Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого предстаника [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила: - встановити факт постійного проживання [PERSON] ( [INFO] ) однією сім`єю з [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ; адреса: [ADDRESS] ), починаючи з 2018 року та до дня її смерті, а саме до [INFO] , тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Заявник має намір встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, починаючи з 2018 року та до дня її смерті, а саме до [INFO] . Вони були пов`язані спільним побутом, за сумісні кошти купували продукти та речі, ліки, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] заявник здійснила її поховання. Заявник тривалий час постійно проживала з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Будь-яких інших родичів останньої не було. В судовому засіданні заяаник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримала вимоги заяви та просили встановити факт, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 26.11.2024 року представник заінтересованої особи надійслав пояснення, в який просить суд прийняти рішення про відмову [PERSON] у задоволенні заяви в повному обсязі, оскільки факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не підтверджений належними доказами. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.01.2024 року (а.с. 10). Згідно акта про фактичне проживання особи від 16.08.2024 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживала в даній квартирі за вкзааною адресою з 2018 року по 10.01.2024 року (а.с. 27). 06.02.2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубінської О.О. із заювою про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] . На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом до майна померлої [INFO] [PERSON] 06.02.2024 року заведено спадкову справу 6/2024. 09.08.2024 року постановою приватного нотаріуса приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубінської О.О. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки нею не надано нотаріусу документів, що підтверджують родинні чи інших відносин між нею та спадкодавцем. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 2 СК України, сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Згідно ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Верховний Суд зазначив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова КЦС ВС від 07 лютого 2018 року. №127/1765/16). Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю, трафіки мобільних телефонів, де буде видно, що особи ночували за однією адресою, тощо. Належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами сімейних взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних сім`ї. Наявність у позивача лише документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджують факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем (постанова ВС від 25 листопада 2019 року №202/5003/16-ц). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичної сім`ї та ведення нею спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного сторін сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України (постанова ВС 16 січня 2019 року №343/1821/16-ц, 22 серпня 2018 року №644/6274/16-ц, 12 грудня 2019 року. №466/3769/16, 24 червня 2021 року №694/646/20, 13 липня 2021 року №522/10375/19). Встановлено, що [PERSON] зареєстрована в кв. [ADDRESS] . Заявником будь-які достатні докази на підтвердження наявності спільного бюджету із [PERSON] , участі у спільних витратах, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, виникнення усталених взаємних прав та обов`язків як членів сім`ї, суду не надано. Отже, суд вважає, що заявником не доведено факту проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити в зв`язку з не підтвердженням заявником належними доказами заявленого нею факту, що має юридичне значення.

Outcome: dismissed