Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

11.11.2024 [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , як начальника Підволочиської дільниці Збаразької УЕГГ Приватного АТ «Тернопільгаз», в якому просить визнати дії працівників ПрАТ «Тернопільгаз» такими, що порушують його права, як споживача, громадянина та приватної особи, нанесли йому матеріальну та моральну шкоду; зобов`язати працівників ПрАТ «Тернопільміськгаз» відновити газову мережу за кошти організації ПрАТ «Тернопільміськгаз» згідно вимог Договору транспортування природного газу та документів, наданих ним 01.08.2023 в Підволочиське відділення і підписаного Договору; зобов`язати працівників ПрАТ «Тернопільміськгаз» надати йому відшкодування за нанесену матеріальну та моральну шкоду, згідно п.8.4 Договору транспортування природного газу, в розмірі суми визначеної судом, але не менше 3000 гривень (витрати на поїздки в м.Тернопіль та смт.Підволочиськ 22 поїздки); вказати службам «Тернопільгазу» на відновлення рахунків для подання даних за фактично спожитий об`єм газу за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19.07.2023 працівниками газової служби Підволочиського відділення Збаразької УЕГГ, яку очолює [PERSON] , а також контролером [PERSON] та слюсарем [PERSON] під керівництвом інженера [PERSON] було проведено відключення газопостачання його будинку в [ADDRESS] , який з присадибною ділянкою є в його приватній власності з 21.06.2023, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вказаними діями, були порушенні його особисті інтереси, як споживача та громадянина, а саме: відключення та вилучення елементів його газової системи було проведено шляхом проникнення на приватну територію без його відома. В результаті вказаних дій, було зруйновано його систему газопостачання, проведено демонтаж його власного майна, без його відома. Також, було викрадено фланець газової магістралі. Діяннями вказаних працівників ПрАТ «Тернопілміськгаз» було припинено і розірвано Договір про газопостачання, який був і є діючим з 21.12.2005 в той час, як оплата за використаний газ проводилась вчасно і повністю до 19.07.2023. Також, було порушено вимоги Постанови КМУ №206 від 05.03.2022 «Про заборону припинення надання комунальних послуг споживачам в час воєнного стану» (в редакції станом на 19.07.2023). Акт про припинення газопостачання йому не було вручено і не направлено офіційно. Зазначає, що попередження про відключення має бути письмовим з позначкою про вручення із зазначеною підставою та датою припинення газопостачання, не раніше ніж через три дні після вручення повідомлення. Крім того, відповідачем не було виконано вимогу п.11.4 Договору про розподіл природнього газу, а саме про вирішення спірних питань в робочому чи судовому порядку, ігноруючи його неодноразові усні та письмові звернення і готовність вирішити всі непорозуміння в будь-якій формі. Відключення проводилось без судового рішення, в односторонньому порядку, без його відома, хоча про його правонаступність працівники газової служби були повідомлені. Договір на транспортування газу, ні йому, ні його матері, в письмовій формі для ознайомлення та підписання з 01.01.2020, не надавався, що суперечить п.7.1 пп.7 Договору. Вказана в Акті причина «відсутня заява-приєднання» є безпідставною, так як він надав інформацію працівникам газової служби, про те, що він є правонаступником померлої матері, а надати оригінал права власності, згідно вимог Договору зміг тільки після оформлення спадщини за заповітом після 21.06.2023. Проте, відключення проведено 19.07.2023, раніше вказаного місячного терміну, згідно п.12.4 Договору про транспортування газу. Вказана і надумана працівниками ПрАТ «Тернопільміськгаз» причина відключення «через аварійний стан «фланця» безпідставна, оскільки після його запиту на вказання дефекту та несправності, вказана версія вже не озвучувалася. На його неодноразові звернення, щодо розцінок, тарифів, обов`язків та функцій служби транспортування газу, роз`яснень не було. Також, у 2020 році після усних обіцянок і запевнень зі сторони працівників Скалатського та Підволочиського відділень та обласного управління ПрАТ «Тернопільгаз», він проводив два рази оплату за транспортування газу, частково за обома адресами, однак це не було його згодою з розцінками на транспортування газу і умовами Договору, про що він повідомляв працівників і пропонував вирішити всі питання в робочому чи судовому порядку. На порушення вимог п.11.2 Договору, відповідачем не створено системи реєстрації та розгляду звернень споживачів, що призвело до числених поїздок в м.Тернопіль та смт.Підволочиськ. Всі звернення завжди рекомендувалось (усно) направляти до вищестоящих структур. Звертає увагу на те, що припинення транспортування газу може бути проведено перекриттям кранів з їх опломбуванням або розєднанням, що вказано в п.4 глави 7 розділу VI Постанови НКРЕКП №2494 від 30.09.2015. У двох будинках, за двома адресами, на вході до будинку та до кожного елементу (пристрою) газу, встановлені перекривні газові крани, згідно технічної документації та планів. Проте, працівники газової служби практикують «обов`язкове» відрізання з встановленням заглушок, без консервації фланців, що веде до корозії і знищення газової магістралі. Викрадений фланець, йому було повернуто 10.10.2023, після неодноразових усних звернень і аж письмового звернення від 22.09.2023, без жодних пояснень. Після тривалого листування, усних та письмових звернень до Підволочиського відділення та Тернопільського управління ПрАТ «Тернопільгаз», оцінки неправомірних дій працівників не отримано. 01.08.2023 згідно рекомендацій і листа з ПрАТ «Тернопільгаз» він подав всі документи, після чого підписав Договір на транспортування газу, який він підписав в двох екземплярах, але служба ПрАТ «Тернопільгаз» їх не підписала. Згідно із листом від 22.12.2023 ПрАТ «Тернопільгаз», після звернення до [PERSON] ним була висунута вимога про підключення до мережі, як зовсім нового клієнта, з перенесенням лічильника, виробленням нових технічного паспорта та документів, хоча це суперечить вимогам Договору і переоформленню документації, після смерті власника і оформлення її на спадкоємця. Рахунки за адресами м.Скалат вул.Наливайка, 2 та [ADDRESS] , були безпідставно анульовані, із травня 2024 року позивач не може подавати дані показників газових лічильників згідно вимог до користувачів газової мережі. За підстав вищенаведеного, вважає, що його права, як споживача були порушені відповідачем, а тому просить суд позов задоволити. Ухвалою судді від 18.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/24317/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, із підстав зазначених у позові та просив суд їх задоволити Представник відповідача в судовому засіданні, щодо задоволення позовних вимог заперечив, оскільки вважає, що його довіритель, не є належним відповідачем по справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Звертаючись до суду із позовом про визнання дій працівників Приватного АТ «Тернопільгаз» протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивач визначив як відповідача [PERSON] , як начальника Підволочиської дільниці Збаразької УЕГГ Приватного АТ «Тернопільгаз». Згідно з відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Підволочиська дільниця Збаразької УЕГГ Приватного АТ «Тернопільгаз» є структурним підрозділом Приватного АТ «Тернопільгаз». Тому, оскільки Підволочиська дільниця Збаразької УЕГГ Приватного АТ «Тернопільгаз» є структурним підрозділом Приватного АТ «Тернопільгаз», директор Підволочиської дільниці Збаразької УЕГГ Приватного АТ «Тернопільгаз» не може бути відповідачем у цій справі, оскільки він діє як посадова особа юридичної особи та від її імені, тому відсутня належна цивільна процесуальна правоздатність. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу припинення газопостачання (розподілу природного газу) в домоволодіннях позивача, працівниками Збаразької УЕГГ Приватного АТ «Тернопільгаз». Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12.05.1991 містить визначення, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно положень ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 затверджений Кодекс газорозподільних систем, який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення: 1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; 2) комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; 3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу); 4) доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); 5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу. Його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників (п.п. 2, 3 Глава 1 зазначеного Кодексу). Згідно п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, договір на приєднання до газорозподільної системи/договір на приєднання письмова угода між оператором газорозподільної системи та замовником послуги з приєднання, яка укладається відповідно до вимог розділу V та за формою, наведеною в цьому Кодексі, визначає їх правовідносини під час виконання приєднання об`єкта замовника до газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) оператора газорозподільної системи; договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; заява-приєднання складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта; побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Згідно п.6 глави 3 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу (формування заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу) подають Оператору ГРМ такі документи: 1) копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на його об`єкт (приміщення); 2) копії документів замовника на право укладання договорів, а саме документів, які посвідчують фізичну особу або її представника (для фізичних осіб), документів, які посвідчують статус юридичної особи чи фізичної особи - підприємця та її представника (для юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців), та копію документа про взяття на облік або реєстрацію у територіальних органах Державної фіскальної служби; 3) копію належним чином оформленої довіреності на представника замовника, уповноваженого представляти інтереси замовника під час процедури укладання договору розподілу природного газу (за потреби). Якщо додані до заяви про внесення змін до персоніфікованих даних споживача або про укладання договору розподілу природного газу з новим власником об`єкта дані потребують уточнення, Оператор ГРМ протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви направляє споживачу (замовнику) письмовий запит щодо уточнення даних. За відсутності зауважень або після їх усунення Оператор ГРМ протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви (або дати усунення зауваження) повідомляє споживача про коригування персоніфікованих даних, а для нового споживача надає (підтверджує) сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу. Відповідно до п.5.10. глави 5 розділу V «Правил безпеки систем газопостачання» № 285 від 15.05.2015 зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 за № 674/27119 власники (балансоутримувачі та/або орендарі (наймачі)) житлових і громадських будинків, підприємств комунального та побутового обслуговування населення повинні, зокрема забезпечувати безперешкодний доступ до всіх приміщень будинків представникам газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування газового обладнання і перевірки приміщень на загазованість та за необхідності відключення газового обладнання. Згідно п.1 глави 4 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Згідно п.4 глави 4 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. Відповідно глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов`язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ (пункт 1); на період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки Оператор ГРМ встановлює лічильники газу з обмінного фонду. При цьому якщо знятий лічильник газу належав Оператору ГРМ, встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду Оператора ГРМ стає розрахунковим, що оформлюється відповідним актом, та надалі розрахунки зі споживачем здійснюються згідно з його показаннями (підпункт 1 пункту 4); у разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців. При цьому якщо знятий на періодичну повірку лічильник газу перебуває у власності Оператора ГРМ, Оператор ГРМ зобов`язаний протягом двомісячного строку з дати зняття лічильника за власний рахунок забезпечити встановлення розрахункового лічильника газу на місце знятого лічильника газу (підпункт 1 пункту 5). Після встановлення повіреного лічильника газу (або проведення повірки лічильника газу на місці його встановлення) Оператор ГРМ здійснює пломбування повіреного лічильника газу, про що складає акт про пломбування, який має підписати споживач (власник або наймач об`єкта побутового споживача (пункт 8). З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Відповідач - це особа, яка на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Водночас позивач всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісних відповідачів належними відповідачами, або залучення у справі як співвідповідачів, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до [PERSON] , як начальника Підволочиської дільниці Збаразької УЕГГ Приватного АТ «Тернопільгаз», який є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, в той час як позивачу судом роз`яснювалосб таке право, а тому наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову, який пред`явлений до неналежного відповідача. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Outcome: dismissed