Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 28000,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн та за надання правничої допомоги у розмірі 12793,30 грн. Стислий виклад позиції сторін у справі В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 205465043 від 16.08.2021, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Volvo FH42T», державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Так, 05.02.2022 о 22 год 20 хв в Одеській області в межах Одесського району, на 4 км автодороги Н-33 Одеса-Білгород Дністровський-Монаши [PERSON] керуючи автомобілем «Volvo FH42T», державний номерний знак [NUMBER] став учасником ДТП, після чого покинув місце ДТП, мав ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цима був притягнутий Овідіопольським районним судом Одеської області до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та за ст. 124 КУпАП постановою від 26.04.2022 в справі № 509/880/22. В даній ДТП було пошкоджено транспортний засіб Peugeot Partner, номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Надалі [PERSON] звернувся до ПрАТ «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «ВУСО» 08.02.2022 було здійснено огляд автомобіля, про що складено акт (протокол), фототаблицю пошкоджень, ремонтну калькуляцію. Факт ДТП від 05.02.2022 визнано ПрАТ «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 2223591-1 від 21.02.2022. Також було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в сумі 28000 грн. У зв`язку з цим в ПрАТ «Вусо» виникло право регресної вимоги з часу виплати страхового відшкодування, тобто з 21.02.2022. 29.07.2024 між ПрАТ «СК «Вусо» та ФОП [PERSON] укладено договір № 2+/07/2024 про відсутуплення прав вимоги від 29.07.2024, яким первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завдених первісному кредитору згідно додатку № 1 , в тому числі і за полісом обов`язкового страхування цивльно-правової відповідальності № 205465043 від 16.08.2021. З метою досудового врегулювання відповідачу було скеровано вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу 05.08.2024, яку він проігнорував. Позивач одночасно просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з 1211,20 грн сплаченого судового збору та 12793,30 грн на оплату правничої допомоги. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву до нього про стягнення в порядку регресу не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України вважається таким, що отримав копію ухвали судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі 23.01.2025. Відповідно, відповідач [PERSON] свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін до Гайворонського районного суду Кіровоградської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали, заяви та клопотання учасників справи Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру та Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] . Ухвалою судді від 03.12.2024, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд цивільної справи визначено провести у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та інших учасників справи, без проведення судового засідання протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження. 30.12.2024 до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів, в якому він просив долучити копії постанов про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП. Зважаючи, що такі докази подані з позовною заявою, містяться в матеріалах справи, суд не вбачає підстав для повторного їх долучення та задоволення клопотання. Ухвалою від 31.01.2025 продовжено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільної справи на тридцять днів. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергу, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з ч. 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Полісом № 205465043 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «ВУСО» [PERSON] застраховано цивільну відповідальність забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Volvo FH42T», державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії договору з 17.08.2021 по 16.08.2022 (а.с. 4) З відповіді з НПУ вбачається, що 05.02.2022 Одеським РУП № 2 ГУНП в Одеській області зафіксовано вчинення ДТП (ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ 3022038584456681) між автомобілями «Volvo FH42T», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Peugeot Partner, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . За фактом складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 171185 щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП (а.с. 5-6). Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.04.2022 в справі № 509/880/22 при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 171185 [PERSON] визнано винуватим за ст. 124 в тому, що він 05.02.2022 о 18:00 год, керуючи автомобілем «Volvo FH42T», номерний знак [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем та Peugeot, номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.06.2022 в справі № 509/1206/22 визнано винуватим [PERSON] за ч. 4 ст. 130 КУпАП в тому, що він 05.02.2022, близько 22:20 год в Одеській області в межах Одесського району, на 4 км автодороги Н-33 Одеса-Білгород Дністровський-Монаши, керуючи автомобілем «Volvo FH42T», номерний знак [NUMBER] , став учасником ДТП, після чого покинув місце ДТП, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 13). Постановою Одеського апеляційного суду від 28.07.2022 в справі № 509/1206/22 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.06.2022 та повернуто апеляційну скаргу (а.с. 11-12). З письмового пояснення від 05.02.2022 [PERSON] (а.с. 8) вбачається, що 05.02.2022 відбулось ДТП за участь автомобіля Peugeot Partner, під його керуванням та «Volvo FH42T», номерний знак [NUMBER] . При цьому водій «Volvo FH42T», не зупинився та поїхав далі. З протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2022 ДПР18 № 171185 щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП зі схемою місця ДТП (а.с. 9-10), протоколів про адміністративне правопорушення ДПР18 № 171235 та ДПР18 № 171235 від 05.02.2024 щодо [PERSON] (а.с. 14, 15) вбачається, що 05.02.2022 сталось ДТП між автомобілями «Volvo FH42T», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Peugeot Partner, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [PERSON] покинув місце ДТП та, надалі був зупинений та щодо нього складено протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП за вживання алкоголю після ДТП до проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Заявами [PERSON] до ПрАТ «СК «ВУСО» від 07.02.2022 про відшкодування шкоди завданої автомобілю Peugeot Partner, під його керуванням, автомобілем «Volvo FH42T», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] яким застраховано цивільну відповідальність забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Volvo FH42T», (а.с. 17,18). Поясненням [PERSON] від 08.02.2022 про те що він керував автомобілем Peugeot Partner 05.02.2022 о 18:00 год, та в цей час автомобіль «Volvo FH42T», номерний знак [NUMBER] допустив зіткнення з його автомобілем та поїхав з місці ДТП він пикликав полійію які знайшли автомобіль «Volvo FH42T» там він і побачив водія вказаного автомобіля (а.с. 19). З акту огляду від 08.02.2022 (а.с. 21), ремонтної калькуляції (а.с. 25-27), розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 2223593-1 21.02.2022, платіжного доручення № 7660 від 21.02.2022 вбачається, що було проведено огляд автомобіля Peugeot Partner номерний знак [NUMBER] , випадок ДТП визнано страховим, визначено суму відшкодування 28000,00 грн та виплачену таку власнику [PERSON] . З Договору про відступлення права вимоги № 29/07/2024 від 29 липня 2004 року вбачається, що, що ПрАТ «СК «ВУСО» відступило ФОП [PERSON] право виомги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування (а.с. 31-32). З платіжної інструкції № 10 від 30.07.2024 вбачається, що ФОП [PERSON] сплачено ПрАТ «СК «ВУСО» 103741,50 грн за договором № 29/07/2024 про відступлення права вимоги (а.с. 35. Додатком № 1 до вказаного договору підтверджується, що новий кредитор ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу за договором № 205465043, боржник [PERSON] , сума страхового відшкодування 28000,00 грн (а.с. 33). Повідомленням від 29.07.2024 вих № 2004120 ФОП [PERSON] та ПрАТ «ВУСО» повідомили [PERSON] та [PERSON] про відступлення права вимоги. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/18006/15- ц (провадження № 14-176цс18) від 04.07.2018 року, у п. 49-51, 53, 55 -57 визначено, що згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик,

Outcome: approved