Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Суть справи. Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, про стягнення коштів за договором позики, посилаючись на те, що відповідачу для підтвердження намірів оплатити матеріальні збитки позивачу, спричинені в результаті дорожньо - транспортної пригоди надав розписку в якій було погоджено розмір збитків, проте у визначений час грошові кошти позивачу не надав, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача розмір заборгованості. Доводи учасників справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач та представник останнього в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, оскільки боргових зобов`язань між сторонами не існувало. Відповідач також зазначив, що дійсно в результаті ДТП, яке сталося з вини останнього, автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Після приїзду працівників поліції, сторони дійшли згоди про розмір матеріального збитку, у зв`язку з чим ДТП не було оформлено. Проте, в подальшому відповідач звернувся до фахівця по ремонту автомобілів, який повідомив, що узгоджений сторонами розмір збитків є завищеним, у зв`язку з чим відповідач відмовився оплатити розмір збитків узгоджений сторонами після ДТП. Крім того, відповідач зазначив, що відповідну розписку про обов`язок оплатити узгоджений розмір збитку написав одразу через хвилювання, оскільки вперше потрапив у ДТП. Встановлені судом обставини. 08.08.2024 за участю автомобілів під керуванням сторін біля Дарницького мосту в м. Києві з вини відповідача сталась ДТП, що визнано учасниками судового процесу. 08.08.2024 відповідачем складена розписка про те, що останні зобов`язується відшкодувати шкоду спричинену позивачу в результаті ДТП в розмірі 16000 грн. /а.с. 4/. Відповідач шкоду позивачу не відшкодував. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення і положення закону, яким він керувався. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 82 ЦК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З матеріалів справи вбачається, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, в свою чергу суд позбавлений самостійно змінити предмет позову. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що правова природа відносини, які склалися між сторонами, випливають не з боргових зобов`язань стосовно отримання позики та обов`язків її повернення, а з відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що регулюється ст. 1187 ЦК України. Таким чином для реалізації своїх прав на відшкодування шкоди завданої відповідачем в результаті ДТП, позивачу слід звернутися до суду з відповідним позовом. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати в разі відмови в задоволенні позову, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed