Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 20.06.2024 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Тітову О.О. звернувся з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2009 році позивач познайомився з відповідачем. Через деякий час вони почали проживати разом, та підтримували стосунки до 2010 року, після чого почали сваритись. Під час сварок відповідач їздила до своєї матері, де могла перебувати по декілька місяців, та зі слів сторонніх осіб проводила час з іншими чоловіками. Він мав намір розійтись з відповідачкою, але вона повідомила, що вагітна він позивача. [INFO] народилась дитина [PERSON] , він визнав дитину, оскільки вважав, що дитина від нього та хотів зберегти сім`ю. Сторони прожили разом три роки після народження дитини, та розійшлись. Після припинення спільного проживання, вони мали нормальні стосунки, він допомагав дитині в межах його можливостей, а саме забирав дитину на вихідні, купував необхідні речі та приладдя. Коли дочка підросла, в позивача виникли підозри щодо батьківства і він вирішив перевірити це шляхом проведення тесту. За результатом дослідження №42843-44406 від 11.05.2024 року, ймовірність його батьківства становить 0%. Позивач повідомив відповідача про результати тесту, на що остання не заперечувала. Він запропонував їй вирішити це питання не повідомляючи дитину і не травмуючи її, проте відповідач перестала спілкуватись і йти на контакт, віддавати дитину. На підставі викладеного просить суд внести зміни до актового запису №3170 від 08 листопада 2011 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві про народження [PERSON] , [INFO] , а саме виключити відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Процесуальні дії 01.08.2024 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 11.09.2024 призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. 09.12.2024 року до суду надійшов лист з якого убачається, що [PERSON] разом із дитиною [PERSON] не з`явилась, хоча повідомлялась про необхідність явки через месенджер Viber до належного їй номера телефона [NUMBER] , а також телефоном. Оскільки для проведення молекулярно-генетичної експертизи на встановлення спорідненості на рівні батька - дитина, необхідно мати зразки як від передбачуваного батька, так і від дитини, а від [PERSON] зразки відсутні, тому ухвалу суду залишено без задоволення. 10.12.2024 поновлено провадження у справі. Позиції сторін по справі Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач позов визнала. Представник третьої особи в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права Дослідивши письмові докази, надані позивачем та його представником, суд приходить до наступних висновків. Із змісту позовної заяви убачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у відносинах у період з 2003 по 2014 рік. [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 8.11.2011р., батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до результату молекулярно-генетичного дослідження медико-генетичного центру «Мама Папа» №42843-44406 від 16.05.2024 року було встановлено, що ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 0 %. Згідно з ч.2 ст.1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. При цьому, за ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Як визначено ч.2 та ч.3 ст.122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Як передбачено частинами 1-3 статті 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу (ч. 5 ст. 136 СК України). Як передбачено п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами частин 1,6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки на підставі проведеної генетичної експертизи встановлено, що позивач [PERSON] не являється біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , зазначене є підставою для виключення відомостей про батьківство відносно дитини. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що стороною позивача фактично доведено обставини, на які він вказував у позові, стосовно того, що не являється біологічним батьком дитини, що в свою чергу, є підставою для задоволення позову. Крім того, відповідно доданої до позовної заяви квитанції, позивачем за подання позову сплачено 1 211,20 грн. судового збору, тому, на підставі ст.141 ЦПК України вказаний судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved