Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

28 березня 2024 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі ТОВ «Бізнес позика») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 28.10.2021 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено договір № 243214-КС-006 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 28.10.2021 направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 243214-КС-006 про надання кредиту. 28.10.2021 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 243214-КС-006 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-5414, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінету), котрий боржником було введено/відправлено, тобто укладено договір у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 кредитного договору, ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000 грн, шляхом перерахування на банківську карту № [NUMBER] , на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,867325 процентів за кожен день користування кредитом. 19.01.2022, та 22.02.2022 було укладено додаткові угоди між сторонами, за якими внесені зміни у термін дії договору, та строк кредиту. ТОВ «Бізнес позика» виконало всі інші умови кредитного договору, тоді як відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання, здійснив часткову оплату на суму 17 342,38 грн, результаті чого станом на 11.03.2024 утворилась заборгованість в розмірі 53 985,99 грн, з яких: 17 223,37 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 36 762,62 грн - сума прострочених платежів по процентах; 0,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Посилаючись на вищевказані обставини представник позивача просив суд задовольнити позов. Представниця позивача Мишевська Н.М. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28.10.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем був укладений договір № 243214-КС-006 шляхом направлення відповідачу пропозиції (оферти), яку останній прийняв. ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-5414 на номер телефону [NUMBER] який був зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який відповідачем було введено/відправлено, отже, він ним скористався для укладення договору з позивачем. 19.01.2022 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 243214-КС-006, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», та внесені зміни в «Термін дії договору»: до 06.07.2022, та «Строк Кредиту»: 252 днів. Також, 22.02.2022 між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору № 243214-КС-006, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», та внесені зміни в «Термін дії договору»: до 06.09.2022, та «Строк Кредиту»: 314 днів. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Бізнес Позика» взяв на себе зобов`язання надати кредит на наступних умовах: загальний розмір кредиту 20 000 грн; процентна ставка: в день 0,86732500, фіксована; комісія за надання кредиту: 3000 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3617,04 процентів. Ті ж самі умови кредитування зазначені і в паспорті споживчого кредитування, який підписаний сторонами 28.10.2021. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитним договором. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов договору шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Бізнес Позика», а саме, отримавши кредитні кошти. Відповідачем частково сплачено заборгованість за кредитним договором на суму 17 342,38 грн, однак станом на 11.03.2024 заборгованість становить 53 985,99 грн, з яких: 17 223,37 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 36 762,62 грн - сума прострочених платежів по процентах; 0,00 грн - сума прострочених платежів за комісією, що підтверджується довідкою про стан заборгованості. Таким чином суд встановив, що відповідач порушив визначені умови кредитного договору і не повернув кредит позивачу, а також не сплачував проценти за його користування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 243214-КС-006 від 28.10.2021 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України. Суд встановив, що відповідачем грошові кошти за цим договором отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2024 рік, складала 3028 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а відтак враховуючи звернення позивача до суду з позовом в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» розмір судового збору склав 2422,40 грн, та був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, відповідно підлягає стягненню на користь останнього з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved