Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.10.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», правонаступником якого за правом вимоги по кредитному договору є АТ «Таскомбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №3245664195. У відповідності до договору позикодавець надав [PERSON] грошові кошти в позику, які вона зобов`язалася повернути у визначеній договором сумі та строк. 19.10.2021 року право вимоги за Кредитним договором відступлено АТ «Таскомбанк» на підставі Договору відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 р. Відповідно до п. 2.2 Договору відступлення Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог. 19.10.2021 р. права вимоги за кредитним договором відповідача були відступлені позивачу. Таким чином, АТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 83\~256,46 грн, з яких 36\~042,34 грн - заборгованість по тілу кредиту, 8\~999,32 грн. - заборгованість по річним процентам, 38\~214,50 грн - заборгованість по щомісячним процентам. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3245664195 в сумі 83\~256, 46 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с.37-38) Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, а відтак, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Оскільки сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 статті 627 ЦК України). Положеннями ч.1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 статті 639 ЦК України). Судом встановлено, що 13.10.2021 між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено кредитний договір №3245664195, відповідно до умов якого остання отримала від кредитодавця грошові кошти в розмірі 51\~123 грн. терміном на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом: 11,99% від суми боргу за договором річних та 2,99 від суми кредиту - щомісячних. З вищевказаним договором, паспортом кредиту, умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР»» www.kreditmarket.ua позичальниця ознайомилася до укладення Договору та до яких позичальник приєдналася підписавши такий Договір. (4-7). Як видно із матеріалів справи, 01.09.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та акціонерним товариством «Таскомбанк» було укладено договір відступлення прав вимоги № 01/09/21, у відповідності до умов якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (п. 2.1 Договору) (а.с. 8-11). Відповідно до Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 19.10.2021, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача (а.с. 12). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правовиком (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). В ході розгляду даної справи судом встановлено, що кредитний договір №3245664195 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений 13.10.2021, при цьому договір факторингу №01/09/21 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», на який посилається позивач, як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] , був укладений 01.09.2021 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. За даних обставин, передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу, неможливо. І тому право вимоги до боржника [PERSON] , АТ «Таскомбанк» за договором факторингу від 01.09.2021 року набуто не було. Враховуючи викладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр фінансових рішень» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 01.09.2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 13.10.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю ФК «Центр фінансових рішень» буде укладено договір із [PERSON] . Таким чином, АТ «Таскомбанк» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3245664195, оскільки кредитний договір був укладений 13.10.2021 року, а договір факторингу 01.09.2021, тобто, у хронологічному розумінні до укладення кредитного договору. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. Згідно вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, тому не підлягають задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed