Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, стягнення пені в зв`язку з простроченням виплати аліментів, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2/0182/3434/2016, виданого Нікопольським міськрайонним судом від 06.02.2017 року в розмірі 241548,67 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати в розмірі 8073,60 грн.. В обґрунтування позову посилається на те, що з 17.09.2011 року по 16.052019 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їхнє спільне життя виявилось невдалим. На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 16.05.2019 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з нею. На їх утримання нею були стягнуті аліменти з [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходів. Після стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей з 01.05.2019 року він не здійснює жодних платежів на їх утримання. Згідно розрахунку Нікопольського відділу ДВС від 19.12.2023 року розмір його заборгованості по сплаті аліментів складає 241548,67 грн. Про існування вказаної заборгованості його неодноразово викликали на прийом до державного виконавця, але він не додав ніяких зусиль для ліквідації вказаної заборгованості та сплати аліментів на утримання дітей. Протягом тривалого часу батько дітей зник з їх життя. Коли почалось повномасштабне вторгнення російських військ на територію України, відповідач не лише не запропонував їй будь-яку допомогу, а навіть не поцікавився, в якому стані знаходяться його діти. Коли почались щоденні обстріли м. Нікополя, вона була вимушена задля їх безпеки винаймати житло в м. Покрові, що потребувало додаткових матеріальних витрат. Проте, вказані обставини також відповідача ніяким чином не турбують. Відповідач не змінив свого ставлення до дітей, ніяким чином про них не піклується, не приймає ніякої участі у вихованні, утриманні, догляді власних дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, їх успіхами та досягненнями. Батько не приймає ніякої участі в житті дітей, він нехтує своїми батьківськими обов`язками. 17.11.2023 року вона звернулася до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України. Внаслідок систематичного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків виникла необхідність захисту інтересів малолітніх дітей шляхом позбавлення батьківських прав його батька [PERSON] та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Повноважний представник третьої особи - Виконком Покровської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Повноважний представник третьої особи - Нікопольський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину іі дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний тa моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.09.2011 року між позивачкою та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №24 (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] малолітнього [PERSON] , [INFO] , батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] малолітнього [PERSON] , [INFO] , батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.11). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 28.03.2017 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/0182/3434/2016, виданого 06.02.2017 року Нікопольським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини на утримання дітей (а.с.13). Згідно довідки КЗ дошкільної освіти (ясла-садок) №40 «Чебурашка» Нікопольської міської ради №41 від 17.11.2023 року, [PERSON] , [INFO] , відвідував КЗДО №40 «Чебурашка» м. Нікополь з 01.09.2017р. по 31.08.2023р., батько вихованця [PERSON] у вихованні сина участі не приймав (не спілкувався з вихователями, не відвідував батьківські збори, дитячі свята) (а.с.24). Згідно довідки Нікопольського ліцею №24 Нікопольської міської ради №211 від 28.11.2023 року, [PERSON] , [INFO] , навчався у Нікопольському ліцеї №24 Нікопольської міської ради з 01.09.2019 року по 06.09.2023 року. Батько [PERSON] за час навчання не брав участі у шкільному житті сина: не спілкувався з вчителем школи, не цікавився результатами навчання дитини, не відвідував батьківських зборів (а.с.25). Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12023046340000389 від 17.11.2023 року, зареєстрованого Нікопольським районним управлінням поліції ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] притягнутий до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України (а.с.28). Згідно Акту обстеження умов проживання від 18.12.2023 року, за адресою - [ADDRESS] , умови проживання задовільні. В приміщенні зроблено косметичний ремонт. Наявні необхідні меблі, побутова техніка, телевізор. Діти проживають в одній кімнаті з матір`ю, оскільки [PERSON] та її малолітні сини є внутрішньо переміщеними особами; наявні шафи для зберігання речей, облаштовано місця для навчання (робочий стіл, стілець, комп`ютер), діти забезпечені одягом та канцелярією. Стосунки в сім"ї родинні. Створено задовільні умови для проживання, навчання та розвитку дітей (а.с.9). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 19.12.2023 року, наданого Нікопольським відділом ДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області, заборгованість за [PERSON] за період з 31.05.2019 року по 30.11.2023 року становить 241 548,67 грн. (а.с.14). Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , служба вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с.60-62). На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я своїх малолітніх дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідачем не забезпечується необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дітей. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст. 196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дітей, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем Нікопольського відділу ДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Прудським Д.Л. від 19.12.2023 року, заборгованість за [PERSON] зі сплати аліментів за період з 31.05.2019 року по 30.11.2023 року складає 241548,67 грн. Розраховуючи розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц, провадження №14-61цс18. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Як встановлено судом, на підставі представленого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, відповідач аліменти на дітей не сплачував, чим допустив прострочення, у зв`язку з чим з нього на користь позивача підлягає стягненню пеня, обчислення якої проводиться за наведеною формулою з урахуванням правил обчислення строків за ст. ст. 254-255 ЦК України. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини [PERSON] , суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з нього на користь отримувача аліментів неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 241 548,67 грн. На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved