Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Покликаючись на те, що між позивачкою та відповідачкою не досягнуто згоди щодо добровільного поділу майна, позивачка просить суд ухвалити рішення, яким поділити майно, виділити їй у власність частину будинковолодіння, яким вона фактично користується. Припинити право спільної часткової власності на майно. Судові витрати просить стягнути з відповідачки на її користь. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила суду, що є власницею 1/2 частини будинковолодіння, що за адресою: [ADDRESS] . Власницею іншої частини є відповідачка. Позивачка намагалася мирно врегулювати спір, але відповідачка не бажає вести діалог. Через ці обставини вимушена звернутися до суду. Просить виділити їх ту частину майна, якою вона фактично користується. Представник позивачки позов підтримав. Пояснив суду, що згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно Висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна №1237/23 від 07 грудня 2023 року, за результатами обстеження вищевказаного житлового будинку та технічними показниками, частина житлового будинку моє окремий вхід, відокремлені інженерні мережі, знаходиться на окремій земельній ділянці, тому не порушуючи будівельних норм та правил є технічна можливість поділу об`єкту нерухомого майна. За наведеного просить суд задоволити позов. Відповідачка чотири рази на розгляд справи не з`явилася. Вона також не з`являлася у підготовче судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Відзив на позов до суду не подала. Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України"). Суд вважає, що така поведінка відповідачки свідчить про те, що вона не має інтересу до справи. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь відповідачки у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Провадження у справі було відкрито 26.07.2024 р. та справа призначалася до підготовчого судового засідання на 26.08.2024 р., 30.09.2024 р. Справа була призначена до судового засідання: на 31.10.2024 р., 04.12.2024 р., 15.01.2025 р., 13.02.2025 р. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Обставини, встановлені при розгляді справи. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №347087680 від 19 вересня 2023 року, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності (розмір частки по 1/2) належить [PERSON] та [PERSON] . Між співвласниками майна вникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна, і угоди про спосіб поділу в натурі його частки із спільної часткової власності не досягнуто. Положення законодавства. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України). Частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Статтею 361 ЦК України регламентовано, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Загальна площа житлового будинку, що на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] становить 101 кв.м., житлова площа 69.2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, сараєм, вбиральнею та огорожею. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року у справі №310/7011/17 (провадження №61-7153св20) зроблено висновок, що «спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Висновки суду. Частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за технічними характеристиками можливо виділити в натурі з огляду на наступне. Згідно Висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна №1237/23 від 07 грудня 2023 року за результатами обстеження вищевказаного житлового будинку та технічними показниками, частина житлового будинку моє окремий вхід, відокремлені інженерні мережі, знаходиться на окремій земельній ділянці, тому не порушуючи будівельних норм та правил є технічна можливість поділу об`єкту нерухомого майна. Склад новоутвореного об`єкта нерухомого майна: 1-1 кухня, площею 8,7 кв. м., 1-2 санвузол, площею 3, 4 кв. м., 1-3 житлова, площею 17, 1 кв. м., 1-4 житлова, площею 12, 0 кв. м., 1-5 житлова площа 13, 3 кв. м. Загальна площа 54, 5 кв. м., житлова площа 42, 4 кв. м. Г сарай, № 1 огорожа. Зазначеним майном користується позивачка, про що надала пояснення суду. Таким чином заявлений позов підлягає до задоволення. Судові витрати. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно ст. ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються зі сплати судового збору у сумі 1211, 20 грн. Таким чином сплачений судовий збір слід стягнути з відповідачки на користь позивачки. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved