Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилався на те, що він є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2007. З листопада 2022 року відповідач [PERSON] жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не здійснює виховної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Позивач самостійно здійснює матеріальне утримання сина, забезпечує дитині виховання, належні умови проживання, розвитку, навчання та дбає про його здоров`я. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України доручено Органу опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судове засідання надати письмовий висновок щодо розв`язання даного спору (а.с.15). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.22). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Курячий А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Своїм правом надання відзиву на позов не скористалася. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради та зазначила, що вважає позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] недоцільним. За клопотанням представника позивача адвоката Курячого А.М. у судовому засіданні 19.12.2024 було допитано свідків. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, повідомила, що проживає з позивачем в одному під`їзді та знайома з ним більше десяти років. Постійно бачить позивача разом з дитиною. Відповідача [PERSON] бачила в останнє влітку у 2022 році. Не знає чому наразі вона не з дитиною. Свідок [PERSON] , яка також є сусідкою позивача, повідомила суду, що проживає поряд з ним десь з 2003 року. На початку війни відповідач разом з сином виїхала до Польщі, потім повернулася додому, але згодом знову поїхала, утім вже сама без дитини. Останній раз бачила [PERSON] влітку 2022 року. Вона нормально ставилася до дитини, але була дуже емоційною, інколи кричала. Наразі свідок постійно бачить позивача разом з сином, до них приходить мати позивача, допомагає їм. Вважає, що [PERSON] гарний батько. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №592 (а.с.29). З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2024 року [PERSON] надала нотаріально посвідчену заяву, в якій повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Згідно довідки №009193 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17.05.2024, вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , та його син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Довідкою №01-16/34 від 24.05.2024, виданої КЗДО №69 ДМР, підтверджується, що син [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , відвідував заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №69 ДМР з 11.06.2020. Дитину приводив і забирав батько (зі слів вихователів). Рекомендації, які надавали вихователі, тато виконував (а.с.33). Згідно довідки №53 від 20.05.2024, [PERSON] , [INFO] , навчається у 1-А класі Дніпровської гімназії №86 Дніпровської міської ради. Учень регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. З педагогами щодо навчання дитини спілкується виключно батько. За час навчання хлопця, мати школу не відвідувала, контакту зі школою не підтримує, бесід щодо дитини з педагогами школи не проводить. Вихованням [PERSON] займається батько- [PERSON] . Дитину до школи приводить батько і забирає батько (а.с.31). Відповідно до довідки №31 від 21.05.2024, виданої Центром розвитку мовлення «Сонечко», [PERSON] регулярно відвідує заняття в дитячому мовному центрі «Сонечко» з розвитку та виправлення дефекту мовлення. З моменту початку занять і по теперішній час дитину до центру приводить виключно батько - [PERSON] (а.с.35). Згідно відповіді на адвокатський запит від 05.06.2024 №58/24, наданої адвокату Курячому А.М. ТОВ НВП «Медицинські системи і технології», [PERSON] , [INFO] , задекларований в Медичному центрі ТОВ НВП «Медицинські системи і технології» у педіатра [PERSON] з 20.05.2024. У зв`язку з тим, що [PERSON] є малолітньою особою, Декларацію від його імені підписано батьком - [PERSON] . В разі необхідності, всі контакти щодо здоров`я дитини здійснюються з батьком (а.с.36). Висновком органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради №4/5-822 від 15.10.2024 визнано недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1983 року народження, відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.45-49). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради №4/5-822 від 15.10.2024 щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки даний висновок є достатньо обґрунтованим. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Сам по собі факт не відвідування матір`ю навчального закладу де навчається дитина, не спілкування з класним керівником дитини не можна вважати тим, що мати ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини. Крім того, суд критично ставиться до заяви [PERSON] про надання згоди на позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відмова батьків від дитини є неправомірною та не відповідає інтересам дитини. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю та збереження особистих відносини між батьками та дітьми, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, утім таких обставин у справі не встановлено. Суд також враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в даній справі за рішенням суду у задоволенні позовних вимог було відмовлено, судові витрати за позовом покладаються на позивача.

Outcome: dismissed