахуванням наведених вище вимог ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підтвердження фактичного розміру майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу потерпілого, позивач надав відповідні рахунки СТО, яка здійснила відновлювальний ремонт пошкодженого в ДТП транспортного засобу потерпілого. На підставі отриманих рахунків про вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу, позивач здійснив розрахунок страхового відшкодування за завдану потерпілому майнову шкоду, розмір якого відповідає вартості відновлювального ремонту. Отже, вимоги позивача до відповідача, як до винної в ДТП особи, ґрунтуються на нормах наведених вище положень закону та не були спростовані відповідачем іншими доказами, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 3 028,00 грн. судового збору, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 3, 42). Позовні вимоги задоволені, а тому витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved