Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення суду на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , з твердої грошової суми 500 грн., щомісяця на 1/4 частину всіх видів доходу відповідача. Позивачка в судове засідання не з`явилася надала заяву про підтримання позовних вимог та просила суд задовольнити позов у повному обсязі, а також клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с. 53). Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 47, 51, 52), причини неявки не повідомив, відзив на позов не надавав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 року у справі №523/19124/14-ц з [PERSON] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~стягнуто аліменти\~на утримання\~сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 27.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Також встановлено, що розмір грошового забезпечення платника змінився та став більшим, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~Постановою ВР України № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевказані правові норми законодавства, суд приходить до висновку про те, що вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави пілягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved