Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Яготинського районного суду Київської області з цим позовом, в якому просить стягувати щомісячно із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на утримання понолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів [PERSON] , до закінчення дитиною навчання, чи до досягнення 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.04.2001 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб. Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 04.04.2024 року у справі 382/1916/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу у сторін є троє спільних дітей, в тому числі - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , де батьком записаний позивач - [PERSON] , а матір`ю записана [PERSON] . Після розлучення сторін діти залишилися проживати разом з позивачем за місцем його реєстрації, а відповідачка [PERSON] вже більше року, як фактично без реєстрації проживає за іншою адресою. З 19.09.2022 року і на даний час співльний син сторін [PERSON] здобуває вищу освіту за спеціальністю "Комп`ютерна інженерія" факультету інформаційних технологій Національного університету біоресурсів і природокористування України денної форми навчання, що підтверджується довідкою за №4304 від 11.07.2024 року. [INFO] їхньому сину [PERSON] виповнилося 18 років. Син сторін [PERSON] самостійних доходів не має бо навчається на денній формі навчання, а тому він перебуває на повному утриманні позивача, при цьому відповдачка понад півтора роки не надає ніяких коштів а ні позивачу на утримання дитини, а ні самому [PERSON] на його прожиття. Не бере участь відповідачка і у витратах на оплату освітньої послуги з навчання їх спільного з позивачем сина в Національному університеті біоресурсів і природокористування України. Оплата такої послуги на підставі укладеного договору здійснюється позивачем та його батьками, які допомагають позивачу в утриманні та вихованні дітей. Відповідачка про їх спільну повнолітню дитину зовсім не дбає: не переймається особистим та студентським життям сина, не дбає про забезпечення його продуктами харчування на період його щотижневого проживання у гуртожитку та не готує йому їжу у періоди проживання дома, не бере участі в оплаті його навчання у ВУЗі, не бере участі у придбанні сину необхідного сезонного одягу та взуття, не надає сину коштів на проїзд до навчального закладу та на зворотну дорогу додому, не слідкує за його станом здоров`я, не бере участі у вихованні сина. Цим усім займається лише позивач. Наведені обставини підтверджуються Актом обстеження житлових умов, складеним 23.09.2024 року депутатом Яготинської міскої ради Київської області Гладкою Анжелою Борисівною у присутності свідків, довідкою з місця роботи позивача про доходи. До часу подання даної заяви у добровільному порядку питання участі матері у щомісячному утриманні повнолітнього сина сторін на період його навчання вирішене не було, оскільки між позивачем та відповідачкою [PERSON] не було досягнуто згоди з приводу способу виконання нею свого обов`язку утримувати сина [PERSON] . Місце роботи [PERSON] позивачу не відоме, проте йому відомо, що вона працює та має постійний дохід. Відповідачка є фізично здоровою. 10.09.2024 року Яготинським районним судом Київської області (справа №382/1412/24) було ухвалене судове рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмір частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.07.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач працює в ПП "Гранд" на умовах неповного робочого дня та має постійний заробіток у розмірі 3028 грн щомісяно, що підтверджується довідкою з місця роботи. Також у позивача є зареєстрований інтернет-магазин, через який він здійснює продаж виробів власного виробництва. На утриманні позивача перебуває спільний син сторін неповнолітній син [PERSON] , на утримання якого за рішенням суду з відповідачки стягуються аліменти, проте вона їх не сплачує. Позивач докладає значні зусилля для забезпечення його повнолітньому сину [PERSON] , який продовжує навчання, належного рівня життя та розвитку, але, якби у його утриманні брала участь і його мати, то це значно покращило б його матеріальне становище. Так на даний час їх син [PERSON] нагально потребує прдбання: 1) мобільного телефону (вартість якого - 10799,00 грн); 2) зарядного пристрою до телефону (вартість якого - 799,00 грн); 3) ноутбуку (вартість якого 36999,00 грн); 4) двох пар кросівок (вартістю 2859,00 грн та 2879,00 грн); 5) куртки осінь/весна (вартістю 2600,00 грн); 6) рюкзака (вартістю 516,00 грн); 7) брюк/штанів (вартістю 1299,00 грн та 899,00 грн); 8) светру/реглану (вартістю 1169,00 грн та 974,00 грн); 9) сорочки (вартістю 690,00 грн). І ці всі необхідні синові речі, які наведені вище, за їх ціною не відповідають характеристикам товарів високої якості, але все в сукупності має для позивача значну суму витрат, а тому без допомоги батьків-пенсіонерів позивача та без позики коштів позивач не зможе забезпечити сина найнеобхідіншим. Окрім цього, позивачу щотижня потрібно підготувати синові продукти харчування на період (п`ять днів), коли від перебуває на денному навчанні в ВУЗі та проживає у гуртожитку. За підрахунками позивача це складає суму біля 500-700 грн на п`ять днів. А ще сину потрібні кошти на оплату проїзду за маршрутом Яготин-Київ та у зворотному порядку, а також на оплату міського транспорту (автобус, тролейбус, метро тощо), придбання питної води, молочних продуктів та хліба, на що я сину щотижня виділяю 500 грн. Тому участь відповідачки в утримання повнолітнього сина - студента є вкрай необхідною. Ухвалою від 06.11.2024 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату проведення судових засідань повідомлялася належним чином. Сторона відповідача подала відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити в позові повністю з мотивів недоведеності позивачем несення витрат на утримання сина, який продовжує навчання, та їх необґрунтованості. Також, подано заяву про розгляду справи за відсуності представника. Представником позивача подана заперечення на відзив, відповідно до якого сторона позивача наголошує на тому, що третя особа продовжує навчання в м. Києві на денній формі, проживає у гуртожитку, не працює, а позивач несе витрати на оплату навчання сина, його проживання у гуртожитку, харчування, проїзд, та всі інші витрати, пов`язані з цим. Третя особа в судовому засіданні підтвердила зазначені в позові обставини, а також зазначила, що самостійного доходу не має, не працює, всі витрати, пов`язані з його навчанням у м. Києві, несе його батько, з яким він продовжує проживати, коли повертається із навчання до м. Яготин. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно із рішенням суду від 04.04.2024 року було вирішено розірвати. Від шлюбу сторони мають трьох дітей, втому числі син [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати разом із батьком та перебуває на його утриманні (відповідно до акту обстеження житлового будинку від 23.09.2024 року, що знаходиться в [ADDRESS] ). Відповідно до довідки "Національний університет біоресурсів і природокористування України" від 11.07.2024 за №4304 [PERSON] навчається на 2 курсі денної форми навчання на факультеті інформаційних технологій та здобуває спеціальність "Комп`ютерна інженерія". Термін закінчення навчання 30.06.2026 року. На даний час, він навчається на третьому курсі зазначеного навчального закладу. Позивач зазначає, що у зв`язку з навчанням сина, який живе у гуртожитку, не працює та продовжує перебувати на повному утриманні позивача, син потребує матеріальної допомоги, а відповідачка може надавати таку допомогу. У судовому засіданні третя особа повністю підтвердила викладені в позові обставини, він продовжує навчання в м. Києві на денній формі, проживає у гуртожитку, не працює, а позивач несе витрати на оплату навчання, його проживання у гуртожитку, харчування, проїзд, та всі інші витрати, пов`язані з цим, про які вказано в позовній заяві. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У даному випадку, відповідно до встановлених судом обставин, син продовжує проживати з батьком, який несе всі витрати на сина, пов`язані з його навчанням, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. У постанові від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 Верховний Суд дійшов висновку щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом, син сторін після досягнення повноліття продовжує навчатися у навчальному закладі, не працює та вочевидь потребує матеріальної допомоги. У постанові від 13.05.2021 року у справі № 308/4214/18 Верховний Суд зазначив, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вирішуючи питання щодо розміру заявлених до стягнення аліментів на повнолітнього сина, що навчається, не працює, з дня подачі позову, враховуючи, що спільна дитина сторін продовужує перебувати на утриманні позивача, відповідачка допомоги на утримання сина не надає, хоча може та повинна її надавати, є працездатною особою та, за твердженням позивача, працевлаштована (доказів протилежного суду не надано), доказів перебування на її утриманні інших осіб нею не надано (відповідачка не подала належних письмових доказів неможливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі, не спростувала наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі), а також беручи до уваги матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в заявленому розмірі. З арухванням викладеного доводи відзиву судом відхиляються, оскільки вони не спростовують встановлені судом обставини та висновки суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідачки в розмірі 1/6 частини всіх видів її доходу, починаючи зі звернення з позовом (14.10.2024), до закінчення навчання або до досягнення сином двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. Такий розмір аліментів, на думку суду, у цьому випадку є достатнім та таким, що відповідає потребам повнолітнього сина, оскільки стягнення аліментів на його утримання у зв`язку із продовженням навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, позаяк на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Outcome: approved