Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

І. Позиції сторін у справі. Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати відповідача повернути грошові кошти, сплачені як гарантійні внески по аукціону № 34844, у розмірі 180 444, 08 грн, який не відбувся. Позовні вимоги мотивовано тим, що сплатив гарантійні внески для участі у земельних торгах Сарненської міської ради на право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5625410100:01:036:0089 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (лот 72047, аукціон 34844) та з кадастровим номером 5625410100:01:020:0457 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (лот 71927, аукціон 34844), однак вони не відбулися і гарантійні платежі йому не повернули. Відзив від відповідача на позов до суду не надходив. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. 16 серпня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 22 серпня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 26 серпня 2024 року судом отримано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача юридичної особи /а. с. 39-40/. 26 серпня 2024 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду справи у загальному позовному провадженні /а. с. 41-42/. 07 жовтня 2024 року представник позивача на електронну поштову скриньку суду подала клопотання про проведення підготовчого засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. 25 листопада 2024 року ухвалою судді у справі закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті. Позивач, його представник у судове засідання не з`явилися, враховуючи подану заяву від 07 жовтня 2024 року. Відповідач явку у судове засідання представника не забезпечив, судова кореспонденція повернулася до відправника без вручення адресату. Заяви по суті або з процесуальних питань до суду не надходили. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не висловлював заперечень проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступного висновку. ІІІ. Фактичні обставини справи. 12 липня 2021 року на офіційному веб-сайті Держгеокадастру України розміщено оголошення про проведення земельних торгів Сарненською міською радою на право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5625410100:01:036:0089 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (лот 72047, аукціон 34844) та з кадастровим номером 5625410100:01:020:0457 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (лот 71927, аукціон 34844). Відповідний аукціон було призначено на 05 серпня 2021 року. З метою взяття участі у вказаних торгах учасники таких торгів були зобов`язані сплатити на рахунок виконавця торгів реєстраційний та гарантійний внески в розмірах визначених в оголошенні. В свою чергу, згідно з розміщеним оголошенням на веб-сайті Держгеокадастру України, виконавцем торгів визначено ТОВ «Прикарпатська регіональна товарна біржа» (ЄДРПОУ 13664227). На рахунок отримувача, вказаний в оголошенні позивач сплатив гарантійний внесок по лоту 72047, аукціон 34 844 у сумі 141 497, 75 грн та реєстраційний внесок в сумі 1 100, 00 грн, по лоту 71927 аукціон 34844 - в сумі 38 946, 33 грн, а реєстраційний внесок в сумі - 1 100, 00 грн. Однак, вищевказаний аукціон за вказаними двома лотами не відбувся та був перенесений на іншу дату виконавцем торгів, про яку всіх учасників торгів мали повідомити додатково. В свою чергу жодних додаткових повідомлень позивач не отримав щодо визначеної іншої дати для проведення вищевказаних торгів. Водночас, позивачеві не були повернуті кошти сплачені ним як учасником торгів - 180 444, 08 грн. Після того, як позивачеві не надійшло повідомлення до кінця 2021 року щодо проведення аукціону № 34844 та не були повернуті кошти сплачені по відповідному аукціону, він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області у січні 2022 року з колективною скаргою щодо вжиття заходів до ТОВ «Прикарпатська регіональна товарна біржа» за невиконання вимог законодавства у частині повернення гарантійних та реєстраційних внесків учасникам торгів. Однак на колективну скаргу Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області було надано відповідь, що вирішення вказаного питання не належить до компетенції управління. Неодноразові спроби зв`язатись з ТОВ «Прикарпатська регіональна товарна біржа», з метою повернення сплачених коштів, жодних позитивних результатів не дали. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Станом на дату виникнення спірних правовідносин (05 серпня 2021 року) чинним законодавством було визначено порядок проведення земельних торгів статтею 135 Земельного кодексу України. Зокрема до 01 липня 2021 року редакція статті 135 Земельного кодексу визначала наступний порядок: Земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував зафіксовану в ході проведення земельних торгів залежно від лота: найвищу ціну за земельну ділянку; найвищу ціну за право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); найвищу ціну за право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій); найвищу орендну плату за земельну ділянку. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі. Організатором земельних торгів є: у разі продажу земельної ділянки - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у разі укладення на аукціоні договору оренди земельної ділянки - особа, яка відповідно до закону може виступати її орендодавцем. Виконавцем земельних торгів є суб`єкт господарювання, який уклав з організатором земельних торгів договір про їх проведення. Учасником земельних торгів є фізична або юридична особа, яка подала виконавцю земельних торгів документи, зазначені в частині сьомій статті 137 цього Кодексу, сплатила реєстраційний та гарантійний внески, зареєстрована у книзі реєстрації учасників земельних торгів і відповідно до закону може набувати право власності чи користування земельною ділянкою, яка виставляється на земельні торги. Проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів, у якому зазначаються: а) перелік земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами; б) стартова ціна лота; в) строк та інші умови користування земельною ділянкою у разі набуття права користування земельною ділянкою на земельних торгах; г) особа, уповноважена організатором земельних торгів на укладення договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги. Земельні торги проводяться відповідно до договору між організатором земельних торгів та їх виконавцем. Фінансування організації та проведення земельних торгів здійснюється організатором земельних торгів або їх виконавцем відповідно до договору, укладеного між ними, у тому числі за рахунок реєстраційних внесків учасників земельних торгів. Винагорода виконавцю земельних торгів, яку встановлює організатор земельних торгів, складається з видатків на організацію та проведення земельних торгів і прибутку виконавця. Розмір реєстраційного внеску визначається виконавцем і не може перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату публікації оголошення про проведення земельних торгів. Розмір гарантійного внеску за лотом становить 5 відсотків стартової ціни продажу земельної ділянки чи права емфітевзису, суперфіцію або 30 відсотків стартового розміру річної орендної плати. Реєстраційний та гарантійний внески сплачуються учасниками земельних торгів на окремі рахунки виконавця земельних торгів, відкриті в банку. Сплачені суми реєстраційних внесків поверненню не підлягають, крім випадку, визначеного частиною третьою статті 138 цього Кодексу. Сплачені суми гарантійних внесків (крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 138 цього Кодексу) повертаються виконавцем земельних торгів усім учасникам земельних торгів, які не були визнані переможцями, протягом трьох банківських днів з дня проведення земельних торгів. Умови, оголошені перед проведенням земельних торгів, не підлягають зміні під час укладення договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки. Беручи до увагу вищевказані вимоги статті 135 Земельного кодексу України до 01 липня 2021 року проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснювалось на підставі рішення організатора земельних торгів-органу місцевого самоврядування шляхом проведення земельних торгів. Враховуючи те, що рішення Сарненської міської ради про проведення земельних торгів на земельні ділянки, що визначенні в аукціонні № 34844, були прийнятті до 01 липня 2021 року, а саме рішення від 28 травня 2021 року № 297 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) право оренди якої підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) по вул. Мічуріна (навпроти магазину «Візит»), рішення від 28 травня 2021 року № 296 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, право оренди якої підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) по вул. Варшавській», рішення від 28 травня 2021 року №298 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) право оренди якої підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) по вул. Суворова» відповідні аукціони розпочались по вищезазначеній процедурі. Однак, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо продажу земельних ділянок та набуття права користування ними через електронні аукціони» від 18 травня 2021 року № 1444 земельні торги з 06 липня 2021 року почали проводитись у формі електронного аукціону. Тобто відбулись зміни в земельному законодавстві, статтю 135 було викладено в новій редакції. Зокрема: Порядок проведення земельних торгів, визначений цим Кодексом, є обов`язковим у разі, якщо на земельних торгах здійснюються: продаж земельних ділянок державної та комунальної власності, передача їх у користування за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Земельні торги проводяться у формі електронного аукціону в режимі реального часу в мережі Інтернет, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу ціну за придбання прав емфітевзису, суперфіцію, або найвищий розмір орендної (суборендної) плати, зафіксовані під час проведення земельних торгів (далі - цінова пропозиція). Земельні торги проводяться в електронній торговій системі, адміністратором якої є визначений Кабінетом Міністрів України суб`єкт господарювання державного сектору економіки. Порядок функціонування та адміністрування електронної торгової системи затверджує Кабінет Міністрів України. Протокол про результати земельних торгів та договір, що укладається за результатами проведення земельних торгів (крім договору купівлі-продажу земельної ділянки), підписуються за допомогою кваліфікованого електронного підпису з урахуванням вимог Закону України "Про електронні довірчі послуги". Учасник земельних торгів - це фізична або юридична особа, яка розмістила в електронній торговій системі документи, зазначені в частині сьомій статті 137 цього Кодексу, сплатила реєстраційний та гарантійний внески, зробила закриту цінову пропозицію і відповідно до закону може набувати право власності чи користування земельною ділянкою, виставленою на земельних торгах. Переможець земельних торгів - це учасник, який подав найвищу цінову пропозицію за лот, у разі якщо ним зроблено щонайменше один крок торгів (крім випадку, встановленого абзацом третім частини п`ятої статті 138 цього Кодексу), у випадках, встановлених частиною сімнадцятою статті 137 цього Кодексу, - учасник з наступною за величиною ціновою пропозицією за умови, що ним зроблено щонайменше один крок торгів, а в разі однакових цінових пропозицій - учасник, який подав раніше цінову пропозицію, за умови відсутності його відмови від очікування. Витрати (видатки), здійснені на підготовку лота для продажу на земельних торгах (крім випадків продажу на земельних торгах земельних ділянок приватної власності), відшкодовуються переможцем земельних торгів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Земельні торги проводяться відповідно до договору між організатором земельних торгів та оператором електронного майданчика. Реєстраційний та гарантійний внески сплачуються особою, яка бажає взяти участь у земельних торгах, на відкриті у банку окремі рахунки оператора електронного майданчика, з якого така особа бажає взяти участь в земельних торгах. Сплачені суми реєстраційних внесків поверненню не підлягають, крім випадку, встановленого частиною третьою статті 138 цього Кодексу. Сплачені суми гарантійних внесків (крім випадків, встановлених абзацами другим - п`ятим цієї частини) повертаються оператором електронного майданчика всім учасникам земельних торгів, які не визнані переможцями, у строк, встановлений Кабінетом Міністрів України. Гарантійні внески не повертаються та перераховуються оператором електронного майданчика на рахунки організатора земельних торгів, зазначені в оголошенні про проведення земельних торгів (за вирахуванням винагороди оператора електронного майданчика з гарантійного внеску переможця): усім учасникам, якщо жоден з них не зробив кроку аукціону (торгів) на підвищення стартової ціни, крім випадку, встановленого абзацом третім частини п`ятої статті 138 цього Кодексу; переможцю, якщо ним в установлений строк не підписано протокол про результати земельних торгів, договір за результатами проведення земельних торгів, відмовлено в нотаріальному посвідченні такого договору, не сплачено належної суми за придбаний лот та суми витрат на підготовку лота до продажу; переможцю, якщо він не відповідає визначеним цим Кодексом вимогам до особи, яка може набувати земельну ділянку або права на неї, не подав документи або відомості, обов`язковість подання яких встановлена цим Кодексом, подав неправдиві відомості про себе. В свою чергу згідно вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених Постановою КМУ від 22 вересня 2021 року № 1013, а саме пунктом 47 визначено, що оператор електронного майданчика зобов`язаний поінформувати учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією, що визначений відповідно до абзацу третього пункту 49 цих вимог, про зміну його статусу як такого учасника протягом двох годин з моменту отримання від нього заяви щодо повернення йому гарантійного внеску та натискання ним відповідної кнопки про відмову від очікування в особистому кабінеті. Тобто, враховуючи вищенаведені правові норми щодо проведення земельних торгів до 01 липня 2021 року та після 01 липня 2021 року повернення гарантійних внесків здійснюється учасникам торгів в різний спосіб. В першому випадку, до 01 липня 2021 року таке повернення здійснюється автоматично виконавцем торгів на рахунок учасника, а в другому випадку, після 01 липня 2021 року таке повернення здійснюється після отримання відповідної заяви від учасника таких торгів. Як зазначено вище, 05 серпня 2021 року торги відбувались по процедурі визначеній чинним законодавством до 01 липня 2021 року і в такому випадку виконавець торгів зобов`язаний був повернути мені сплачені мною гарантійні внески на мій рахунок протягом трьох банківських днів з дати проведення торгів. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Враховуючи те, що мною були перераховані кошти на рахунок ТОВ «Прикарпатська регіональна товарна біржа» у добровільному порядку з метою прийняття участі в земельних торгах, але ця підстава відпала після непроведення таких торгів, я вважаю, що ТОВ «Прикарпатська регіональна товарна біржа" безпідставно зберегло у себе мої кошти і зобов 'язане їх повернути. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 p.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР(далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до частини четвертої ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Тобто, право приватної власності Позивача є непорушним. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини - стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах громадян проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року). Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтями 316-319, 321, 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів частини другої ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст. ст. 179, 181, 190, 192 ЦК України) випливає, що норми ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Згідно з ч. 2 ст.1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16ц. За умовами частини першої ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Відповідно до частини другої ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Крім того, Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88-цс13, Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Таким чином, для визнання майна набутим без достатньої правової підстави обов`язковою є наявність усіх зазначених умов. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22 січня 2013 року у справі № 5006/18/13/2012 та від 17 червня 2014 року у справі №3-30гс14, від 25 лютого 2015 року у справі №3-11гс15. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1804,40 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved