Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців відносно [PERSON] , шляхом заборони [PERSON] перебувати на території домоволодіння [ADDRESS] , заборони наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання, інших місць частого відвідування [PERSON] , заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, по суті пояснила, що вона є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , є мати заявника та зацікавленої особи. [PERSON] є рідним братом заявника. 03.01.2025 року у вікна до будинку заявника почав стукати [PERSON] , який нецензурно лаявся, а потім почав погрожувати [PERSON] вбивством, у зв`язку з чим вона викликала працівників поліції. Відомості за її заявою були внесені до ЄРДР та наразі триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, про підозру будь-яка особа не повідомлена. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вказавши, що того дня саме заявник [PERSON] увірвалась на територію домоволодіння [ADDRESS] та влаштовувала сварку, натомість як він протиправних дій не вчиняв. Відповідно до положень ст. 350-5 ЦПК України суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. При вирішенні заяви суд виходить з наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно розділу IV глави 13\~ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. У відповідності до ст.350-6\~ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За змістом ч. 2 ст.\~26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону). Ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Заявником до заяви надані докази того, що вона є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а також витяг з ЄРДР про реєстрацію 04.01.2025 року кримінального провадження за ст. 129 ч. 1 КК України. Жодних доказів того, що [PERSON] 03.01.2025 року вчинив протиправні дії відносно [PERSON] до заяви не надано. Виключно звернення заявника із заявою про такі події доказом їх вчинення не є. З пояснень учасників провадження вбачається, що [PERSON] про підозру у скоєнні кримінального правопорушення не повідомлено. При цьому заявник не вказала, чому, якщо події стались ще 03.01.2025 року, із заявою про видачу обмежувального припису вона звернулась лише 06.02.2025 року. Аналізуючи викладене, пояснення учасників та надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки заявником не надано належних та достатніх доказів, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed