Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно за законом. Посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого за місцем проживання останнього відкрилась спадщина за законом до складу якої входить житловий будинок загальною площею 81,20 м.кв, 1984 року побудови та житловою площею 53,10 м кв., що в плані зазначений під літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами, під літ. «Б» - літня кухня, «В» - сарай, під літ. «Г» - вбиральня, № 1-2 огорожа. Звернувшись до приватного нотаріуса з заявою видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно про належність цього майна спадкодавцеві. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.12.2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкову справу. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що викладені в позові обставини мають місце, а вимоги позивачки є законними та підлягають задоволенню. Просить справу слухати у їх відсутності. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначав про визнання позовних вимог, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] за № [NUMBER] від 16.11.2023 року, виданого виконавчим комітетом Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (а.с.9). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини (ст.1220,1221 ЦК України). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). 13.06.2024 року [PERSON] , звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Таким чином, [PERSON] , є такою особою, що прийняла спадщину в порядку визначеному ч.1 ст.1269 ЦК України. 28.10.2024 року між спадкоємцями майна померлого [PERSON] , а саме: [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого у власність позивачки [PERSON] , переходить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2024 року, виданої приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Бурдейною Г.П., вбачається, що позивачці було відмовлено нотаріусом в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка\~\~ [PERSON] , на спадкове майно, а саме житловий будинок з належними до нього спорудами, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства,що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1984 році, що підтверджується довідкою характеристикою будівлі та споруди від 30.10.2024 року за №294. Відповідно до довідки №287 від 12.11.2024 року Кадубовецької сільської ради, Чернівецького району Чернівецької області, Старостинського округу № 5 с.Чуньків житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно по господарської книги № 12 запис 0576-1, сторінка 72 2021-205 року, належав [PERSON] , [INFO] . Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадянина на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, був побудований померлим [PERSON] , відповідно до діючого на час його будівництва законодавства. Цей факт був зареєстрований належним чином органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі №12 за № 0576-1. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] , за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи, що правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні, спадкоємець [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через органи нотаріату, суд вважає, що право позивачки підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Outcome: approved