Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

17.12.2024 року [PERSON] звернулася до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що причиною розірвання шлюбу з відповідачем є діаметрально протилежні погляди на сімейні цінності та взаємовідносини. За час спільного проживання з відповідачем не зійшлися характерами, втратили розуміння, повагу один до одного, любов. Протягом року разом не проживають, сімейні відносини фактично припинені. Вважає, що примирення сторін неможливе. Від шлюбу дітей не мають. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.12.2024 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками неодноразово направлялись рекомендованими листами за місцем його реєстрації. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні також повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади. У встановлений строк відзив на позов, заперечення щодо розгляду справи без виклику сторін та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи до суду не надходили. Позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. В силу ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом встановлено, що 25 серпня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що в книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис за № 317 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позов слід задовольнити, а шлюб розірвати. Згідно зі ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач просить залишити їй прізвище [PERSON] , то у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачем прізвища після розірвання шлюбу. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи принцип диспозитивності питання про розподіл судових витрат між сторонами не вирішувалось.

Outcome: approved