Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.12.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку окремого провадження. Учасники судового процесу у судове засідання не з`явились. Представник заявника [PERSON] адвокат Штефан Д.Ю. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, Таборовець Н.В. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника виконкому, заперечень до вимог заявника не мають, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За нормою статті 293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини 2 статті 315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Таким чином, заявник скористалася своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та надала про це відповідні докази. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.03.2024, про що зроблено відповідний актовий запис №197 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16 копія свідоцтва про право власності на житло, а.с. 17 копія рішення, а.с. 18, 20 копії витягів, а.с. 19 копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а.с. 21, 22 копія технічного паспорту). За життя [PERSON] склала заповіт, яким визначила, що все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті, вона заповіла [PERSON] (а.с. 13). Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з частиною 1 статті 1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Заявник звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Лосінця С.М. із заявою про прийняття спадщини, однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 жовтня 2024 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із неподанням нею доказів прийняття спадщини згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України (а.с. 28). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 жовтня 2024 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8). Однак, як вбачається з акту від 21 листопада 2024 року, у період з 2018 року до дня смерті [PERSON] - [INFO] , [PERSON] проживала у квартирі бабусі за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації та на даний продовжує проживати (а.с. 15). Заявник вважала, що спадщину прийняла в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України, бо постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але звернувшись до приватного нотаріуса, для оформлення своїх спадкових прав, отримала відмову та роз`яснення, в якому зазначено, що її заява щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі, подана після спливу 6-ти місячного строку, встановленого статтею 1273 ЦК України, в зв`язку з чим не має законних підстав завести спадкову справу, а для того, щоб оформити право на спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України, їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. У пункті 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до частини 1 статті 315\~ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю, вели спільне господарство разом з онукою [PERSON] . Отже, в силу частини 3 статті 1268 ЦК України, заявник вважається такою, що прийняла спадщину після смерті бабусі. Суд вважає, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, а саме право на отримання спадщини після смерті бабусі, оскільки вона в інший спосіб не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за заповітом. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved