Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором про споживчий кредит. З урахуванням уточнених 03 лютого 2025 року позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит №0516/49 від 27.05.2021 року в розмірі 49114,14 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 травня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №0516/49, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 200 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 29% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 травня 2026 року, на споживчі цілі. 27.05.2021 року AT «Ощадбанк» перерахував на поточний рахунок позичальника [PERSON] грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн. AT «Ощадбанк» стало відомо про смерть позичальника [PERSON] , який помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , яке видане 18.08.2022 року Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Станом на 13.08.2024 року заборгованість померлого позичальника перед AT «Ощадбанк», що сформувалась на дату його смерті за кредитним договором складала 70114,14 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 70 114,14 грн. З метою задоволення вимог кредитора, 28.10.2022 року за вих. №103.20-12/1-1388 AT «Ощадбанк» направило на адресу другої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області претензію кредитора до спадкоємців. 01.12.2022 року до банку надійшов лист № 435/02-14 від 17.11.2022 року від Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, згідно якого, Васильківська державна нотаріальна контора, виконуюча обов`язки Другої Синельниківської державної нотаріальної контори повідомила, що після померлого [INFO] [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Також банк повідомлено, що згідно претензії банка була заведена спадкова справа №189/2022. 24.02.2023 року до банку надійшла заява від [PERSON] , яка є вдовою померлого позичальника з проханням надати їй реквізити для оплати споживчого кредиту №0516/49 від 27.05.2021 року на ім`я [PERSON] , у зв`язку зі смертю останнього. 07.03.2023 року до банку від [PERSON] надійшла заява від 27.02.2023 року, в якій остання дає згоду щомісяця проводити оплату кредиту №0516/49 від 27.05.2021 року на ім`я [PERSON] в сумі 3500,00 грн. на транзитний рахунок: [NUMBER] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.08.2024 року №389766071, померлому [PERSON] належало на праві власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, серії ВЕВ №053582 р/н №541, від 23.08.2006 року, посвідченого Першою Павлоградською державною нотконторою. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.08.2024 року №389766071, 1/2 частка домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: №2-422, яке видане 06.07.2023 року, видавник: Васильківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в.о. Другої Синельниківської державної нотаріальної контори. Також, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.08.2024 року №389766071, 1/2 частка домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: №357, яке видане 05.10.2023 року, видавник: Васильківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в.о. Петропавлівської державної нотаріальної контори. Також зазначає, що відповідачкою [PERSON] у добровільному порядку було сплачено частину заборгованості за кредитним договором №0516/49 від 27.05.2021 року на загальну суму 21000,00 грн., тому заборгованість за кредитним договором станом на 31.01.2025 року становить 49114,14 грн. У судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» адвокат Юріна Вікторія Олександрівна не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги в сумі 49114,14 грн. підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка [PERSON] чотири рази у судові засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як встановлено судом, 27 травня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №0516/49, відповідно до умов якого, [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі в сумі 200000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 29% річних, зі строком остаточного погашення кредиту не пізніше 26 травня 2026 року. Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до підпункту 3.2.1 кредитного договору Банк здійснює надання Кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на Поточний рахунок Позичальника. На виконання умов підпункту 3.2.1 Кредитного договору 27.05.2021 року AT «Ощадбанк» перерахував на поточний рахунок позичальника грошові кошти в розмірі 200000,00 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , яке видане 18.08.2022 року Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). 28.10.2022 року АТ «Ощадний банк України» було направлено до Другої Синельниківської нотаріальної контори Дніпропетровської області претензію кредитора до спадкоємців. 17.11.2022 року завідуючою Васильківської державної нотаріальної контори, в.о. Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Гордієнко І.В. на підставі претензії АТ «Державний ощадний банк України» було заведено спадкову справу №189/2022 після смерті [PERSON] . 29.12.2022 року відповідачка [PERSON] звернулась до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.07.2023 року №338143773, [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, серії ВЕВ №053582 р/н №541, від 23.08.2006 року, посвідчений Першої Павлоградською державною нотаріальною конторою. 24.02.2023 року відповідачка [PERSON] звернулась до філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» з заявою, в якій прохала надати їй реквізити для оплати споживчого кредиту №0516/49 від 27.05.2021 року на ім`я [PERSON] , у зв`язку зі смертю останнього. 27.02.2023 року відповідачкою [PERSON] було надано АТ «Ощадбанк» письмову згоду на проведення щомісячних оплат кредиту №0516/49 від 27.05.2021 року на ім`я [PERSON] в сумі 3500,00 грн. на транзитний рахунок: [NUMBER] . 06.07.2023 року державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори, в.о. Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В. було видано свідоцтвом про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Станом на 13.08.2024 року заборгованість померлого [PERSON] перед AT «Ощадбанк», за Кредитним договором складала 70114,14 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 70 114,14 грн. Як зазначає представник позивача, відповідачкою [PERSON] у добровільному порядку (за час судового розгляду справи) було сплачено частину заборгованості за кредитним договором №0516/49 від 27.05.2021 року на загальну суму 21000,00 грн., згідно платіжних доручень на перерахування готівки: №1681343085605 від 29.08.2024 року, №1709622722305 від 30.09.2024 року, №1723707559905 від 16.10.2024 року, №1755724472005 від 21.11.2024 року, №1792779032005 від 30.12.2024 року, №1810236372405 від 20.01.2025 року. Як встановлено судом, станом на 31.01.2025 року сума боргу за кредитним договором №0516/49 від 27.05.2021 року становить 49114,14 грн. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною першою статті 1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282\~ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Так, згідно зі статтею 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16. Спадкування, тобто перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Право на захист є складовою суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку. Відповідно до усталеної судової практики судами традиційно визнавались за кредиторами спадкодавця права на вимогу до спадкоємців щодо виконання зобов`язань попереднього боржника, спадкодавця. Відповідно до структури ЦК України у книзі першій, розділу І «Основні положення», у статті 16 визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами. Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до правових висновків наведених у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі №645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18), а також у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 по справі №192/2761/14 (провадження № 61-4724св18.) «Зокрема відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282\~ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. Ані зі змісту, ані з системного аналізу наведеного правила у зв`язку з іншими нормами ЦК України Верховний Суд не має правових підстав зробити висновок, що такий спосіб захисту є єдино можливим. Верховний Суд дійшов висновку, що застосування правила статті 1282\~ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16\~ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ж статті 1282\~ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося. Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Відповідно до статті 5\~ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Таке розуміння права кредитора на обрання ефективного способу захисту не порушуватиме прав та інтересів спадкоємців, оскільки завжди в основі вирішення питання про прийняття спадщини лежить вольовий акт, пов`язаний із наміром спадкоємця прийняти спадщину. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору. Саме таке розуміння особливостей захисту прав кредиторів у спадкових відносинах відповідає основній меті цивільного права, якою є забезпечення стабільності цивільного обороту». Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги АТ «Ощадбанк» та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №0516/49 від 27.05.2021 року в сумі 49114,14 грн., а також на підставі ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved