Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

АТ «Ідея Банк» через свого представника Заставну Ольгу Василівну звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 140306,79 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн, що сплачений при подачі позовної заяви. Позов мотивований тим, що 20.12.2018 за умовами Договору комплексного обслуговування фізичних осіб між банком та [PERSON] було укладено Угоду №С-606-009934-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. При укладенні Кредитного договору сторони погодилися, що клієнт ознайомлений з умовами договору, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua. За умовами кредитного договору відповідачка отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку №\~ [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних банківських рахунків [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах установленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачці. Процентна ставка за користування кредитом становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Доступний кредитний ліміт на момент укладення угоди 17000,00 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з умовами Кредитного договору. Станом на дату подачі позову до суду відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатила нараховані відсотки та комісію та інші платежі за Кредитним договором, у зв`язку з чим представник позивача звертається до суду із позовом про стягнення заборгованості. Ухвалою судді від 29 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про проведення судового засідання за його відсутності. (а. с. 2) Згідно із ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, ухвала та судова повістка були надіслані за адресою її реєстрації відповідно до відомостей ЦНАП Городнянської територіальної громади (а. с. 40) [ADDRESS] , та адресою вказаною у позовній заяві: вул. Маршала Малиновського, 25-Г/103, м. Київ, 01001. При цьому рекомендовані повідомлення повернулися до суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». (а. с. 45, 48) Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідачка в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 20.12.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду С-606-009934-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (далі - Угода/кредитний договір). За умовами Угоди відповідачка отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії, процентна ставка за користування кредитом становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Доступний кредитний ліміт на момент укладення угоди 17000,00 грн, строк кредитування 12 місяців, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі, процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором. Відповідно до п. 2 Угоди №С-606-009934-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної карти банк відкрив клієнту поточний рахунок та випустив клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. Відповідно до п. 5.1 цієї Угоди [PERSON] ознайомлена з умовами договору, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua, з якими вона погодилася. Сторонами узгоджено та підписано порядок щомісячних платежів за угодою. Суд, дослідивши умови та зміст Угоди № С-606-009934-18-980 від 20.12.2018 дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачкою у цій справі [PERSON] та позивачем АТ «Ідея Банк» є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм § 2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У наданій позивачем банківській виписці наявна інформація про рух коштів по рахунку відповідачки [NUMBER] за період з 01.07.2016 по 10.10.2024, та містяться відомості про наявність заборгованості (а.\~с. 17-25). Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц від 25.05.2021 викладена позиція, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Суд оцінює надану позивачем виписку по рахунку фізичної особи [PERSON] належним та допустимим доказом руху коштів по картці відповідачки та доказом отримання нею коштів в межах договору від позивача. Отже, позивач належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачкою за Угодою № С-606-009934-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 20.12.20218. Натомість, відповідачка, всупереч умовам Угоди, взяті на себе зобов`язання виконувала неналежним чином, допустивши порушення умов Угоди, внаслідок чого у останньої утворилася заборгованість перед позивачем. Так, згідно з розрахунком позивача загальна заборгованість відповідачки станом на 10.10.2024 становить 140306,79 грн, яка складається з: простроченого боргу в розмірі 45501,36 грн та прострочених процентів в розмірі 94805,43 грн. Відповідно до п. 1.1 Статуту АТ «Ідея Банк» утворилось внаслідок зміни найменування та типу ПАТ «Ідея Банк». 07 серпня 2024 року позивачем на адресу відповідачки було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, а саме протягом 30 календарних днів з дня направлення вказаної вимоги, погашення заборгованості за кредитним договором № С-606-009934-18-980 від 20.12.2018, яка станом на 07.08.2024 становить 140306,79 грн. Згідно із статями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі відшкодування збитків. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідачка користувалася наданими банком коштами, не виконуючи зобов`язань за Угодою щодо своєчасного повернення позивачу наданих грошових коштів, сплати процентів та інших передбачених договором платежів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем. Частиною 1 ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved