Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

У вересні 2024 оку ТОВ ?Верра Фінанс? звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97670880000 від 19 травня 2021 року (надалі по тексту - кредитний договір), у розмірі 53 241, 45 грн.; судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між АТ ?Укрсиббанк?, як кредитором та відповідачем [PERSON] , як боржником 19 травня 2021 року було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 50 000, 00 грн., зі сплатою процентів за готівковими та безготівковими операціями - 55, 0 % річних. 25 січня 2023 року між ТОВ ?Верра Фінанс? та АТ ?Укрсиббанк? було укладено договір факторингу № 237, відповідно до якого первісний кредитор передав ТОВ ?Верра Фінанс? права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача [PERSON] , на підставі чого новим кредитором у вказаних правовідносинах є ТОВ ?Верра Фінанс? у якого виникло право вимоги по поверненню кредиту до відповідача, заборгованість у якого станом на 13 вересня 2024 року складає 53 241, 45 грн. Оскільки, в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач змушений звернутись до суду з вищезазначеним позовом для захисту свого права. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістив; письмовий; письмовий відзив на позов не надіслала, як і не направила свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов?язок доказування покладений на сторони. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 19 травня 2021 року, відповідач [PERSON] звернувся до АТ ?Укрсиббанк? із анкетою-заявою на надання споживчого кредиту, згідно якої строк дії ліміту кредитування становить по 20 травня 2023 року, сума кредитного ліміту 50 000, 00 грн. Так, згідно кредитного договору, АТ ?крсиббанк?» відкрив відповідачу та обслуговує тарифний план ?Карта з лімітом?Шопінг картка 55 % grace?, відкриває поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України та встановлює ліміт кредитування у розмірі 50 000, 00 грн., зі строком дії по 0 травня 2023 року та процентною ставкою на суму кредитної заборгованості 55% річних. Відповідно до п. 2.1.4. кредитного договору, встановлена відповідальність відповідача, так у разі прострочення сплати відповідачем чергового платежу позивач має право вимагати сплати відповідачем комісії за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу у розмірі до 500, 00 грн. Із наданих позивачем Правил (договірні умови) вбачається, що відкриття, використання і обслуговування поточних рахунків фізичних осіб у національній і іноземній валютах в АТ ?Укрсиббанк? (зі змінами) згідно п.1.1. дані правила встановлюють порядок відкриття, обслуговування, закриття поточних рахунків для власних потреб фізичних осіб, надання платіжних послуг та проведення інших операцій, а також порядок встановлення та зміни тарифів й інші питання, пов`язані з використанням поточних рахунків. Згідно п.4.1. Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ ?Укрсиббанк? за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов?язань, передбачених кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Позивач має право вимагати від Позичальника додатково сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Судом встановлено, що 25 січня 2023 року між АТ ?Укрсиббанк? та ТОВ ?Верра Фінанс? укладено договір факторингу №237, відповідно до якого АТ ?Укрсиббанк? передало (відступив), а ТОВ ?Верра Фінанс? прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до відповідача [PERSON] . Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 237 від 25 січня 2023 року АТ ?Укрсиббанк? передало право вимоги ТОВ ?Верра Фінанс? по кредитному договору, де боржником виступає відповідач [PERSON] , загальна сума боргу становить 53 241, 45 грн., яка складається із: заборгованість за основним боргом - 34 917, 32 грн.; 17 629, 13 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами. 18 червня 2023 року ТОВ ?Верра Фінанс? надіслано на адресу проживання відповідача вимогу № 2210 про погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з положеннями ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України,правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов?язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов?язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов?язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов?язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ст.512 ЦК України). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов?язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ст.6, ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Під час розгляду справи, стороною позивача доведено те, що позивач на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеними договорами, боржником за якими є відповідач. Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок не спростовано, як і не надано доказів належного виконання договірних зобов?язань та сплати коштів в добровільному порядку. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.

Outcome: approved