Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 07.02.2023 із [PERSON] , аргументуючи свої вимоги тим, що від шлюбу дітей не мають, а спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, у зв`язку з цим, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Ухвалою судді\~19.11.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду 16.12.2024 сторонам надано строк для примирення за клопотанням відповідача, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено. Ухвалою суду 20.01.2025 поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивачка вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.02.2023 Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом № 52 (а.с 5). Відповідно до частини третьої\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 24\~СК\~України передбачено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно частини другої\~статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, перебування у шлюбі носить формальний характер та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, враховано, що суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~Сімейного кодексу України. Враховуючи положення ст. 141, ч.1 ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнання відповідачем позову, позивачці слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, а 50% - стягнути на її користь з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved