Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] (далі спадкодавець). 27.04.1991 року спадкодавець уклала шлюб із батьком заявниці - [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою адресою [ADDRESS] . Спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] та його дочка [PERSON] , які зареєстрували за собою право власності по 1/2 частці у спадковому майні. На час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в будинку [ADDRESS] разом із заявницею [PERSON] . З 2018 року та до моменту смерті [PERSON] [INFO] , заявниця постійно проживала разом із нею, вели спільне господарство та були пов?язані спільним побутом. Заявниця за свій рахунок поховала [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Спадкодавець на час смерті у шлюбі не перебувала та дітей не мала, проживала разом із заявницею, що за змістом ст. 1268 Цивільного кодексу України є свідченням прийняття заявницею спадщини померлої. 28 січня 2025 року заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину на законом. Постановою нотаріуса від 28.01.2025 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв?язку з тим, що відсутнє підтвердження родинних зв?язків між спадкодавцем чи підтвердження факту проживання однією сім?єю спадкодавця та заявника. У зв?язку із вказаними обставинами заявниця вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За життя [PERSON] заповіт не складала. Фактично спадщину від померлої прийняла заявниця як спадкоємець за законом четвертої черги, оскільки понад п?ять років на день смерті проживала разом із нею однією сім?єю, на час відкриття спадщини були пов?язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Після смерті спадкодавця було здійснено реєстрацію спадкової справи за номером 2/2025. Із заявою про прийняття спадщини, крім заявниці, до нотаріуса ніхто не звертався. З огляду на викладене, просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] на час відкриття спадщини. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 05.02.2025 від неї поштовий зв`язком надійшла до суду заява, в якій остання просить розгляд даної справи проводити без її участі, заяву підтримує та просить таку задовольнити. Представник Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, селищний голова Олег Бурса 10.02.2025 направив на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд приходить до такого висновку. Стаття 1216 Цивільного кодексу України містить поняття спадкування, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Глава 87 Цивільного кодексу України регулює відносини, що стосуються здійснення прав на спадкування. Зокрема тут міститься положення, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №? 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв?язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому засіданні було встановлено, що батьками заявниці [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батько заявниці [PERSON] [INFO] вдруге одружився з [PERSON] , якій після одруження присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Громадянин [PERSON] , згідно зі свідоцтвом на смерть серії [NUMBER] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , спадкоємцями, які прийняли спадщину були [PERSON] та [PERSON] і відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №66280707 від 06.09.2021 і №66359876 від 10.09.2021, свідоцтв про право на спадщину за законом №1254 від 10.09.2021 та витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №273378082 від 06.09.2021 і 274189846 від 10.09.2021 житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований у [ADDRESS] є спадковим майном, на яке видано свідоцтво про право на спадщину по 1/2 частці й проведено державну реєстрацію за [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] [INFO] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , після смерті [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Маріни А.С. із заявою про прийняття спадщини й згідно з витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі 28.01.2025 було відкрито спадкову справу №73549693. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до постанови приватного нотаріуса №06/0116 від 18.01.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] не подала підтвердження родинних зв`язків зі спадкодавцем чи факту проживання однією сім`єю. Отже, встановлення цього юридичного факту, необхідне заявниці для оформлення своїх спадкових прав на майно, що належало [PERSON] . Згідно з актом обстеження матеріально побутових умов громадянки [PERSON] від 27.01.2025, що був складений депутатом Великобичківської селищної ради Валентиною Божук та затверджений селищним головою Олегом Бурсою, №25 від 27.01.2025 [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою [ADDRESS] , де разом з нею до дня смерті [INFO] проживала [PERSON] , яка була другою жінкою батька [PERSON] . Поховання [PERSON] здійснила [PERSON] власним коштом. [PERSON] своїх дітей не мала. Як вбачається з довідок Великобичківської селищної ради №171/02.1.42 від 27.01.2025, №199/02.1-42 від 28.01.2025 та №198/02.1-42 від 28.01.2025 [PERSON] , [INFO] , є зареєстрованою у [ADDRESS] , але проживала разом з [PERSON] у [ADDRESS] та вели спільне господарство аж до дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У цьому будинку зареєстрованою була лише [PERSON] . Отже, заявниця [PERSON] довела належними та допустимими доказами те, що вона на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала разом зі спадкодавцем у будинку [ADDRESS] , тому відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України підтверджено факт прийняття заявницею спадщини померлої. Спору з приводу спадкування майна померлої немає, адже [PERSON] не мала своїх дітей, а її чоловік помер [INFO] . Реєстрація заявниці [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] за різними адресами та відсутність відповідного документу, який би підтверджував факт постійного проживання стали перешкодою у реалізації прав заявниці на спадкування майна, що належало [PERSON] , тобто позбавляє її можливості скористатися своїм правом на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, іншим шляхом встановити цей факт немає можливості, а відтак суд вважає заяву заявниці обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved