Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Яроміч О.В. звернулася до суду з позовом про скасування арешту з майна, в обґрунтування зазначивши наступне. Згідно ордеру на житлове приміщення, виданого виконавчим комітетом Уманської міської ради 28.12.2009 [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира є його єдиним житлом, у якій він постійно проживає та зареєстрований з 06.06.1990 разом зі своїми синами [PERSON] та [PERSON] . У квітні 2023 року [PERSON] вирішив використати своє право на приватизацію житла, однак працівники міської ради повідомили йому, що він не може подати документи на приватизацію квартири, у зв`язку з наявністю зареєстрованого обтяження речових прав на неї, а саме арешту нерухомого майна. З інформаційної довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаної квартири, позивачу стало відомо, що 05.01.2005 за № 1591943 Уманською міською державною нотаріальною конторою, на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду б/н від 05.01.2005, накладено арешт на вищевказану квартиру [ADDRESS] , при цьому власником квартири зазначено [PERSON] , який є сином позивача. Однак він також ніколи не був власником цієї квартири, а мав лише право користування нею. Листом ВДВС у м. Умані позивача було повідомлено, що дійсно 05.01.2005 зареєстровано обтяження на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду від 05.01.2005, тому йому було рекомендовано звернутися до Уманського міськрайонного суду, що ним було і зроблено, але 25.12.2023 судом йому повідомлено, що в архіві суду ухвала щодо запитуваної ним інформації відсутня. Черкаським обласним державним нотаріальним архівом, у відповідь на звернення позивача, також було відмовлено у наданні копії документів, на підставі яких було накладено арешт на квартиру, оскільки він не є особою, щодо якої вчинялись нотаріальні дії. У зв`язку з цим, єдиним можливим способом захистити його права є звернення до суду з цим позовом. Просить суд скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 1591943; зареєстрований 05.01.2005 Уманською міською державною нотаріальною конторою; підстава обтяження: ухвала б/н, 05.01.2005, Уманський міськрайонний суд; об`єкт обтяження: невизначено, все майно, адреса: [ADDRESS] ; заявник Уманський міськрайонний суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача [PERSON] , у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність її довірителя позивача по справі, позовні вимоги підтримують та просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник третьої особи Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, від представника [PERSON] на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд розглядати справу без участі представника Уманської міської ради за наявними матеріалами справи, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, та врахувавши позицію сторін, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно ордера на житлове приміщення № 02693 серія А від 28.12.2009, [PERSON] з сім`єю, на підставі рішення виконкому від 10 грудня 2009 року, надано право зайняття житлового приміщення площею 18,5 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: квартиронаймач [PERSON] , його сини [PERSON] та [PERSON] . Згідно відповіді Уманського виробничого відділку КП «ЧООБТІ» від 05.01.2024 за № 1, на адвокатський запит від 03.01.2024, станом на 01.01.2013 в Уманському відділку КП «ЧООБТІ» квартира [ADDRESS] не зареєстрована, інвентаризаційна справа відсутня. Разом з тим, у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , сформованої 14.01.2024 за № 361780906, 05.01.2005 за № 1591943 Уманською міською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт нерухомого майна на підставі ухвали, б/н, 05.01.2005, Уманський міськрайонний суд, при цьому вказано, що арешт накладено на майно власника [PERSON] . 02.08.2023 за вих. № 51766/26.8-30/6 відділом державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ім`я позивача [PERSON] направлено повідомлення, у якому вказують, що дійсно згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 05.01.2005 зареєстровано обтяження № 1591943, але так як підставою такого обтяження є ухвала Уманського міськрайонного суду йому рекомендовано звернутися саме до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. 21.12.2023 позивачем [PERSON] та його представником [PERSON] до Уманського міськрайонного суду подано заяву про надання інформації з приводу накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , право користування якою належить [PERSON] . Згідно відповіді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.12.2023 за № 01.8/116/23, в архіві суду відсутня ухвала щодо запитуваної інформації. Також, згідно відповіді державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори, в порядку заміщення державного нотаріуса Черкаського обласного державного нотаріального архіву, від 21.12.2023 за вих. № 1488/01-17 на запит позивача [PERSON] , власником квартири [ADDRESS] станом на дату реєстрації обтяження зазначений [PERSON] . Оскільки [PERSON] не є особою, на майно якої було зареєстровано арешт, то копії документів, що стали підставою для реєстрації обтяження, йому надати не можуть. На запит суду Черкаським обласним державним нотаріальним архівом надано копію ухвали Уманського міськрайсуду від 17.12.2004 у справі № 2-2673-2004, згідно якої по цивільній справі за позовом кредитної спілки «Злагода» до [PERSON] , третьою особою у якій зазначений [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики, заборонено відповідачу, а також третій особі [PERSON] ( [ADDRESS] ) проводити дії по відчуженню майна, яке їм належить. У відповідності до супровідного листа Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.01.2005 за № 19028, до державного нотаріуса Уманської міської держнотконтори, копія вказаної ухвали направлена державному нотаріусу для виконання, та згідно відмітки на ньому отримана 05.01.2005. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виданого 05.01.2005 за № 2330774, на підставі ухвали б/н Уманського міськрайонного суду від 05.01.2005, зареєстровано обтяження на все майно, [ADDRESS] , власник [PERSON] . Реєстраційний номер обтяження № 1591943. У відповідності до копії рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.02.2005, яке, згідно відмітки, набрало законної сили 06.03.2005, з [PERSON] та [PERSON] , солідарно стягнуто на користь КС «Злагода» всього 1585,00 грн. Разом з тим, згідно відповіді відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.12.2024 за № 114460/26.8-32/6, при перевірці бази даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, в тому числі спеціального розділу, виконавчі провадження відносно [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Злагода» у Відділі на виконанні не перебували. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Порядок надання житла для постійного проживання з державного або комунального фонду, які інші питання житлового права регламентуються Житловим кодексом України. Відповідно да статті\~32 Житлового кодексу України,\~громадяни самостійно здійснюють право на одержання жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду з настанням повноліття, тобто\~після досягнення вісімнадцятирічного віку, а такі, що одружилися або влаштувалися на роботу у передбачених законом випадках до досягнення вісімнадцятирічного віку, - відповідно\~з часу одруження або влаштування на роботу. Інші неповнолітні (віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років) здійснюють право на одержання жилого приміщення\~за згодою батьків або піклувальників. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих умовах, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства. Жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів місцевих рад, представників громадських об`єднань, трудових колективів. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України. У ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в ході судового розгляду позивачу [PERSON] у користування на підставі рішення виконавчого комітету міської ради було передано у користування спірну квартиру [ADDRESS] . В підтвердження права зайняття вказаної квартири позивачу видано ордер на житлове приміщення. Згідно вказаного ордеру, до складу сім`ї користувача квартири були внесені його сини відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] . У зв`язку з тим, що позивач не реалізував своє право на приватизацію вказаної житлової площі, право власності на квартиру за ним не було зареєстроване. Квартира [ADDRESS] , у КП «ЧООБТІ» не зареєстрована. Позивач, у своєму позові вказує про те, що він мав намір реалізувати свої права та приватизувати вказану квартиру, але як йому стало відомо, на квартиру зареєстроване обтяження. При цьому, судом встановлено, що дійсно накладення арешту на вказану квартиру наявне, але такий арешт накладено судом в ході розгляду цивільної справи, третьою особою у якій є син позивача, [PERSON] , який виступав поручителем, при укладенні іншою особою кредитного договору. Рішення суду винесено та набрало законної сили, але у виконавчій службі відсутнє виконавче провадження щодо примусового виконання такого рішення. Більше того, згідно ухвали про накладення арешту на майно, арешт саме на цю квартиру не накладався, а в ухвалі суду мова йшла про належне [PERSON] майно, а квартира [ADDRESS] не є власністю відповідача. Тобто у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право позивача, як належного користувача, в частині вільного користування та оформлення прав на таке майно, оскільки створюють перешкоду йому у безкоштовній приватизації набути право власності на квартиру. Враховуючи вказані обставини, суд погоджується з доводами позовної заяви та вважає, що відомості в реєстрі про заборону на нерухоме майно впливають на права позивача та створюють йому перешкоду в частині належного оформлення права власності на квартиру та її приватизацію, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved