Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 29.09.2007, зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №\~3359. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалась на те, що 29.09.2007 [PERSON] уклав з позивачкою (дошлюбне прізвище [PERSON] ) шлюб, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №\~3359. У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відносини між подружжям не склались, стосунки погіршились, зникло взаєморозуміння та спільні інтереси, погляди на життя стали різними. З жовтня 2023 року позивачка та відповідач не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, діти проживають із позивачкою в Київській області, спорів щодо визначення місця проживання дітей із відповідачем немає. Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 01.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.01.2025 від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій останній позов визнав, просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та позивачкою, розгляд справи провести без його участі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд такий задовольнити. Додатково вказала, що з часу подання позовної заяви відносини між позивачкою та відповідачем не покращились, вони фактично проживають окремо, можливість примирення між ними відсутня, а тому позивачка наполягала на розірванні шлюбу. Окрім цього, в судовому засіданні позивачка подала заяву щодо допущення нею описки у прохальній частині позовної заяви, а саме нею не зазначено дати укладення шлюбу (29.09.2007), а відповідно просила позов задовольнити та розірвати шлюб, укладений 29.09.2007. Представник позивачки адвокат Желізко\~В.Р. підтримав заявлені позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, враховуючи заяву [PERSON] від 13.01.2025 про визнання позову та розгляд справи без його участі, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який, будучи обізнаним про розгляд справи судом, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За умовами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до\~положень ч.\~2\~ст.\~114\~СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як видно\~із свідоцтва\~про шлюб\~від 29.09.2007\~серії [NUMBER] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~29.09.2007\~уклали шлюб,\~зареєстрували такий\~в Міському\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Львівського\~міського управління\~юстиції,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~№\~3359. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та №\~ [NUMBER] відповідно. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, та примирення неможливе. Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд має виходити з того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 362/6725/18. Враховуючи те,\~що позивачка\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~а відповідач\~позов визнав,\~що не\~суперечить закону\~та не\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачкою при поданні позову понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~211,20\~грн., останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 605,60\~грн., а решту судових витрат у розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved