Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 07.07.2021 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з чим вони припили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, тому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Також, оскільки їх спільний син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 25.09.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судові засідання призначенні на 11.12.2024 та 04.02.2025. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у призначене судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Щодо розірвання шлюбу Судом встановлено, що 07.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Саксаганський районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] від 07.07.2021, виданим Саксаганський районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с. 13). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інших обставин життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. За положеннями ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з\~ч.\~2\~ст. 112 Сімейного кодексу України \~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. щодо стягнення аліментів Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.11.2021 Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 378, батьком дитини зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] - (а.с.14). Судом встановлено, син [PERSON] зареєстрований з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.11). Разом з тим, позивач вказала що на сьогодні вона з сином [PERSON] проживає на території Швейцарії, і як біженці отримали захист від війни, статус «S», що підтверджено копією документів статусу (а.с.15-18) . Зазначена обставина не заперечувалась відповідачем. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.89 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. За приписами ч. 1ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду відповідач не заперечував, що є працездатною особою, та не зазначив, що має інших осіб на утриманні. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Також з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 183,184 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Виходячи з\~принципів змагальності,\~всебічності та\~повноти з`ясування\~обставин справи,\~розумності та\~справедливості,\~суд вважає\~за можливе\~стягнути з\~відповідача аліменти\~в розмірі\~1/4\~частки його\~доходу,\~на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] до його повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дитини та обох батьків. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 20.09. 2024 до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2ст. 4 Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір" (з відповідними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3 028,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а позивач є\~звільненою від\~сплати судового\~збору при\~зверненні до\~суду із\~даним позовом у частині стягнення аліментів, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211, 20 грн. Крім того, враховуючи задоволення вимог про розірвання шлюбу на підставі ст. 141 ЦПК України\~також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1211, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved