Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що позивачки є рідними сестрами, а їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Дідом і бабою позивачок по лінії батька були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] позивачок, [PERSON] , померла [INFO] . За життя [PERSON] набув у власність наступні земельні ділянки загальною площею 05017 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Майданської сільської ради в урочищі «Біля хати» площею 0,1730 га, в урочищі «Підкопань» площею 0,1986 га, в урочищі «Зворина» площею 0,1301 га, а також площею 0,1724 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Майданської сільської ради в урочищі «Довженя. [PERSON] , помер [INFO] . У листопаді 2024 року батько позивачок, [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса за консультацією з приводу оформлення прав на спадкове майно свого померлого [INFO] батька [PERSON] . Нотаріус повідомив [PERSON] про те, що його батько за життя склав заповіт, посвідчений 11.10.2013 секретарем Майданської сільради. Після цього [PERSON] звернувся до старости села Майдан з метою з`ясування змісту заповіту [PERSON] від 11.10.2013 і встановив, що за змістом цього заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: один цілий житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1730 га в ур. «Біля хати» земельну ділянку площею 0,1301 га в ур. «Зворина», земельну ділянку площею 0,1724 га в ур. «Довженя» він заповідав своїй онучці [PERSON] , 1987 р.н., а земельну ділянку площею 0,1986 га в ур. «Підкопань» своїй онучці [PERSON] , 1986 р.н. Пізніше цю інформацію [PERSON] повідомив своїм донькам. Оскільки позивачкам не було відомо про заповіт [PERSON] і після його смерті другий примірник заповіту від 11.10.2013 не зберігся, то староста села Майдан видав копію цього заповіту. В подальшому нотаріусом було роз`яснено про неможливість відкриття спадкової справи за майном померлого [PERSON] і рекомендовано позивачкам звернутися до суду для вирішення питання щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлого [INFO] [PERSON] . Посилаючись на вказані обставин, у позовній заяві висловлено прохання визначити позивачкам додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Ухвалами суду від 21.01.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів [PERSON] (а.с. 39-40, 41). Представник позивачів адвокат Рішко С. І. подав заяву з проханням розглядати справу без участі сторони позивача. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області подано заяву за змістом якої висловлено позицію про відсутність у селищної ради заперечень проти задоволення позовних вимог, висловлено прохання розглядати справу без участі представника селищної ради. [PERSON] подав до суду письмові пояснення за змістом яких підтвердив дійсність наведених у позовній заяві обставин, справу просив розглянути без його участі та задовольнити заявлені позивачками вимоги (а.с. 47). Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що позивачки [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, їх батьками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-16, 19-20, 24). Дідом і бабою позивачок по лінії батька були [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Баба позивачок, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 25). Згідно довідки Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 19.08.2024 № 385, [PERSON] , 1922 р.н., була постійною мешканкою [ADDRESS] . На день її смерті у даному будинку проживали та були зареєстровані її чоловік [PERSON] , 1930 р.н., та онук [PERSON] , 1978 р.н. (а.с. 26). За життя [PERSON] , [INFO] , набув у власність наступні земельні ділянки: - згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 022659, виданого 01.07.2001 Майданською сільською радою Закарпатської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 195, земельні ділянки загальною площею 05017 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Майданської сільської ради в урочищі «Біля хати» площею 0,1730 га, в урочищі «Підкопань» площею 0,1986 га, в урочищі «Зворина» площею 0,1301 га (далі Держакт №022659) (а.с. 37); - згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 022876, виданого 16.08.2001 Майданською сільською радою Закарпатської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 44, земельну ділянку загальною площею 0,1724 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Майданської сільської ради в урочищі «Довженя» (далі Держакт №022876) (а.с. 36). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.10.2013 виконкомом Майданської сільради (а.с. 27). Згідно довідки Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 19.08.2024 № 386, [PERSON] , 1930 р.н., був постійним мешканцем [ADDRESS] . На день його смерті у даному будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 30). Як зазначено в позовній заяві у листопаді 2024 року батько позивачок, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю. М. за консультацією з приводу оформлення прав на спадкове майно свого померлого [INFO] батька [PERSON] , [INFO] . За наслідками перевірки Спадкового реєстру нотаріус повідомив [PERSON] про те, що його батько за життя склав заповіт, посвідчений 11.10.2013 секретарем Майданської сільради, зареєстрований в реєстрі за № 39. Після цього [PERSON] звернувся до старости села Майдан з метою з`ясування змісту заповіту [PERSON] від 11.10.2013. Так, за змістом цього заповіту, посвідченого 11.10.2013 секретарем Майданської сільради, зареєстрованого в реєстрі за № 39, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: один цілий житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1730 га в ур. «Біля хати» земельну ділянку площею 0,1301 га в ур. «Зворина» згідно Держакту № 022659, земельну ділянку площею 0,1724 га в ур. «Довженя» згідно Держакту № 022876 він заповідав своїй онучці [PERSON] , 1987 р.н., а земельну ділянку площею 0,1986 га в ур. «Підкопань» згідно Держакту № 022659 своїй онучці [PERSON] , 1986 р.н. (а.с. 31). За даними Спадкового реєстру заповіт [PERSON] від 11.10.2013 № 39 не змінений і не скасований, спадкові справи за майном [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 16.01.2025 № 79721357 та № 79721341 (а.с. 33). Листом від 16.01.2025 за № 04/01-16 нотаріусом було роз`яснено про неможливість відкриття спадкової справи за майном померлого [PERSON] і рекомендовано позивачкам звернутися до суду для вирішення питання щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 35). Як встановлено\~судом,\~у встановлений шестимісячний строк позивачі не прийняли спадщину, оскільки не були обізнані щодо наявності заповіту складеного на їх користь. Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, повинні досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За встановлених обставин, суд вважає, що відмова у поновленні строку для прийняття спадщини порушить право спадкоємців, тому визнає вищевказані обставини як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду наведеного заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved