Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що спірний будинок, розташований по [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членом двору була його дружина [PERSON] .. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/2 частку вказаного житлового будинку, яке належало йому за життя як члену колгоспного двору. Спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] є позивач, яка прийняла спадщину після нього, звернувшись до нотаріальної контори. Спадкоємець за законом першої черги - дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від належної їй обов`язкової частки після померлого чоловіка на користь позивача. [INFO] померла матір позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на 1/2 частку спірного житлового будинку, яка належала їй за життя як члену колгоспного двору. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі такого свідоцтва на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього та було запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 15 січня 2025 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 лютого 2025 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, клопотань про розгляд справи тільки з його обов`язковою участю суду не надав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги, згідно з погосподарським обліком книги №8 за 1991-1995 роки, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , зареєстрований в сільській раді під №495, станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , членом двору - його дружина [PERSON] (а.с.12). Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належав на праві власності у рівних частках [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному. [INFO] в с. Локнисте Чернігівського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . Із заповіту, посвідченого 30 травня 2005 року секретарем Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області Доценко А.П. та зареєстрованого в реєстрі за №408, вбачається, що [PERSON] все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №585/2007, заведеної за заявою [PERSON] , остання, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Менської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Спадкоємець першої черги за законом після померлого [PERSON] його дружина [PERSON] відмовилася від належної їй частки в спадковому майні померлого [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.70). 15 лютого 2008 року, 08 жовтня 2008 року та 24 березня 2009 року державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори Петрикей К.І. [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та грошові заощадження (а.с.75, 76, 79). Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] .. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті батька [PERSON] частку у спірному будинку, розташованому по [ADDRESS] . Судом встановлено, що [INFO] в с. Локнисте Менського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15). Після\~смерті [PERSON] \~відкрилась спадщина\~на належне\~їй майно, в тому числі і на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . Із заповіту, посвідченого 30 травня 2005 року секретарем Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області Доценко А.П. та зареєстрованого в реєстрі за №409, вбачається, що [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.30 на звороті). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №137/2017, заведеної за заявою [PERSON] , остання, як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] .. 02 жовтня 2017 року нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки та недоотриману пенсію за листопад 2016 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною нотаріусом Менської державної нотаріальної контори Петрикей К.І. 18 листопада 2024 року за №1785/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. Згідно з інформаційною довідкою, наданою ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» 10 жовтня 2024 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. З технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1, воріт з хвірткою А1-1 (збудовані в 1965 році), погреба В-1 (збудований в 1966 році), сараю Б-1 (збудований в 1967 році), сараю Б1-1 (збудований в 1980 році), навісу Б2-1 (збудований в 1982 році), гаражу Г-1 (збудований в 1981 році), навісу Д-1 (збудований в 1979 році). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі технічний паспорт не містить. Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного ФОП [PERSON] 29 жовтня 2024 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , складає 58415 грн. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) роз`яснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до положень Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 року) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належало у рівних частках [PERSON] та [PERSON] , тобто по 1/2 частці кожному. Враховуючи, що право на частку у спірному будинку за спадкодавцями підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об`єктом права власності. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] шляхом задоволення її позовної заяви у повному обсязі та визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] ..

Outcome: approved