Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

У листопаді 2024 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020 до 31.07.2024 у сумі 1968 грн. 36 коп., заборгованість за отриані послуги з централізованого постачання гарячої води/послуги з постачання гаряої води за період з 01.01.2020 по 31.07.2024 у сумі 16955 грн. 30 коп., заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 в сумі 320 грн. 10 коп., заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 у сумі 287 грн. 21 коп., втрати від інфляційних процесів у сумі 872 грн. 73 коп. та 3% річних у сумі 415 грн. 46 коп. Обґрунтовано позов тим, що квартира [ADDRESS] обладнано системою індивідуального опалення. Договірні відносини між АТ «ОТКЕ» та [PERSON] врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджений постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 та Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води, затверджений постановою КМУ від 21.08.2019 № 1182. Однак, у порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснював оплату за надані послуги у повному обсязі в установлений строк, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка ним у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача подала клопотання про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлявся завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку та була отримана ним особисто 09 грудня 2024 року. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, матеріали заяви про видачу судового наказу № 750/663/23, суд встановив наступне. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення для суб`єктів усіх форм власності. Як зазначено в позові, будинок [ADDRESS] підключений до об`єднаної системи централізованого опалення. Будинок обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії. Квартира [ADDRESS] в даному будинку обладнана системою індивідуального опалення, квартирний засіб розподільчого обліку гарячої води відсутній. До 01.11.2021 між АТ «ОТКЕ» та відповідачем діяв договір, розроблений відповідно до Типового договору. З 01.11.2021 договірні відносини між АТ «ОТКЕ» та відповідачем врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджений постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 та Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води, затверджений постановою КМУ від 21.08.2019 № 1182. Відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні типові договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Тому, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем діє Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. 24\~січня 2023\~року Деснянським районним судом м. Чернігова у справі № 750/663/23 було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за\~послуги з\~централізованого опалення\~за період\~з 01.01.2020\~по 30.11.2022\~в сумі\~1075\~грн.\~60\~коп.;\~заборгованість за\~послуги з\~централізованого постачання\~гарячої води\~за період\~з 01.01.2020\~по 30.11.2022\~в сумі\~9914\~грн.\~17\~коп.;\~заборгованість зі\~сплати за\~абонентське обслуговування\~за послуги\~з постачання\~гарячої води\~за період\~з 01.11.2021\~по 30.11.2022\~в сумі\~209 грн. 02 коп.. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2023 року вказаний судовий наказ скасовано (а.с. 11). У своїй заяві про скасування судового наказу [PERSON] зазначив, що він не погоджується з нарахуванням заборгованості за послуги постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки вони надавались не належної якості, а послуги з абонентського обслуговування взагалі не надавалися і жодних договорів зі стягувачем він не укладав. Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води в водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630, що затвердженні постановою КМУ від 21.07.2005, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359. Обов`язок щодо оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку передбачений підпунктом 15 п. 20 Договору, що діяв між споживачем та АТ «ОТКЕ», пунктом 28 Правил № 630, підпунктом 2.1.4 пункту 2.1 Методики № 359, статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання», частиною 4 статті 319 та частиною 1 статті 382 Цивільного кодексу України, пунктом 6 частини 1 статті 1 та частинами 1,2 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Нарахування за нормами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 з березня 2018 року проводилося за затвердженими рішенням Чернігівської міської ради від 02.03.2018 № 106 коефіцієнтами нормативних витрат теплової енергії на опалення МЗК в багатоквартирних будинках м. Чернігова. 25 січня 2019 року набула чинності методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. Натомість Методика № 359 втратила чинність 25 січня 2019 року. Відповідно до частини третьої статті 162 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом першим\~частини першої\~статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено,\~зокрема,\~що споживач\~має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, пунктом п`ятим частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до вступу в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із\~частиною першою\~статті 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом п`ятим Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Відповідно до пункту 14 Правил № 830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. У п.п. 13 пункту 45 Правил № 830 зазначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Будинок [ADDRESS] будинок обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії, відтак згідно з пунктом 11 Типового індивідуального договору, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл обсягу наданих послуг здійснюється за даними комерційного засобу обліку. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Таким чином, як вже зазначалось вище, згідно із вказаними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому Верховним Судом неодноразово висловлювались позиції щодо наявності у власника квартири з індивідуальним опаленням обов`язку оплати вартості послуг з опалення місць загального користування та допоміжних приміщень/ витрат на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Зокрема у постанові від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18 Верховний Суд прийшов до висновку про те, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. При цьому суд зазначав, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих\~комунальних послуг належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а саме: за послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020 до 31.07.2024 у сумі 1968 грн. 36 коп., за послуги з централізованого постачання гарячої води/послуги з постачання гаряої води за період з 01.01.2020 по 31.07.2024 у сумі 16955 грн. 30 коп., за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 в сумі 320 грн. 10 коп., за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 у сумі 287 грн. 21 коп., втрати від інфляційних процесів у сумі 872 грн. 73 коп. та 3% річних у сумі 415 грн. 46 коп., що підтверджується розрахунками (а.с 12-22). Відповідачем вказані розрахунки не спростовані, відзив на позов не подано. Відповідно до статті 610\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 612\~Цивільного кодексу\~України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом . Згідно із частиною другою статті 615\~Цивільного кодексу\~України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За таких\~обставин,\~оскільки відповідачем порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved