Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.07.2024 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народились діти син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час, він з відповідачкою проживають окремо, оскільки відповідачка виїхала за кордон. Діти проживають разом з ним. Стверджує, що відповідачка відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Вказує, що на даний час коштів на утримання дітей йому не вистачає. Просив суд, згідно уточнених позовних вимог, визначити місце проживання дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , разом з їх батьком [PERSON] , [INFO] ,\~іпн.\~ [NUMBER] ,\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо задоволення позову. В судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява в якій просив суд справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з`явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі у сторін народились діти син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . /а.с. 7, 36/. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.07.2024 року шлюб між сторонами було розірвано. /а.с. 4-6/. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання та умов утримання їх спільних дітей, що підтверджується договором між батьками щодо визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні. /а.с. 14/. Відповідно до\~ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей [PERSON] , 2016 року народження та [PERSON] , 2021 року народження із батьком [PERSON] /а.с. 31/. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до\~ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Крім того, позивач [PERSON] офіційно працевлаштований та має стабільний фінансовий дохід. /а.с. 15-16, 18/. Згідно довідки-характеристики та акту обстеження житлово-побутових умов, діти проживають разом з батьком [PERSON] . Останній розлучений та на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей [PERSON] , 2016 року народження та [PERSON] , 2021 року народження. За наявними у виконавчому комітеті відомостями [PERSON] до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. /а.с. 17, 19/. Дослідивши матеріали справи, враховуючи відсутність спору між сторонами, щодо визначення місця проживання та порядку утримання їх спільних дітей, згоди самої матері дітей, та те, що відповідачка позов визнала, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 2422,00 грн.

Outcome: approved