Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Соха О. Б., та просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме договору дарування 1/6 частини житлового будинку, посвідченому Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 28.01.1989 року за реєстровим номером№1-615, що він дійсно належав [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за позивачем право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] ) разом з господарсько - побутовими будівлями та спорудами, а саме 1/3 літньої кухні Літ. В. 1/3 погребу літ. пг, 1/3 вбиральні літ В., літ. Г, 1/3 водопроводу №2, 1/3 паркану №4 по [ADDRESS] , після померлої [PERSON] [INFO] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] 28.01.1989 року відповідач у справі, [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), рідна сестра позивача, подарувала їх матері [PERSON] 1/6 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Позивач була зареєстрована та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . 24.04.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Соха О. Б. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте приватний нотаріус прийняв постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, посилаючись на положення п. 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних двій нотаріусами України та ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до вказаної постанови нотаріуса, у договорі дарування 1/6 частки житлового будинку, посвідченому Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 28.01.1989 року за реєстровим номером №1-615 та наданому разом з іншими документами для оформлення спадкових прав на 1/3 частку жилового будинку по [ADDRESS] , наявне не застережене виправлення. а саме є дописано рукою прізвище, ім`я, по батькові « [PERSON] », синім чорнилом, в місці, що не є місцем для підпису осіб, і прізвище не відповідає прізвищу осіб, що є сторонами по договору. яке потім закреслене та виправлення не застережене». Позивач вказує, що їй не відомо коли та за яких обставин з`явився вказаний напис, позивач особисто нічого не дописував, не виправляв та не закреслював. Проте вказані обставини є перешкодою для оформлення спадщини після смерті матері у встановленому законом порядку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Третя особа у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] про смерть. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 20.06.1974 року (реєстровий номер 4122), виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, копії реєстраційного напису на звороті вказаного договору, за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровано право власності по 1/6 частині на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно копії договору дарування від 28.01.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Федченко Т. А., [PERSON] ( до реєстрації шлюбу [PERSON] ) подарувала [PERSON] 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд. Відповідно до договору [PERSON] 1/6 частина домоволодіння належить на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Запорізької нотаріальною конторою 20.06.1974 року за №4122. На звороті вказаного договору міститься реєстраційний напис Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації за 20349 від 06.02.1989 року. На першому аркуші вказаного договору у нижній частині міститься закреслений рукописний текст « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] . За клопотанням позивача, судом було витребувано у приватного нотаріуса Саха О. Б. копію спадкової справи №20/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи, 29.04.2014 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Соха О. Б. заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Інші спадкоємці - дочка померлої [PERSON] , спадкове майно - 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки №6 голови кварталу №74 від 29.04.2014 року за адресою: [ADDRESS] , була прописана [PERSON] з 07.1955 року по день смерті, [INFO] . Разом з померлою була прописана та проживала дочка [PERSON] , [INFO] . 05.03.1989 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 24.05.1978 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] . Відповідно до відповіді ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №5364 від 11.07.2014 року, за даними останньої технічної інвентаризації житлового будинку [ADDRESS] , станом на 06.02.1992 року, встановлено, що за вказаною адресою: розташовані житловий будинок літ. А, сіні літ. а1, літня кухня літ. Б, вбиральня літ. Г, погріб літ пг під сараєм літ. Д, паркан№1, водопровід №2. Відповідно до відповіді ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №6257 від 24.07.2014 року, у матеріалах інвентаризаційної справи наявні наступні правовстановлюючі документи: свідоцтво про право на спадщину, видане Другою Запорізькою нотаріальною конторою від 20.06.1974 року, №4122; договір купівлі - продажу, посвідчений Другою Запорізькою нотаріальною конторою 26.11.1988 року №1-7814; договір дарування, посвідчений Другою Запорізькою нотаріальною конторою 28.01.1989 року №1-615. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що на момент смерті матері [INFO] , позивач була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] , тобто відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла спадщину. До складу спадково майна входить 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі наступних документів: 1/6 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.06.1974 року, 1/6 частина на підставі договору дарування від 28.01.1989 року, що підтверджується копіями вказаних документів, а також інформацією наданою ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволеннб у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved