Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

21.10.2024 року до суду через систему «Електронний Суд» надійшла позовна заява, у якій представник позивача, посилаючись на ст.ст. 21, ст. 23 ст. 51 Конституції України, ст. 7, ст. 18, ст. 56, ст. 104, ст. 105, ст. 110, ст. 112, ст. 115, Сімейного Кодексу України, ст.4, ст. 175, ст. 177 ЦПК України, просить: Розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.10.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 141 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] залишити проживати разом із батьком [PERSON] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.10.2015 року між Позивачем [PERSON] та Відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 141 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Від шлюбу подружжя має сина, [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ) матір`ю якого є Відповідачка. Спільне життя у Позивача з Відповідачкою не склалося. З початку 2022 року шлюб із [PERSON] припинив будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. В цих відносинах немає спільною мети та інтересів. Шлюбні відносини припинилися в зв`язку з появою різних поглядів на сімейне життя та ведення господарства. За взаємною згодою, Позивач з Відповідачкою не проживають разом з 18.06.2022 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач звертає увагу суду на те, що їх син [PERSON] , вже понад 2 роки, проживає з [PERSON] в [ADDRESS] . Факт спільного проживання підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 30.09.2024, в якому зазначено, що Позивач разом із сином проживають в смт. Любеч постійно з 20.06.2022 за вказаною адресою. Також підтвердженням є довідка від 01.10.2024 № 795, яка видана [PERSON] виконкомом Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в тому, що за адресою в [ADDRESS] , Позивач зареєстрований та проживає постійно з 20.06.2022 року разом з сином - [PERSON] , [INFO] . Позивач має самостійний стабільний регулярний дохід. Спільний син забезпечений всім необхідним для духовного, морального та фізичного розвитку. Для дитини створені всі належні соціально-побутові умови проживання. [PERSON] виховується в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Перешкоди у спілкуванні сина з матір`ю відсутні. З 01.11.2023 дитина відвідує Любецький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Пролісок», про що свідчить довідка вих. № 01-07/03, яка видана адміністрацією садочку 30.09.2024. Також цією довідкою підтверджено факт виховання сина Позивачем. Ухвалою суду від 05 листопада 2024 року роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дитини з батьком. Ухвалою судді від 11 листопада 2024 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання на 11.12.2024 року. Одночасно залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Любецької селищної ради Чернігівської області, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [INFO] . 02.12.2024 року на електронну адресу суду від третьої особи [INFO] надійшли письмові пояснення у справі. 09.12.2024 року на електронну адресу суду від третьої особи Служби у справах дітей Любецької селищної ради надійшла заява про підтримання позовних вимог. 11.12.2024 року відкладено підготовче засідання на 23.01.2025 року, через неявку відповідача, щодо якого відсутні відомості про його належне повідомлення, на підставі ст.223 ЦПК України. 17.12.2024 року від відповідачки [PERSON] до суду електронною поштою надійшла заява підписана електронним підписом, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила визначити місце проживання дитини з батьком. Підтвердила викладені у позові обставини. З 20.06.2022 року вона виїхала за кордон в Угорщину м. Шарвар, де працює і проживає. На підтвердження додала копію закордонного паспорта з відмітками в`їзду/виїзду, копію угоди про внесення змін до умов трудового договору. 16.01.2025 року від заступника міського голови О. Лінкевича до суду надійшла заява про надання витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту дитини при ВК СМР. Ухвалою суду від 23 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11 лютого 2025 року. В судове засідання 11.02.2025 року учасники справи не прибули. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просив провести судовий розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась за адресою реєстрації. До суду електронною поштою надіслала заяву підписану електронним підписом, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком. Підтвердила викладені у позові обставини. З 20.06.2022 року вона виїхала за кордон в Угорщину, де працює і проживає, не має можливості повернутись в Україну. На підтвердження додала копію закордонного паспорта з відмітками в`їзду/виїзду, копію угоди про внесення змін до умов трудового договору. Представник третьої особи Служби у справах дітей Любецької селищної ради в зал судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від представника [PERSON] 06.02.2025 року до суду електронною поштою надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, в зал судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від представника органу опіки та піклування Л.Удовенко до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи [INFO] в зал судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. В письмових поясненнях просили розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище дружини [PERSON] ) 24 жовтня 2015 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 141 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). (а.с. 17) Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ) батьком якого зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . (а.с. 18) Відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 23 січня 2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (Справа № 377/904/24) Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/004431137 [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 06.04.2006 року по теперішній час. (а.с. 22). [PERSON] [INFO] зареєстрований у [ADDRESS] . З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 30.09.2024, вбачається, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON][INFO] та матірю [PERSON] 1954 року народження, за адресою [ADDRESS] з 20.06.2022 року. (а.с. 19). Відповідно до довідки від 01.10.2024 № 795, яка видана [PERSON] виконкомом Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області підтверджено, що за адресою [ADDRESS] , що [PERSON] зареєстрований та проживає постійно з 20.06.2022 року разом з сином - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 20). Довідкою від 30.09.2024 № 01-07/03 підтверджено що, [PERSON] [INFO] відвідує Любецький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Пролісок» з 01.11.2023року. Вихованням займається батько [PERSON] , мати [PERSON] жодного разу садок не відвідувала.(а.с. 21). Як вбачається з довідки Управління адміністративних послуг ВК Славутицької міської ради Вишгородського району № 08-05/1977, відповідач [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 24.11.2012 року по теперішній час. Відповідно до штемпеля у закордонному паспорті [NUMBER] [PERSON] ( [PERSON] ) [INFO] , перетнула державний кордон України 20.06.2022 року (а.с. 92-93). З копії угоди про внесення змін до умов трудового договору, вбачається що [PERSON] працює у ТОВ «ВХЦ» завод «Flex» в Угорщині на посаді оператора. Відповідно до Витягу з протоколу №25 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, яким ухвалили рекомендувати органу опіки та піклування підтримати позовні вимоги [PERSON] (а.с.107). Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з такого. Згідно з частинами 2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 2 цієї статті виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст.18, ч. 1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із частиною першою статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом частин першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява № 31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Суд виходить з того, що сім`я є цінною для розвитку дітей, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дітей і забезпечити те, що їм потрібно, щоб діти зростали у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалися та не зазнавали негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дітьми й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дітей. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів. За таких обставин суд не вбачає підстав для незгоди з наданим доказами та позицією органу опіки та піклування з огляду на те, що комісією з прав дитини ретельно перевірялись доводи та аргументи сторін і надані документи, використані при проведенні засідання комісії з питань захисту прав дитини. Виходячи з викладеного, необхідно задовольнити позов [PERSON] , від імені якої діє представник - адвокат Маслій Денис Олександрович до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Любецької селищної ради Чернігівської області, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [INFO] - про визначення місця проживання дитини з батьком. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції від 29.10.2024 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,80 гривень. Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,80 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved