Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

26 березня 2024 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Власенко Ю.В., звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , єдиним спадкоємцем після смерті якого є він (позивач). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До спадкового майна належить двокімнатна квартира [ADDRESS] . 13.12.2017 він звернувся до Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, проте отримав відмову, оскільки не надав договір купівлі продажу даної квартири. В подальшому, Сімнадцята київська державна нотаріальна контора була ліквідована, а справи, за якими не були видані свідоцтва про право власності на спадкове майно були передані до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, яка відмовила у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно померлого, а саме відсутній оригінал договору купівлі-продажу, який зареєстрований Українською біржею «Десятина» 13.10.1995, за № 1/7301-А/1754. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 10 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 58-59). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. Витребувано у Дванадцятої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 43625288. Відповідач Київська міська рада подала до суду відзив на позовну заяву (а.с. 70-72), в якому просять ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Ухвалою Голосіївського районного суду від 17 липня 2024 року закрито підготовче провадження у даній справ, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач та його представник про причини неявки суд не повідомили. Відповідач просить справу розглядати без участі представника (а.с. 72). Третя особа просить справу розглядати без участі представника (а.с. 123). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 13 жовтня 1995 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, який зареєстрований 13.10.1995 на майновій біржі «Українська біржа «Десятинна» за № 1/7301-А/1754 (а.с. 9, 10). Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації від 06.03.2024 КВ-2024 № 7480 (а.с. 14) згідно з даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] (рос. мова) на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Українською біржею «Десятинна» 13.10.1995 за № 1/7301-А/1754; дата реєстрації 11.12.1995, реєстровий номер 35544. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] 13 грудня 2007 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа; номер у спадковому реєстрі 43625288, номер у нотаріуса 308/2007 (а.с. 11). З копії спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] за № 308/07 судом встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори звернувся спадкоємець за законом, син померлого [PERSON] - [PERSON] .. Інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні. (а.с. 94-113). Відповідно до Звіту про оцінку майна від 25.03.2024 (а.с. 21-30), копії технічного паспорту на квартиру та витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ринкова вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] , станом на 25.03.2024 становить 1 109 984 грн. (а.с. 39-42, 44-50). За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У ст. 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом врегульовано ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5) Відповідно до пп. 4.14. п. 4 гл. 10 розд II Порядку № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до п. п. 4.16 п. 4 глави 10 розділу 11 цього ж Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У п. 1 гл. 13 розд. 1 Порядку № 296/5 визначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії визначено у ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Так, відповідно п. 2 до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. 13 березня 2024 року державний нотаріус Дванадцятої київської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з квартири [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно (а. с. 15). Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Українською біржею «Десятинна» 13.10.1995 за № 1/7301-А/1754, а позивач набув права власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved