Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

13.12.2024 до суду надійшла заява адвоката Качмар Анни Іванівни представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс», про ухвалення судом додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу в рамках цивільної справи за позовом [PERSON] , від імені якої діє адвокат Гесня Наталія Томашівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» про захист прав споживачів. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 12.12.2024 Заводським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення в рамках справи № 332/1591/24, згідно якого вимоги [PERSON] залишені без задоволення. В судових дебатах представником відповідача було заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу. З метою отримання правової допомоги в рамках справи, між адвокатом Качмар А.І. та відповідачем ТОВ «Автокредит плюс» було укладено договір про надання правничої допомоги. До заяви про ухвалення судом додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу надані докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи та детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Від представник позивача [PERSON] адвоката Гесні Н.Т., надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в обґрунтування якого зазначено, що відповідачем в порушення ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з відзивом, не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які він вже поніс або планує понести, у зв`язку з чим заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Від представника позивача адвоката Гесні Н.Т., надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без її участі та без участі позивача, просять відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Автокредит плюс». Від представника відповідача адвоката Качмар А.І., надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без її участі, просить суд задовольнити дану заяву в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Участь адвоката Качмар А.І., яка представляє інтереси відповідача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними доказами: копією договору про надання правничої допомоги № 21/23, укладений 16.06.2023 між адвокатом Качмар А.І. та відповідачем ТОВ «Автокредит плюс» (а.с. 124-127); копією платіжної інструкції від 25.07.2024 на суму 6\~000,00 грн (а.с. 128); копією ордеру (а.с. 129); копією рахунку на оплату №\~078959 від 23.07.2024 на суму 6\~000,00 грн (а.с. 130); копією Додатку № 5 від 23.07.2024 до Договору № 21/23 від 16.06.2023 (а.с.\~131); копією акту надання послуг № 342 від 23.07.2024 на суму 6\~000,00 грн (а.с. 132). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.\~137 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі Закон № 5076-VI), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI), договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Приписами ст.\~30\~Закону №\~5076-VI\~визначено,\~що гонорар\~є формою\~винагороди адвоката\~за здійснення\~захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правничої\~допомоги клієнту. Порядок його обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, відтак суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у додатковій постанові від 07.07.2021 в рамках справи № 910/12876/19. При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду у справі №\~910/4881/18 від 18.12.2018, у справі № 920/653/19 від 03.04.2020. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial