Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

27 січня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Ратушинської І.О. про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України, в якій вона просить суд стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 17 600,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що 17 травня 2024 року між АТ «ЖМК» та адвокатом Ратушинською І.О. укладено договір про надання правових послуг №17/05/21. Після ухвалення Голосіївським районним судом міста Києва 13 січня 2024 року рішення на користь позивача, 14 січня 2025 року адвокатом Ратушинською І.О. подано замовнику звіт про надану професійну правничу допомогу, який було підписано замовником. Того ж дня між адвокатом та клієнтом було підписано акт приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 17 600,00 грн, яка включає в себе: 12 000,00 грн - складання позовної заяви, формування додатків та здійснення розрахунків до позовної заяви; 600,00 грн - складання заяви про збільшення позовних вимог; 5 000,00 грн - складання відповіді на відзив. Від представника відповідача адвоката Сібілєва М.А. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату заявленої правової допомоги на 99%. Клопотання обґрунтовано тим, що представником позивача всупереч нормам ч. 3 ст. 137 ЦПК України не подано детальний опис виконаних робіт та здійснених ним витрат, відсутні докази фактичної сплати коштів позивачем за отримані ним послуги в рамках справи №752/23903/24. Витрати є неспівмірними із ціною позову відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Справа не є складною, розглядалася в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, визнана судом малозначною. Адвокатом не було надано додаткову угоду, яка б підтверджувала встановлення договірних зобов`язань саме по справі №752/23903/24. У запереченнях на клопотання щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги представник позивача адвокат Ратушинська І.О. просила відхилити доводи представника відповідача про те, що договір про надання правничої допомоги не деталізує справу, в якій вона надається, оскільки він разом із ордером є документами, які в рівному ступені посвідчують існування договірних відносин між адвокатом і його клієнтом. Порядок надання вартості послуг виконавця та строки оплати визначено в додатку №1 до Договору. Договором передбачено фіксований розмір оплати послуг адвоката. Загальна сума вартості фактично виконаних виконавцем послуг визначається сторонами в акті наданих послуг, оплата за надані послуги здійснюється замовником протягом 30 календарних днів з дня підписання сторонами акту наданих послуг. Вартість погоджувалась сторонами з урахуванням кваліфікації, великого досвіду адвоката та ступеню залученості у справі. Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин другої, третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, суд дійшов висновків про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року у справі №752/23903/24 позов Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , на користь Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» заборгованість за договором оренди житла у розмірі 52 215,02 грн та 1850,47 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Із матеріалів справи вбачається, що стороною позивача у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України в позовній заяві зазначено, що докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу будуть подані в строки, передбачені законом після ухвалення рішення судом. Заява про розподіл судових витрат надійшла до суду 15 січня 2025 року, тобто в передбачений процесуальним законом строк. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 також судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). На підтвердження факту надання правової допомоги та розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано Договір №17/05/01 про надання правових послуг від 17 травня 2021 року, Додаток №1 до договору про надання правових послуг від 17 травня 2021 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 14 січня 2025 року, звіт про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АМ №1105890 від 04 листопада 2024 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЖТ №000997 від 07 листопада 2018 року. Згідно п. 1.1., 1.2.,3.1.,3.2. Договору №17/05/01 про надання правничих послуг замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати правові послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Виконавець надає замовнику наступні правові послуги: захист та представництво інтересів замовника у правовідносинах відносно стягнення коштів з орендарів замовника по договорам оренди (консультування, збір необхідних документів, звернення до суду, підготовка процесуальних документів, представництво інтересів в суді,тощо). Порядок та строки оплати послуг виконавця встановлюються Додатком №1 до даного договору , що є його невід`ємною частиною. Замовнику роз`яснено, що оплата за надані виконавцем послуги - це оплата праці адвоката, яка не пов`язана з майбутнім результатом по справі, на який очікує замовник. Додаток №1 до Договору про надання правових послуг №17/05/01 від 17 травня 2021 року містить договірну ціну, яка складає суму вартості фактично наданих послуг. Загальна сума вартості фактично виконаних виконавцем послуг зазначається сторонами в акті наданих послуг. Оплата наданих послуг здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця протягом 30 календарних днів з дня підписання сторонами акту наданих послуг. 14 січня 2025 року адвокатом Ратушинською І.О. подано замовнику звіт про надану професійну правничу допомогу, який було підписано замовником. Того ж дня між адвокатом та клієнтом було підписано акт приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 17 600,00 грн, яка включає в себе: 12 000,00 грн - складання позовної заяви, формування додатків та здійснення розрахунків до позовної заяви; 600,00 грн - складання заяви про збільшення позовних вимог; 5 000,00 грн - складання відповіді на відзив. Таким чином, в загальному розмірі понесені ПАТ «Житомирський меблевий комбінат» витрати на правничу допомогу у справі №752/23903/24 становлять 17 600,00 грн. Строк для сплати гонорару адвокату на момент судового розгляду не сплив, оскільки відповідно до умов договору, укладеного позивачем з його представником, оплата гонорару підлягає протягом 30 календарних днів з дня підписання сторонами акту наданих послуг, тобто в строк до 14 лютого 2025 року. Враховуючи викладене, з огляду на задоволення позовних вимог, та подання стороною відповідача заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, а також оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи та предмет позову, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог представника позивача шляхом ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial