Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку відповідача щомісячно, на весь період навчання, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення нею навчання. В обґрунтування позову зазначає, що вона та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] . До досягнення нею повноліття батько сплачував за рішенням Таращанського районного суду Київської області № 2-595/2009 аліменти на її утримання. На даний час вона є студенткою Київського національного університету технологій та дизайну денної форми навчання з 14 серпня 2023 року по 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою навчального закладу. У зв`язку з навчанням донька потребує матеріальної підтримки від батька на придбання підручників, канцелярських товарів, а також забезпечення одягу та продуктів харчування Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 27.11.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Від відповідача 19.12.2024 на адресу суду надійшов відзив, в якому він просить про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 23.12.2024 клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, задоволено, призначено підготовче судове засідання. 21.01.2025 суд постановив ухвалу, якою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.02.2025. Від відповідача по справі [PERSON] 19.12.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він позов не визнав та заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, Вказує на те, що він сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Він не має можливості надавати матеріальну допомогу на час навчання доньки, оскільки ніде не працює через поганий стан здоров`я, на даний час перебуває на утриманні своєї матері. Крім того на його утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] [INFO] . У зв`язку з тяжкими матеріальними обставинами у нього навіть утворилась заборгованість по аліментів. У задоволенні позовних вимог просив відмовити, судові витрати покласти на позивача. 21.01.2025 представник відповідача адвокат Якименко О.В. надав до суду додаткові пояснення у справі (а.с. 55-60), аналогічні за змістом до відзиву. В судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала заяву та просить розгляди справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача подав заяву та просить розгляди справу без участі відповідача та його представника. Позовні вимоги сторона відповідача не визнає в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Як вбачається зі змісту копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.07.2011, після укладення шлюбу позивачці було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] » (а.с.13). За даними витягу про зареєстрованих у житловому будинку, виданих управлінням ЦНАП виконавчого комітету Таращанської міської ради від 13.11.2024 року [PERSON] , (позивач) та [PERSON] , [INFO] (донька) проживають за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 9,10). Згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 14.12.2009 № 2-595/2009 з відповідача на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На даний час, донька [PERSON] , досягла повноліття. Разом з тим, як вбачається із копії довідки № 1/0417, виданої 19.06.2024 директором ННІККІ, [PERSON] , є студенткою першого курсу Київського національного університету технологій та дизайну, навчається на денній формі з 14.08.2023. Термін навчання до 30.06.2027(а.с. 14). З долучених до відзиву документів вбачається, що з [PERSON] стягуються за рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18.08.2015 року аліменти на утримання ще однієї дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с. 40). З довідки Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.12.2024 року вбачається, що відповідач на даний час сплачує аліменти згідно ВП№48627989 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини, щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] та заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.12.2024 становить-72761,57 грн (а.с. 42). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВСУ від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та від 24 грудня 2014 року у справі № 6-186цс14). Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Посилання відповідача на ту обставину, що він немає змоги працювати за станом здоров`я та перебуває на утриманні матері не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати відповідною лікарською комісією, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що відповідач , як батько [PERSON] , не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір`ю повнолітню доньку, яка продовжує навчання, тобто може працювати та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Отже, посилання відповідача на ту обставину, що він немає змоги працювати за станом здоров`я та перебуває на утриманні матері не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. У Постанові №644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Отже, необхідність відповідачем утримувати малолітнього сина не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці [PERSON] , яка її потребує. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх сина (дочки) це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв`язку із продовженням навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов`язку, який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним. Суд враховує, що позивачкою не надано доказів у підтвердження необхідності отримувати аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, відсутність доказів розміру коштів, які на утримання дочки витрачає позивачка, а саме у розмірі, зазначеному у позовній заяві. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд враховує те, що утримувати повнолітню дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дитини на даний час несе мати з якою вона проживає. З урахуванням встановлених обставин, враховуючи, що відповідач працездатний, не є особою з інвалідністю, наявність на утриманні іншої дитини, матеріальне становище дочки, яка навчається за денною формою навчання та не має можливості працювати, що передбачає додаткові витрати пов`язані з навчанням, проїзд (в межах міста), придбання канцелярського приладдя, підручників та харчування під час занять, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, беручи до уваги не повністю доведений позивачкою розмір аліментів, суд з врахуванням встановлених в ході розгляду обставин справи приходить до висновку, про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення навчання повнолітньої доньки [PERSON] , але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи, що позивачка пред`явила позов до суду 22.11.2024 року, а отже саме з цієї дати необхідно стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь держави, а саме судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial