Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідачів: заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії з жовтня 2016 року, з липня 2016 року заборгованість за гаряче водопостачання, у розмірі 77 804,46 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8 899,23 грн, 3% річних у розмірі 2 180,87 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн. Позовну заяву обґрунтував тим, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води до будинку [ADDRESS] , зокрема, до квартири [ADDRESS] , на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012 року. Письмовий договір з позивачем про надання послуг відповідачі не укладали, однак вони не звільняються від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідачі своєчасно з жовтня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, з липня 2016 року за послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.01.2024 у розмірі 77 804,46 грн., відповідно до ст. 625 ЦК України на розмір заборгованості нараховані 3% річних у розмірі 2 180,87 грн., інфляційні втрати в розмірі 8 899,23 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 06.05.2024 року (вх.№25829) від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Зубко Анастасії Олександрівни надійшов відзив на позов, з доказами направлення відзиву іншим учасникам справи. Зокрема, заперечуючи щодо стягнення основної суми заборгованості, представник відповідача [PERSON] - адвокат Зубко А.О. вказувала, що у наданому позивачем розрахунку заборгованості не зазначено яким чином було здійснено нарахування, і на підставі чого вони були нараховані, а тому невідомо з яких підстав була нарахована вказана сума заборгованості. Щодо посилань позивача на ст. 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, звертала увагу суду, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником 3/4 частин квартири [ADDRESS] є [PERSON] з 21.05.2021року. Окрім того, представник відповідача [PERSON] - адвокат Зубко А.О. просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог ТОВ «Євро-реконструкція», за якими позивач просить стягнути заборгованість з липня 2016 року по грудень 2023 року, оскільки позивач сам здійснював нарахування за послугу з опалення та гарячого водопостачання та йому достеменно було відомо про відсутність оплат з боку відповідачів з липня 2016 року за послугу з гарячого водопостачання та з жовтня 2016 року. Однак, з позовом до суду позивач звернувся лише у лютому 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Таким чином, на думку сторони відповідача, до вимог про стягнення заборгованості з гарячого водопостачання за період з липня 2016 по грудень 2023 року та заборгованості з постачання теплової енергії за період з жовтня 2016 року по грудень 2023 року задоволенню не підлягають. Щодо нарахування інфляції та 3% річних сторона відповідача, посилаючись на пп. 4 п. З Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-ІХ, вказувала, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID 19» було введено карантинні заходи. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Таким чином, на думку представника відповідача [PERSON] - адвоката Зубко А.О., нарахування 3% річних та інфляційних витрат за період з березня 2020 року по 30 червня 2023 року є незаконними і вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. 17.05.2024 року (вх. №28366) від представника позивача ТОВ «Євро-реконструкція» - Костюченко В.А. надійшло пояснення щодо стягнення заборгованості, з урахуванням поданої відповідачкою [PERSON] заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності. Щодо відсутності інформації про порядок та підстави здійснення нарахувань, внаслідок яких утворилась вказана сума заборгованості, позивач зазначив, що надав суду та відповідачу деталізовані розрахунки суми заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії та деталізований розрахунок за послугу з постачання гарячої води, які містять інформацію, яким чин позивач визначив щомісячну суму заборгованості (які тарифи ним застосовувались, яка кількість спожитої води враховувалась, з чого позивач виходив, визначаючи саме такий розмір щомісячних споживань води відповідачами (кількість зареєстрованих осіб, покази лічильників тощо), кількість зареєстрованих осіб, щомісячну кількість спожитої гарячої води, порядку нарахування коштів тощо. Щодо зазначення відповідачем у відзиві про [PERSON] як про власника квартири [ADDRESS] , то позивач посилаючись на отриману відповідь Дніпровської районної в м. Києві держави адміністрації, вказує, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] зареєстрована з 20.02.1997 року, [PERSON] - з 20.02.1997 року, [PERSON] - з 20.02.1997 року. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.02.1997 року, а тому на момент подачі позовної заяви відповідач отримував та користувався послугами з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води разом з членами своєї сім`ї. Щодо строків позовної давності позивач звертав увагу суду, що відповідачі своєчасно з жовтня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з липня 2016 року за отримані послуги постачання гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.01.2024 року в розмірі 77 804,46 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 33 035,74 грн., та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 44 768,72 грн. Посилався на положення ст.257 ЦК України щодо загальної позовної давності тривалістю у три роки та на ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності, а також на пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУІБ- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України був встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року №956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від серпня 2022 № 928). Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1323 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 ра № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню СОVID-19 до 30 червня 2023 року. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19). Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідні положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановлена Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширень коронавірусної хвороби (СОVID-19). Тому заява відповідача про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності може бути застосована судом лише до заявлених позовних вимог за отримані послуги з постачання теплової енергії/центрального опалення в межах періоду 01.10.2016 року по 12.03.2017 року та за послуги з постачання гарячої води в межах періоду з 01.07.2016 року по 12.03.10'7 року. З урахуванням заявленої відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягає стягненню заборгованість послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії постачання гарячої води складає 71 240,80 грн. (за централізоване опалення 26 816,86 грн. + постачання гарячої води 44 423,94 грн.), інфляційна складова боргу складає 5 633,14 грн. (за централізоване опалення 2 067 грн. + постачання гарячої води 3 565,60 грн.) та 3 % річних складають 1 168,86 грн. (централізоване опалення 392,77 грн. + постачання гарячої води 776,09 грн.). Щодо нарахування інфляції та 3% річних позивач звертав увагу суду на наступні положення діючого законодавства України. Вказував, що Законом України від 28.07.2022 №2468-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави» внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження», а саме, тимчасово, на період дії воєнного стану, забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій. Пункт 102 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження» доповнено новим абзацом згідно із Законом від 27.07.2022 № 2455-ІХ, в редакції Закону від 27.07.2022 №2456-ІХ, а саме зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги в територіальних громадах, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають чи перебували у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, або якщо стягнення за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій. При цьому, вимоги Законів України від 28.07.2022 № 2468-ІХ, від 27.07.2022 №2456-ІХ, від 27.07.2022 №2455-ІХ не обмежуються права теплопостачальних організацій (виконавців послуг) чи інших підприємств, що надають споживачам житлово-комунальні послуги, стягувати заборгованість за спожиті послуги, яка в зв`язку із не проведенням споживачем своєчасної оплати наданих послуг - утворилась до моменту введення в дію військового стану (до 23.02.2022 року), та направляти позовні заяви та заяви про видачу судових наказів до суду, а також заяв на відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості за спожиті послуги, яка утворилась до введення в дію військового стану. Крім цього, постановою Кабінету міністрів України від 05 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахування процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Таким чином, постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2022 №206 встановлено заборонену нарахування в період дії воєнного стану неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань та 3% річних на заборгованість за спожиті житлово-комуна послуги, яка виникла в період дії воєнного стану. Оскільки, 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання мають компенсаційний характер, тому до положення даної статті закону застосовує загальний строк позовної давності. Посилаючись на доданий до позовної заяви Розрахунок суми боргу за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячого водопостачання, позивач звертає увагу, що у ньому чітко вказано, що заборгованість обліковується станом на 01.02.2024 року нарахування 3% річних та інфляційної складової боргу здійснюється по 23.02.2022 року, тобто до введення в дію воєнного стану в Україні. 19.06.2024 року (вх. №34671) від представника відповідача [PERSON] - адвоката Молявко О.М. надійшло клопотання про поновлення строку за зверненням із відзивом на позов. Інших заяв та клопотань від учасників процесу не надходило. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: partial