Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «КФ.ЮА» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 17.08.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020082145. Згідно умов Договору розмір кредиту становить 5099,00 грн., строк кредитування до 15.09.2020. Базова процентна ставка становить 1,99%, процентна ставка у разі користування кредитом за межами строку дії Договору - 2,50% в день. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 25133,78 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5099,00 грн., інфляційне збільшення 868,68 грн., проценти поза межами строку дії договору 19 122,00 грн., проценти 44,10 грн., яку і просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір. 1.2 Представник відповідачки адвокат Вишковська В.І. подала письмові пояснення у справі, згідно яких з відповідачка з доводами позивача щодо невиконання взятих на себе зобов`язань не погоджується, оскільки відповідачкою було повернуто 3000 грн. в рахунок погашення кредиту. Крім того, вважає неправомірним нарахування відсотків в сумі 19 122,00 грн. поза межами строку дії договору. Відповідно до умов договору сума кредиту складає 5099,00 грн., максимальна процентна ставка за користування кредитом - 1,99%. Строк кредитування 30 днів. Отже розмір заборгованості по відсотках за користування кредитом складає 3044,10 грн. Тому, з урахуванням сплаченої відповідачкою суми 3000 грн., вважає що до стягнення підлягає сума заборгованості по процентах у розмірі 44,10 грн. Крім того, адвокат Вишковська В.І. просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог ТОВ «КФ.ЮА» та відмовити у задоволенні позову. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 03.12.2024 ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін . На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 17.08.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020082145. Згідно умов Договору розмір кредиту становить 5099,00 грн., строк кредитування до 15.09.2020. Базова процентна ставка становить 1,99%, процентна ставка у разі користування кредитом за межами строку дії Договору - 2,50% в день. Сторонами у Договорі погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 8143,10 грн., з яких 5099,00 - сума кредиту за договором та 3044,10 - проценти. Також, згідно п. 5 можлива його пролонгація (а.с.6). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.7). [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 5099,00 грн., що підтверджується Актом про видачу грошових коштів від 17.08.2020, який підписаний відповідачкою (а.с.9). 01.02.2022 Кредитний договір був переоформлений шляхом укладення Додаткового договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] №01.02.2022-10000195 (а.с.21-26). Згідно розрахунку, наданого позивачем, [PERSON] було нараховано 3044,10 грн. відсотків в межах строку дії договору, тобто за 30 днів. 20.10.2020 позичальником було здійснено погашення відсотків у розмірі 3000 грн., відтак сума заборгованості становить 5099,00 грн. - тіло кредиту та 44,10 грн. - відсотки. Разом з тим, позивачем здійснено нарахування відсотків поза межами строку дії договору за період з 16.09.2020 по 12.02.2021 у розмірі 19 122,00 грн., та інфляційне збільшення за період з 16.09.2020 по 23.02.2022 у розмірі 868,68 грн. (а.с.10). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд неодноразово тлумачив сферу застосування цієї статті, а саме: що охоплює собою поняття «грошове зобов`язання», зокрема у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 № 758/1303/15-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19). Крім того у Постанові Великої Палати від 04.02.2020 № 912/1120/16 Верховний Суд знову висловив правовий висновок про те, що проценти, встановлені ст.. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту. [PERSON] , будучи вільною в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Розрахунок, наданий стороною позивача, повністю відповідає умовам договору та строку його дії, крім того у розрахунку відображуються факти виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів. Тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками, нарахованими в межах строку дії договору. 5.2 Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками, нарахованими поза межами строку дії договору, суд зазначає наступне. Згідно умов Договору сторони погодили, що у випадку користування кредитом після дати погашення заборгованості, застосовується розмір процентної ставки 2,5% в день. Під процентною ставкою, яка застосовується в разі користування кредитом поза межами строку його дії, маються на увазі проценти в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, проценти, нараховані поза межами строку дії договору є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання, тобто застосування вимог ст. 625 ЦК України виступає у даному випадку як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а не як плата за користування кредитними коштами. Отже, вимоги про стягнення відсотків за статтею 625 ЦК України підлягали задоволенню, а розмір відсотків має визначатись залежно від встановленого розміру ставки, в даному випадку договірний розмір, що згідно розрахунку позивача становить 19122,00 грн. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки інфляційне збільшення у розмірі 868,68 грн. 5.3 Щодо клопотання відповідачки про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Судом встановлено, що строк кредитування становить 30 днів, згідно Графіку платежів, яким міститься у Договорі, датою остаточного повернення кредиту є 15.09.2020. Відтак початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з 15.09.2020, який мав би сплинути 15.09.2023. Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Разом з тим, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. 5.4 В підсумку суд позовні вимоги задовольняє. 5.5 Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved