Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом, поданим представником Памірським М.А., до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за договором №458446-КС-001 про надання кредиту від 13.01.2023 у розмірі 32\~260,80 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.01.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №458446-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 10\~000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування у порядку та на умовах, визначених цим договором. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10\~000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника, однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, відтак у останнього станом на 02.10.2024 утворилася заборгованість за договором у розмірі 32\~260,80 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному\~ст. 187 ЦПК України. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17.02.2025 у клопотанні представника позивача про витребування доказів відмовлено. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. При цьому, Законом України «Про споживче кредитування» встановлено, що споживчий кредит (кредит) це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Статтею 13 Закону «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1046,\~1048, 1049 ЦК України ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 13.01.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №458446-КС-001 про надання кредиту, шляхом підписання такого електронним підписом позичальника, відтвореним з використанням одноразового ідентифікатора UA-7314, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) надає [PERSON] (позичальнику) грошові кошти (кредит) у розмірі 10\~000,00 грн., шляхом безготівкового переказу коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника, наведений у розділі 8 договору, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором. Умовами договору визначено строк надання кредиту, що становить 16 тижнів, термін дії договору (дата повернення кредиту) 05.05.2023. Тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка складає 2,0000000% в день, знижена 1,16395000% в день. Також визначено розмірі комісії за надання кредиту, що становить 1\~500,00 грн. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» в повному обсязі виконано умови укладеного договору, шляхом перерахування через платіжний сервіс «Platon» грошових коштів (кредиту) у розмірі 10\~000,00 грн. на картковий рахунок позичальника [PERSON] , зазначений останнім, [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 02.10.2024. Водночас, відповідач [PERSON] , отримавши грошові кошти, взяті на себе за укладеним договором зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим в останнього, згідно з розрахунком позивача, станом на 02.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 32\~260,80 грн., з яких: 10\~000,00 грн. заборгованість за кредитом, 20\~760,80 грн. заборгованість за відсотками, 1\~500,00 грн. заборгованість за комісією. Будь-яких доказів, які б спростовували наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, а також доказів виконання зобов`язань відповідачем не надано, а відтак суд приймає такий до уваги як належний доказ розміру наявної заборгованості. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням презумпції правомірності правочину, взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, які ним не виконувалися належним чином, оскільки доказів повернення фактично отриманих та використаних коштів в добровільному порядку матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 32\~260,80 грн. є обґрунтованими та підставними, відтак позов слід задовольнити. Окрім цього, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved