Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до держави російська федерація в особі Міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в його власності перебуває: - квартира [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві спільної часткової власності; - квартира [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності; - гараж площею 25кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що 24.02.2022 російська федерація почала повномасштабне вторгнення на територію України. Його село почали сильно обстрілювати. Продуктів в магазині ставало менше, банкомат та аптека знаходились за 30 км від села, але готівки та ліків там вже не було. В селі не стало води, світла та газу. Від обстрілів позивач із сім`єю та сусідами ховалися в погребу. Згодом від ворожих обстрілів та влучань згоріли будинки сусідів. 30.03.2022 внаслідок сильних обстрілів подвір`я позивача зазнало сильних руйнувань, з погребу вони вибралися, вибивши стіну, оскільки двері були заблоковані. Зранку 31.03.2022 позивач, його дружина та теща змогли виїхати із села. 01.04.2022 знайшли прихисток та житло в с. Христинівка Черкаського району. Із 04.04.2022 дружина та теща позивача стали на облік як внутрішньо переміщені особи, а він - із 10.06.2024. 28.07.2022 позивача повідомили про пошкодження внаслідок артилерійського обстрілу будинку, в якому знаходяться належні йому на праві власності квартири. За вказаним фактом розпочате досудове розслідування у межах кримінального провадження № 22022050000004065 від 28.08.2022, яке об`єднане із кримінальним провадженням № 12022052140000071 від 01.03.2022. Позивач стверджує, що внаслідок артилерійського обстрілу збройними силами рф їх житло пошкоджене, він із сім`єю зазнав значних триваючих душевних страждань, що викликані позбавленням звичного ритму життя та налагодженого побуту, пристосуванням до нових життєвих умов та відновленням прийнятного для нього рівня життя, перебуванням у пригніченому стані і погіршенням загального самопочуття, постійним хвилюванням за їх безпеку. У зв`язку з чим просить стягнути із рф у відшкодування моральної шкоди 1 590 127 гривень, що на день подання позову за офіційним курсом НБУ еквівалентно 35 000 євро. Ухвалою судді Христинівського районного суду Черкаської області від 09.10.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 24.01.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на Інтернет порталі «Судова влада України». Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Позивач є громадянином України народився в селі Первомайське Ясинуватського району Донецької області та з 11.02.2004 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серія [NUMBER] , виданим 16.03.1999Ясинуватським РВ УМВС України в Донецькій області. Відповідно до довідки від 04.04.2022 № 7121-7000511810 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , дружина позивача, взята на облік як внутрішньо переміщена особа та встановлене фактичне місце проживання: [ADDRESS] . 10.06.2024 позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа із зазначенням фактичного місця проживання: [ADDRESS] , що стверджується довідкою від 10.06.2024 № 7121 - 7002052692. Відповідно до договору купівлі - продажу від 08.04.2003, що посвідчений державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лукянець Л.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1070, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на нерухоме майно зареєстроване Комунальним підприємством БТІ м. Донецьк 05.05.2003 за № 368. 07.03.2003 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої, уклали договір міни, за яким [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у власність у рівних частках частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться в с. Первомайське Ясинуватського району Донецької області, що підтверджується нотаріально посвідченим договором міни та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви позивача про вчинення кримінального правопорушення, від 28.08.2022 відкрито кримінальне провадження за № 22022050000004065, яке об`єднане із кримінальним провадженням № 12022052140000071 від 01.03.2022 правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.438 КК України. Відповідно до витягів у власності позивача перебуває: - квартира [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві спільної часткової власності; - квартира [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності; - гараж площею 25кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Фото пошкодженої квартири та скріншоти квартира [ADDRESS] площею 28,3кв. м. в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , гараж площею 25кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Подана заява за формою та змістом відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України. Підстав для відмови у відкритті провадження, повернення позовної заяви чи залишення її без руху не встановлено. Відповідно до ч. 17 ст. 28 ЦПК України позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача. Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 10.06.2024 № 7121-7002052692 позивач взятий на облік внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до юрисдикції Христинівського районного суду Черкаської області та підсудна даному суду. З 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії. Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схваленопостановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії). Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року). Третя фаза збройної агресії Російської Федерації розпочалася 27 серпня 2014року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації. 24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії Російської Федерації проти Україниповномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженимЗаконом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. За нормами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., Женевською конвенцією 1949р. про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділу ІІ Конституції України. Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1,2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01.08.1975р., договори укладені між Україною та Росією в тому числі про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст.2 Статуту ООН, а тому є на переконання суду державою-агресором. Держава, яка грубо порушує гарантовані нормами міжнародного права основні свободи та права людини, не може використовувати імунітет від судового переслідування іноземним судами як гарантію уникнення відповідальності за вчинені злочини проти життя та здоров`я людини, а також нанесення шкоди її майну. Згідно ст.ст.1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією. Вирішуючи питання щодо розміру такої компенсації за спричинену моральну шкоду, суд виходить із розміру задоволених вимог заявників по аналогічним спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини. Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Луізідоу проти Турецької Республіки (CASE OF LOIZIDOU v. TURKEY (Article 50), (40/1993/435/514), 28 July 1998), Турецька Республіка має сплатити позивачу компенсацію у розмірі 20 000 кіпрських фунтів (станом на 01.01.1998 р. Європейський Союз при підготовці до запровадження єдиної валюти ЄС - євро, виходив із співвідношення 0,585274 кіпрських фунтів за 1 євро, і таке відношення було актуальним на момент розгляду спору в Європейському суді з прав людини). Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду в сумі 1 590 127 гривень, що на день подання позову за офіційним курсом НБУ еквівалентно 35 000 євро, позивач довіва, що через власний душевний невгамовний біль, безперервні страждання у зв`язку із збройною агресією росії вимушений був покинути своє місце проживання та переїхати до міста Христинівка та не має змоги повернутись до місця свого народження та проживання через, що переніс стрес і побоювання за свою безпеку, були порушені його нормальні життєві зв`язки та погіршилися відносини з оточуючими людьми, він вживав додаткових зусиль для організації свого життя, суд приходить до висновку наявність підстави для задоволення його вимог в повному обсязі, у зв`язку з встановленим в судовому порядку фактом порушення відповідачем основоположних прав людини в Україні, що є справедливою компенсацією з агресора - російської федерації, на користь громадянки України. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення повністю. На підставі викладеного ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої 17 липня 1997 року, Женевської конвенції 1949 року про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України та

Outcome: approved