Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що 08 жовтня 2011 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося в силу різних життєвих обставин, діаметрально протилежних поглядів на шлюб і сім`ю та у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння. З відповідачем тривалий час спільно не проживає. В результаті, позивачка дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу з відповідачем. Також зазначила, що дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо і не бере участі у вихованні та утриманні дитини, що змушує позивачку звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання доньки. З наведених\~підстав в\~позовній заяві\~висловлено прохання\~розірвати шлюб\~та стягнути\~з відповідача\~аліменти на\~утримання дитини\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~4000,00\~грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 21.01.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем подано до суду заяву за змістом якої він висловив позицію про визнання позовних вимог у частині розірвання шлюбу та зазначив, що вимоги позивачки про стягнення з нього аліментів, ним визнаються частково, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 3\~000,00 грн. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що між сторонами 08 жовтня 2011 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. При вирішенні питання обґрунтованості позову в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з довідки від 04.02.2025 № 03/2, відповідач [PERSON] працює водієм у Міжгірському ліцеї № 1, його заробітна плата в січні місяці 2025 року після утримання податку та військового збору складає 6160,00 грн (а.с. 21). Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені норми закону та фактично встановлені обставини справи, те, що відповідач офіційно працевлаштований, відсутність даних про наявність джерел доходу у відповідача крім заробітної плати за місцем роботи, вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000,00 грн щомісячно на утримання дитини, що на думку суду є співмірним до потреб дитини та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачці з державного бюджету підлягають поверненню 605,60 грн, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого нею при поданні позовної заяви за вимогою про розірвання шлюбу (1211,20 х 0,5 = 605,60). Інша частина понесених нею витрат зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивачки. Також, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогою про стягнення аліментів, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви за вказаною вимогою, розмір якого, з урахуванням часткового задоволення позову становитиме 908,40 грн, який розрахований наступним: (задоволена частина вимоги) 3000 х 100 : 4000 (ціна вимоги) = 75 %, судовий збір 1211,50 х 75 % = 908,40. На підставі статей 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 141, 142, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

Outcome: partial