Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У грудні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та завданої матеріальної шкоди. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.12.2023 позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та завданої матеріальної шкоди передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 24.08.2023 о 14 год 20 хв. в м. Чернівці по вул. Калинівська, 13 А водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Jeep Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб Renault Sandero, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у своїй полосі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.09.2023 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 24.08.2023 визнано [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Jeep Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УТСК» за договором Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 212000332 від 12.11.2022. Позивачем особисто подано страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Оцінювач страхової компанії оцінив вартість збитків у розмірі 24600 грн. Позивач зазначає, що вартість відновлювального ремонту склала 24834,51 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача розмір страхового відшкодування - 8386,67 грн, вартість відновлювальних робіт - 24834,51 грн, вартість експертизи - 2868,00 грн, судовий збір у розмірі 1073,60 грн та витрати на послуги адвоката у розмірі 4000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2024 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та завданої матеріальної шкоди, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву. У березні 2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на підставі документів позивача є меншою ніж вартість відновлювального ремонту, визначена експертом-оцінювачем на замовлення страховика. Втрата товарної вартості автомобіля не відшкодовується страховиком. Відповідачем вчасно було оглянуто транспортний засіб, отримано відповідні висновки, розрахунки та проведено виплату. Відповідач зауважує, що не зобов`язаний відшкодовувати витрати позивача та проведення експертизи, здійснене ним з власної ініціативи. З підстав викладених у відзиві, відповідач просив відмовити у задоволенні позову. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.08.2023 о 14 год. 20 хв. в м. Чернівці по вул. Калинівська, 13 А водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Jeep Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб Renault Sandero, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у своїй полосі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.09.2023 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 24.08.2023 визнано [PERSON] . Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди встановлена і не підлягає доказуванню. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу Renault Sandero, реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Jeep Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УТСК» за договором Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 212000332 від 12.11.2022. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. За приписами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9.5 та 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пп. 7 п. 3 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року № 1070, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, постановила: п. 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року № 566, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 16.08.2010 року за № 689/17984, викладено в такій редакції: «установити розміри страхових сум за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинного цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмір 100000 грн на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 20000 грн. на одного потерпілого». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Виходячи з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право аби вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Зазначене також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в Постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18066/15. Відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. 25.08.2023 на адресу відповідача надійшло повідомлення про настання ДТП 24.08.2023 від [PERSON] та заява про виплату страхового відшкодування за пошкодження, завдані майну в результаті ДТП за підписом [PERSON] . 07.09.2023 представником страховика експертом-оцінювачем [PERSON] , в присутності [PERSON] було проведено огляд пошкодженого автомобіля Renault Sandero, реєстраційний номер [NUMBER] , про що складено Акт огляду транспортного засобу від 07.09.2023. Згода з проведеним оглядом засвідчена особистим підписом позивача. 16.10.2023 оцінювачем, що проводив огляд пошкодженого автомобіля ФОП [PERSON] , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 16 від 22.01.2022, сертифікат ФДМУ № 339/2022 від 11.07.2022, було складено Звіт № 011-23_1236-23 про оцінку автомобіля Renault Sandero, реєстраційний номер [NUMBER] , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 26228,97 грн. Полісом Серії ЕР № 212000332 встановлена франшиза у розмірі 1500,00 грн. Таким чином, 23.10.2023 відповідачем було сплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] та пошкодження транспортного засобу Renault Sandero, реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 24728,97 грн (26228,97 - 1500,00), що підтверджується платіжними інструкціями № 25310 від 23.10.2023 на суму 6728,97 грн, № 25230 від 20.10.2023 на суму 6000,00 грн, № 25161 від 19.10.2023 на суму 6000,00 грн, № 25082 від 18.10.2023 на суму 6000,00 грн. Позивачем до суду надано Висновок експерта № СЕ-19/126-23-9140-АВ, виконаний Чернівецьким НДЕВКЦ МВС України 01.11.2023, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Sandero, реєстраційний номер [NUMBER] становить 24834,51 грн. Тобто, після отримання страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на підставі документів позивача є меншою, ніж вартість відновлювального ремонту, визначена експертом-оцінювачем на замовлення страховика. Згідно висновку експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 01.11.2023 № СЕ-19/126-23-9140-АВ за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Renault моделі Sandero, номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, станом на 24.08.2023 становить 24834,51 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Renault моделі Sandero, номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, станом на 24.08.2023 становить 32986,67 грн. Також, пунктом 12.1. статті 12 спеціалізованого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Полісом серії ЕР №212000332 встановлена франшиза у розмірі 1500,00 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування, розрахованого у відповідності до норм спеціалізованого Закону становить - 24 728,97 грн» (26228,97 грн - 1500,00 грн (франшиза). Як вбачається з матеріалів справи, станом на 23.10.2023 року, в межах строку визначеного у ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Відповідачем було сплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] за пошкодження транспортного засобу «Renault Sandero Stepway», державний реєстраційний номер [NUMBER] в повному обсязі, у розмірі 24728,97 грн, що підтверджується платіжними інструкціями наявними в матеріалах справи. Суд зауважує, що враховуючи наведене, ПрАТ «УТСК» повністю виконало свої зобов`язання, передбачені нормами спеціалізованого Закону щодо виплати страхового відшкодування Позивачу за шкоду завдану майну. Тобто, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на підставі документів Позивача є меншою,ніж вартість відновлювального ремонту, визначена експертом - оцінювачем на замовленим Страховика. Якщо прийняти для розрахунку страхового відшкодування Висновок №СЕ-19/126- 23/9140-АВ, то розмір страхової виплати за вирахуванням франшизи мав би становити - 23334,51грн = ( 24834,51 - 1500), в той час як Відповідачем сплачено 24728,97 грн. Позивач помилково та безпідставнопосилається не на розмір відновлювального ремонту, а на розмір матеріального збитку, який згідно Висновку №СЕ-19/126- 23/9140-АВ становить 32986,67грн і складається з вартості відновлювального ремонту (24834,51 грн) та втрати товарної вартості автомобіля (8152,16 грн), яка відповідно до пункту 3.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не відшкодовується Страховиком. Пунктом 34.3 ст.34 встановлено, що відшкодування потерпілому витрат на проведення експертизи (дослідження) здійснюється лише у разі, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк. Таким чином, Відповідач не зобов`язаний відшкодовувати витрати Позивача на проведення експертизи (дослідження), здійснене ним з власної ініціативи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та завданої матеріальної шкоди, не підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed