Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

27.12.2024 року [PERSON] в особі представника - адвоката Сікорського М.М. звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що вона з 23.11.2011 року по 13.09.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON] , після чого відповідач з кінця 2017 року не бачився жодного разу з донькою. Відповідач створив нову сім`ю, участі у вихованні доньки не приймає, станом її здоров`я та навчанням не цікавиться, будь-який вклад у виховання та розвиток доньки не вкладає. За наведених обставин просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 30.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 31.01.2025 року, 09:00 годину. 31.01.2025 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області надав суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позивачка та її представник [PERSON] до суду не з`явилися. Представник надав суду заяву з проханням проводити підготовче засідання без його та позивачки участі, позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, відзиву на позов не надав, проте 28.01.2025 року надав заяву з проханням розглядати справу без його участі та зазначив, що позов визнає повністю і проти його задоволення не заперечує. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області до суду не з`явився, письмових пояснень щодо позову не надав, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та просив позов задовольнити. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч.3 ст. 200 ЦПК України. Положенням ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 23.11.2011 року по 13.09.2017 року. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , яка на даний час є неповнолітньою. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.01.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 49, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.09.2017 року, яке набрало законної сили 27.09.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. [PERSON] було повернуто дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу донька проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на повному її утриманні, що учасниками процесу не оспорюється. Факт проживання [PERSON] , [INFO] , та її доньки [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] підтверджується витягом № 1950/1 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.06.2024 року. [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по догляду та вихованню доньки, не проживає та не спілкується з донькою більше 8-ми років та матеріально їй не допомагає. Так, під час обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї було встановлено, що [PERSON] та її донька [PERSON] проживають у двокімнатній квартирі зі всіма зручностями на 3-му поверсі будинку. В квартирі створені всі умови для проживання та відпочинку дитини. У дівчинки своя окрема кімната, які після ремонту обладнана сучасними меблями: ліжком, стільцями, шафою для одягу, кріслом, письмовим столом. Дівчина забезпечена засобами зв`язку для дистанційного навчання, придбані канцелярські товари, підручники, книги. Матір`ю придбаний для дитини сезонний одяг та взуття. Створені всі належні умови для проживання та виховання дитини. Батько належним чином не виконував свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, не забезпечував її повноцінний догляд, медичний догляд та лікування, що не оспорюється відповідачем, який визнав позов повністю. Така поведінка відповідача свідчить про його небажання створювати належні умови проживання, виховання та розвитку своєї доньки. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 30.01.2025 року, який отриманий судом 31.01.2025 року, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його доньки, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо своєї неповнолітньої доньки, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі в її вихованні. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до положень Сімейного кодексу України він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Outcome: approved