Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

ТОВ «Свеа фінанс» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №С-112-007783-20-980 від 26.11.2020 року в сумі 60718,11 гривень. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.11.2020 року між акціонерним товариством «Ідея банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №С-112-007783-20-980. Відповідно до умов кредитного договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 200\~000 гривень, ліміт доступний клієнту на момент укладення угоди 30\~000 гривень та може змінюватися в межах встановленого угодою максимального ліміту. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 %. На виконання вищевказаного договору АТ «Ідея банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простороченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення заборгованості. 25.07.2023 року АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа фінанс» уклали договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа фінанс» (попередня назва "Росвен Інвест") набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі за договором відповідача. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №С-112-007783-20-980 від 26.11.2020 року, заборгованість відповідача станом на дату подачі позову складає 60\~718,11 гривень, з яких 27\~236,46 гривень заборгованість за основним боргом, 33\~481,65 гривень заборгованість за відсотками. Ухвалою суду від 27.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач явку представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зокрема, судові повістки на 20.12.2024 року, 15.01.2025 року, 12.02.2025 року повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 49-52, 58-61, 68). Відповідно д п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається днем вручення судової повістки. Крім того, суддею вживалися заходи щодо повідомлення про розгляд справи відповідача шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України на 15.01.2025 року та на 12.02.2025 року (а.с. 62, 69). Згідно з ч.1\~ ст. 223 ЦПК України\~ неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.02.2025 року, є дата складення повного судового рішення 17.02.2025 року. У ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дачу, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26.11.2020 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування №С-112-007782-20-980 (надалі - Кредитний договір) (а.с. 7). Відповідно до п. 3 цього кредитного договору, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 гривень. Ліміт доступний клієнту на момент укладання угоди становить 30 000 гривень, та може змінюватись в межах встановленого угодою максимального ліміту. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних та комісію за обслуговування обслуговування основної карти згідно тарифів. До угоди про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної карти та страхування позивачем додано копію паспорта відповідача [PERSON] та його картку фізичної особи платника податків з номером РНОКПП (а.с. 10 зворот - 12). При цьому в анкеті-опитувальника клієнта фізичної особи, та в кредитному договорі вказані анкетні дані [PERSON] , що співпадають з даними відповідача, отриманими судом із Єдиного державного демографічного реєстру: прізвище, ім`я та по батькові, місце народження, дата народження, місце реєстрації, номер паспорту та РНОКПП (а.с. 47). Згідно з довідкою розрахунком АТ «Ідея банк» за кредитним договором №С-112-007782-20-980 від 26.11.2020 року (а.с. 12 зворот), заборгованість [PERSON] складає 60 718,11 гривень, з яких 27\~236,46 гривень заборгованість за основним боргом, 33\~481,65 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). \~ \~ \~ \~АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен інвест Україна» уклали договір факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року (а.с. 19-23), відповідно до розділу 2 якого АТ «Ідея Банк» відступило права вимоги, а ТОВ «Росвен інвест Україна» набуло права вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «Росвен інвест Україна» було відступлено право вимоги до [PERSON] за договором №С-112-007782-20-980 від 26.11.2020 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року (а.с. 29), ТОВ «Росвен інвест Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 60\~718,11 гривень, з яких: 27236,46 гривень - заборгованість за основним боргом; 33 481,65 гривень - заборгованість по відсоткам. Згідно із рішенням від 25.03.2024 року №1 (а.с. 30) ТОВ «Росвен інвест Україна» змінило назву на товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», при цьому код юридичної особи залишився без змін. Таким чином, суд враховує, що зміна назви юридичної особи не передбачає правонаступництва, у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних правовідносин. Зміна назви юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється назва особи. Організаційно правова форма залишилась такою ж (товариство з обмеженою відповідальністю), а тому суд здійснює розгляд з урахуванням зміни назви позивача. У\~ст. 265 ЦПК України\~закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена ним під час звернення до суду через систему «електронний суд» в розмірі 2 422,40 гривень, що становить 0,8 від відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується платіжною інструкцією № 509 від 15.11.2024 року (а.с. 6). На підставі наведенного,

Outcome: approved