Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

У грудні 2024 року заявник [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Заярна М.А., звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй трудової крижки серії [NUMBER] від 22.08.1984. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 15.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення № 084450007890 про відмову [PERSON] в призначенні пенсії. Відповідно до вказаного рішення, заявнику було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що до її страхового стажу не було зараховано період роботи згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 22.08.1984, яка оформлена з порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: на титульній сторінці трудової книжки виправлення дати народження заявниці не завірено належним чином, а саме: відсутня дата документа, на підставі якого внесено зміни. Встановлення юридичного факту заявнику необхідно для підтвердження страхового стажу для отримання права на пенсійне забезпечення. Заявник позбавлена можливості будь-яким іншим шляхом вирішити питання щодо поновлення її порушених прав, тому повинна була звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник та її представник до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника, заяву просить задовольнити на підставі наявних у справі доказів. Також представник заявника надав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень свідків та індивідуальних відомостей про заявника, як застраховану особу. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на які заявниця посилається як на підставу заявлених вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 затверджено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі Інструкція). Відповідно до п. 2.11, 2.12, 2.13 Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Законом, а саме Інструкцією визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін. Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Згідно зі ст. 48 КЗпП України, облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки,що зберігаєтьсяу працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення,заохочення та нагороди за успіхи вроботі. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи,організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Таким чином, дійсно, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою щодо неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку. Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2023 року по справі № 938/792/21 (провадження № 61-5405 св 22). Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Також, згідно з п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 25.11.2020 у справі № 636/4087/19. Судом встановлено, що 15.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії [PERSON] . Згідно вказаного рішення, однією з причин відмови у призначенні пенсії є незарахування періоду роботи згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 22.08.1984, оскільки документ оформлено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: виправлення дати народження заявника не завірено належним чином - відсутня дата документа, на підставі якого внесено зміни та не проведено виправлення. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] і є громадянкою України, місце проживання її зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим Запорізьким РВ УМВС в Запорізькій області 18.09.2007. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.12.1964, актовий запис № 81, заявниця мала прізвище « [PERSON] ». Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28.07.1984, актовий запис № 13, заявниця уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.08.2007, актовий запис № 476, заявниця уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії диплому серії [NUMBER] , виданого 09.07.1984, заявниця у 1982 році вступила до Новомосковського кооперативного технікуму і в 1984 році закінчила повний курс названого технікуму. Згідно з даними Форми ОК-5 щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу відносно [PERSON] надані відомості за періоди, що наявні в Реєстрі застрахованих осіб, а саме: починаючи з 1999 року по 2022 рік. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] від 22.08.1984, складеної російською мовою, на титульному аркуші зазначено прізвище [PERSON] (закреслене прізвище « [PERSON] »), в графі «дата рождения» зазначено «среднее специальное», в графі «образование» зазначено « 8 ноября 1984 года ». Також, на обкладинці трудової книжки містяться записи: «Год рождения 1964 года согласно паспорта [NUMBER] » та « Фамилия [PERSON] изменена на [PERSON] согласно свидетельства о браке [NUMBER] ». Згідно з копією вищевказаної трудової книжки, перший запис здійснено 01.09.1982 Новомосковським кооперативним технікумом, що відповідає запису у трудовій книжці. Також, заявником надано Індивідуальні відомості про неї, як застраховану особу (Форма ОК-5), яка відповідає записам у наданій суду копії трудової книжки. Крім того, факт належності заявнику наданой суду трудової книжки підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , а також копіями їх трудових книжок, з яких вбачається їх спільна праця з заявником в окремі періоди на одному підприємстві. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення щодо реалізації права на пенсійне забезпечення, суд вважає за можливе встановити юридичний факт належності заявнику зазначеної трудової книжки, у зв`язку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved