Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

У червні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4483393 від 18 липня 2021 року у розмірі 34 274,08 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. та 9000 грн. понесених витрат на правову допомогу. В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідач 18 липня 2021 року уклав договір про надання споживчого кредиту № 4483393 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» за умовами якого отримав позику у розмірі 11 000 грн. 04 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до відповідача. Станом на 10 травня 2024 року заборгованість за договором відповідачем не погашено, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 34 274,08 грн. Ухвалою судді від 25 червня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 31 жовтня 2024 року від представника відповідача, адвоката Гуцул М.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що у липні 2021 року відповідач вирішив скористатись послугами ТОВ «Авентус Україна» для отримання фінансової послуги з отримання споживчого кредиту. 18 липня 2021 року він отримав кредитні кошти в розмірі 11 000 грн. через сайт ТОВ «Авентус Україна». Договір у письмовій формі укладений не був. З умовами кредитного договору відповідач ознайомлений не був. Відповідач користувався кредитними коштами. У зв`язку з скрутним матеріальним становищем споживчий кредит не повернув. Відповідач 20 вересня 2021 року вніс на рахунок ТОВ «Авентус Україна» кошти у сумі 2 000 грн. З 25 лютого 2022 року по теперішній час проходить військову службі. Вказано, що позивачем не надано доказів того, що відповідач під час складання заяви ознайомлений з умовами договору про надання споживчого кредиту. Не надано заяву відповідача щодо отримання споживчого кредиту та відсутня будь яка інформація стосовно того, що ТОВ «Авентус Україна» та відповідач погодили істотні умови договору. Вважає, що посилання позивача на пролонгацію строку кредиту є недоведеним. Підстави для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування у період з 18 липня 2021 року по 10 травня 2024 року включно на суму 23 080 грн. відсутні. Позивачем протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по червень 2023 року та розрахунок 3 % річних за період з 24 лютого 2022 року по 10 травня 2024 року. Відповідач з 25 лютого 2022 року по теперішній час проходить військову службу, тому проценти за користування споживчим кредитом не підлягають нарахуванню. 05 листопада 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Вказано, що відповідно до кредитного договору підписуючи цей договір, споживач (позичальник) підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що розміщенні та Веб-сайті та затвердженні наказом № 53-ОД від 16 січня 2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 18 липня 2021, при укладенні договору, [PERSON] було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення договору споживчого кредиту. Між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Сторони погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, кредитором нарахована заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Вказано, що позивачем було нараховано проценти за користування кредитом до призову відповідача на військову службу та до початку повномасштабного вторгнення. Відповідач не повідомляв ні первісних кредиторів, ні позивача про набуття статусу військовослужбовця. Позивач дізнався про дану обставину лише під час розгляду даної справи з наданих відповідачем документів. Таким чином, відсутні підстави для застосування ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник відповідача, адвокат Гуцул М.С. у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 18 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 4483393, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит шляхом переказу на картковий рахунок у розмірі 11 000 грн. строком на 30 днів, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,9 % за кожен день користування кредитом. Вказана інформація, також вбачається із таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Також у матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови . За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Із наданих позивачем та досліджених судом документів встановлено, що відповідач користувався наданими йому кредитними коштами, кошти в порядку та строки встановлені в договорі не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором про споживчий кредит станом на 10 травня 2024 року у розмірі 34 274,08 грн. 04 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до відповідача. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 34 274,08 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем. Суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, а тому з нього на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 11 000 гривень, тому в цій вимозі позов підлягає до задоволення повністю. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, суд виходить з наступного. За умовами укладеного між сторонами договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу позику в розмірі 11000 грн., на строк 30 днів. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. З картки обліку договору про надання споживчого кредиту вбачається, що відповідач здійснив погашення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2 000 грн. Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Пунктом 1.4 договору встановлено, що строк кредиту (становить) 30 днів, детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці, що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що відповідач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 цього договору. За користування кредитом відповідач має сплатити проценти у розмірі 4 702,50 грн. Пунктом 4.1 договору про надання споживчого кредиту визначено, що зокрема, строк кредиту може бути продовжено за ініціативою відповідача, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пунктом 4.2 (підпунктами 4.21 - 4.2.4) договору. Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 відповідач у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 грн. (включно), може ініціювати продовження строку користування кредиту відповідно до підпункту 4.2.2 договору. Згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 договору пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24-х годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Якщо Споживач, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язана повідомити про це Товариство в один з наведених у договорі способів. В іншому разі здійсненим Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом. Відповідачем не подано доказів, що він здійснюючи платіж у розмірі 2 000 грн., повідомив товариство про те, що не бажає продовжувати строк користування кредитом, а тому суд виходить з того, що здійснення ним цього платежу розцінювалось товариством як пропозиція (оферта) щодо продовження строку користування кредитом. Разом з тим, підпунктом 4.2.3 пункту 4.2 договору передбачено, що товариство має право, а не обов`язок протягом строку для відповіді (24 години з моменту здійснення Споживачем платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів) акцептувати пропозицію (оферту) Споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі. Позивачем не подано доказів, які б вказували, що товариство у порядку та строк, визначені умовами договору, акцептувало пропозицію відповідача про продовження строку користування кредитом. За таких обставин суд вважає, що продовження строку користування кредитом за ініціативою відповідача не відбулось, а тому нарахування процентів за користування кредитом за межами строку кредитування є безпідставним. За вказаних підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів за користуванням кредиту з урахуванням сплати у розмірі 2 702,50 грн. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає таке. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зі змісту позовної заяви випливає, що позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Але, відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків інфляційних втрат та 3 % річних вбачається, що вони виконані за період з 04 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року, тобто до початку дії воєнного стану і тому вимога про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат в сумі 176 грн. та 3 % річних в сумі 18,08 грн., підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обумовленої договором про надання правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи та значимості таких дій у справі, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial