Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3 609,24грн., 3% річних та інфляційні втрати у сумі 1 667,77 грн., а всього у розмірі 5 277, 01 грн. та судовий збір у сумі 3 028,00грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач надає послуги з постачання електричної енергії на підставі договору про користування електричною енергією. Споживачем послуг є відповідач. Позивач належним чином виконав умови договору. Відповідач ухиляється від виконання умов договору у частині своєчасної сплати вартості за отримані послуги у розмірі, строки та порядку, визначених цим договором. Разом із тим, оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, а отже прострочив виконання грошового зобов`язання, а відтак такому необхідно здійснити оплату 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України. у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 29 листопада 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин та відсутності відзиву на позов не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, відповідач [PERSON] уклала договір з ПАТ «Київенерго» про користування електричною енергією №05251417911 та була зареєстрованим споживачем електричної енергії, що надавалась за адресою - [ADDRESS] , що підтверджено матеріалами справи. На виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» (набрав чинності 11.06.2017) Загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства «Київенерго» 13.11.2017 прийнято рішення про реорганізацію останнього шляхом виділу з нього Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (позивач у справі). Відповідно до ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Згідно п. 2.3. Статуту Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільчим балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені частиною 13 розділу XVIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії». Згідно з даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником публічного акціонерного товариства «Київенерго». Отже позивач, зокрема, є правонаступником прав і обов`язків пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією; за укладеними договорами про приєднання до електричних мереж; за укладеними договорами спільного використання технологічних електричних мереж. Отже, між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються нормами спеціального законодавства та умовами договору. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогійна норма міститься у п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Суд зазначає, що позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачеві електричне енергію за зазначеною вище адресою споживання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором та простроченням виконанням грошового зобов`язання у відповідача виникла заборгованість за послуги з постачання електричної енергії станом на 01.01.2019 в розмірі 3 609,24 грн., 1 667,77 грн - 3% річних та інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по жовтень 2024 року. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе зобов`язань в строки передбачені договором належним чином не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 3 609,24 грн., 3% річних та інфляційну складову у розмірі 1 667,77 грн. є обґрунтованими, а відтак позов необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., що підтверджено платіжним документом, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved