Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

22\~квітня 2024\~року позивач\~АТ "ПЕРШИЙ\~УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ\~БАНК" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, на обґрунтування позову зазначивши, що 11 лютого 2022 року між АТ "ПУМБ" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1002091805302, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 58 600 грн., в порядку та умовах, визначених даним правочином. Однак, [PERSON] неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим у неї станом на 01 лютого 2024 року виникла заборгованість перед АТ "ПУМБ" в загальному розмірі 81 302,82 грн., з яких: 53 106,40 грн. - заборгованість за кредитом; 8.11 грн. - заборгованість за процентами; 28 188,31 - заборгованість за комісією. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 81 302,82 грн., а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини не явки не повідомила, хоча вчасно та належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. В судовому засіданні, яке відбулося 07 жовтня 2024 року, відповідач позовні вимоги не визнала. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи убачається, що 11 лютого 2022 року відповідач підписала заяву №1002091805302 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої відповідач прийняв публічну пропозицію АТ "Перший Український Міжнародний банк" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті pumb.ua, з урахуванням умов надання всіх послуг. У вказаній заяві відповідач просив банк надати йому споживчий кредит на загальні цілі в сумі 58 600 грн., зі сплатою відсотків - 0,010% річних кожного місяця. Того ж дня відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, зміст якого узгоджується зі змістом згаданої заяви, відповідно до якої отримав кредит, в розмірі 58 600 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою 0,010 % річних, а в разі невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірі 0,01% річних за користування споживчим кредитом на суму простроченої заборгованості за основною сумою споживчого кредиту. Крім того, в паспорті споживчого кредиту зазначено про сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,22 % . З розрахунку заборгованості складеного позивачем убачається, що зобов`язання за кредитним договором не виконувались відповідачем належним чином, у зв`язку з чим станом на 01 лютого 2024 утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить 81 302,82 грн., яка складається з: 53 106,40 грн. - заборгованість за кредитом; 8.11 грн. - заборгованість за процентами; 28 188,31 грн. - заборгованість за комісією. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно положень ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями \~ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно положень ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.509\~ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. За положеннями ст.ст.526,530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. Згідно положень ч.1ст.598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст.611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). З огляду на викладене вище, оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором укладеними з банком, з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитними коштами. Щодо вимог про стягнення заборгованості за комісією в загальному розмірі 28 188,31 грн., суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у\~Законі України "Про захист прав споживачів"\~текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України "Про споживче кредитування". Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~з набуттям чинності\~Закону України "Про споживче кредитування"\~залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії\~Закону України "Про захист прав споживачів", визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень\~Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до положень пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України "Про споживче кредитування"\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно положень частини другої\~статті 8 Закону України "Про споживче кредитування"\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України "Про споживче кредитування"\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої\~статті 8 Закону України "Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до положень пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно положень додатку 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України "Про споживче кредитування"\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України "Про споживче кредитування"\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до положень частин першої та другої\~статті 11 Закону України "Про споживче кредитування"\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно положень до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування"\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України "Про споживче кредитування"\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої\~статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України "Про споживче кредитування". Про що зазначено у висновку Верховного Суду у постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 14-44цс21). Відповідно до положень п.5 заяви №1002091805302 від 11 лютого 2022 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної відповідачем встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,22 %, що становило 1300,92 грн. щомісяця. Однак розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої\~статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд доходить висновку про те, що положення кредитного договору, укладеного між відповідачем та АТ "ПУМБ" (п. 5 заяви №1002091805302 від 11 лютого 2022 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб), щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором,є нікчемними. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 липня 2022 року у справі №194/1387/19 (провадження № 14-44цс21). Оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів по комісії є нікчемними, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку нарахованої комісії у загальному розмірі 28 188,31 грн.. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що даний позов про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 53 105,40 грн., та 8,11 грн. заборгованість за процентами, всього на загальну суму 53114,15 грн.. Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial