Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] , за участю заінтересованих осіб Малинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Органу опіки і піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, [PERSON] , звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту батьківства, внесення відповідних змін до актового запису. У заяві заявник посилається на те, що у 2014 році познайомився із [PERSON] , після чого між ними розпочалися сталі стосунки. Протягом наступних років ці стосунки лише поглиблювалися. У зв`язку з проведенням антитерористичної операції на сході України, 28 квітня 2015 року прийняв рішення вступити на військову службу і був направлений до Донецької області для виконання службових обов`язків. [INFO] у нього та [PERSON] народилася дочка [PERSON] . Реєстрацію народження дитини [PERSON] здійснила самостійно, і тому запис про батька дитини [PERSON] був внесений до актового запису про народження на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, за вказівкою матері. На підтвердження факту внесення інформації про батька в актовий запис про народження дитини наявні листи Малинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області. Реєстрація дитини у такий спосіб давала можливість [PERSON] отримувати від держави грошову допомогу, як одинокій матері. Незважаючи на те, що перебував в АТО, як батько, допомагав дитині і цивільній дружині коштами. [PERSON] не бажала здійснювати реєстрацію його, як батька дитини, щоб не втратити стабільні виплати від держави. Неодноразово прохав матір дитини про подання спільної заяви про реєстрацію його батьком дитини, проте дії не були вчинені. Продовжували підтримувати стосунки, як сім`я, при цьому він повністю матеріально забезпечував сім`ю. Коли дочці виповнився один рік, [PERSON] почала проживати разом із його батьками. Після повернення 20 липня 2016 року з АТО, разом з [PERSON] похрестили дитину і жили у фактичних шлюбних відносинах, без державної реєстрації шлюбу. 12 грудня 2016 року пішов на військову службу до ДПСУ м. Черкаси, прикордонний загін. Через те, що у нього була мала службова житлова площа та неналежні житлові умови для проживання дитини, не мав можливості забрати сім`ю в м. Черкаси, тому [PERSON] прийняла рішення поїхати разом із їх дочкою до своїх батьків у Житомирську область. Він часто приїжджав до них, де проводили разом час, або навпаки, вони приїзджали до нього. [INFO] [PERSON] трагічно загинула. Її мати, баба дитини, стала опікуном. Він весь час постійно підтримував зв`язок з дитиною, приїжджав до них, відвідував, привозив подарунки та гроші. Опікун захворіла і влітку 2020 року померла. За життя просила старшого сина [PERSON] взяти опікунство дитини на себе. Згідно Розпорядження голови Малинської районної державної адміністрації №196 від 03 вересня 2020 року над сиротою [PERSON] встановлено опікунство та призначено опікуном [PERSON] .. Він та його родина постійно підтримують дівчинку, приїжджають, спілкуються. 05 серпня 2020 року звернувся до ENDEAVOR DNA LABARATORIES для проведення аналізу ДНК на предмет встановлення його біологічного батьківства стосовно дитини [PERSON] .. Згідно звіту тесту ДНК на батьківство від 19 серпня 2020 року, який складений лабораторією «Endeavor DNA», 05 серпня 2020 року відбувся забір біологічного матеріалу для ДНК у дитини [PERSON] , та у нього, як вірогідного батька. Відповідно до звіту він, як передбачуваний батько не може бути виключений як біологічний батько досліджуваної дитини [PERSON] .. На основі аналізу локусів STR, ймовірність встановлення батьківства дорівнює 99,99999999%. Після повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації до України, був призваний для проходження військової служби до Збройних Сил України, де перебуває на даний час. Визнання юридичного факту батьківства необхідно йому з метою захисту прав та інтересів дитини, реалізації своїх немайнових прав батька, для створення можливості дитині отримати передбачений соціальний захист як дитині військовослужбовця у передбачених випадках та для забезпечення виховання дочки не сиротою, а у власній сім`ї. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд з викликом сторін до суду. Заявник [PERSON] та його представник, адвокат Валька І.В., інформовані, не прибули. Представник заявника, взявши участь у судовому засіданні 20 листопада 2024 року, заяву підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Малинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), повідомлений про судове засідання, до суду не прибув, надав лист від 04 лютого 2025 року №ЕП-299/25, за змістом якого просив судовий розгляд провести без участі представника. Представник заінтересованої особи Органу опіки і піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, повідомлений належним чином, не з`явився, подав заяву від 18 грудня 2024 року за вхідним №ЕС-7013/24 про слухання без участі представника. Заінтересована особа [PERSON] , будучи інформований, не прибув, надіслав до суду клопотання від 11 грудня за вхідним №6824/24 про розгляд справи без його участі, вказавши на відсутність заперечень щодо задоволення заяви, та за змістом якого підтвердив факт, що заявник [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] .. Суд, розглянувши заяву в межах заявлених вимог, беручи до уваги пояснення представника заявника, зміст заяв, клопотань заінтересованих осіб, вивчивши та дослідивши докази у цивільній справі, приходить до висновку про обгрунтованість та підстави до її задоволення, з наступних підстав. У відповідності до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються Державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин Держава має максимально враховувати інтереси дитини. Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. У відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина яка зачата і народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ч.ч.1-3 статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами встановлення факту батьківства можуть бути: письмові докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (анкети, довідки про склад сім`ї, автобіографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, копії медичних документів, виписки з будинкових книг, свідоцтво хрещення дитини, якщо в ньому записані біологічні батьки дитини та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); сімейні фото, відео матеріали; показання свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником та про безпосереднє визнання померлим свого батьківства за життя; докази того, що у інший спосіб неможливо внести зміни до актового запису про народження дитини (відмова відділу ДРАЦС); витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини з відміткою про те, що запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки відсутність даних про те, що запис про батька дитини вчинено за вказівкою матері, виключає можливість задоволення заяви про встановлення факту батьківства щодо померлого, з яким мати дитини не перебувала у шлюбі, на підставі статті 130 СК України, про що зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладену 21 лютого 2020 року у справі №643/9245/18. Європейський Суд з прав людини звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини, рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» заява № 23338/09, та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» заява № 45071/09, § 74. Суд встановлював порушення статті 8 Конвенції, коли національні органи влади відмовляли у розгляді позову ймовірного біологічного батька про встановлення його батьківства, лише пославшись на визнання батьківства іншим чоловіком та не розглянувши при цьому фактичні обставини справи рішення від 18 травня 2006 року у справі «Ружанські проти Польщі» заява № 55339/00, §78. На противагу, стаття 8 Конвенції не була порушена у випадах, коли національні органи влади відмовляли у розгляді такого позову після ретельного вивчення інтересів зацікавлених осіб, приділивши особливу увагу інтересам дитини та не проігнорувавши при цьому інтереси ймовірного біологічного батька, рішення від 12 лютого 2013 року у справі «Кріштіан Барнабас Тот проти Угорщини», заява № 48494/06 § 33-38, § 24. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Судом встановлено і підтверджується доказами у справі, та поясненням представника заявника, що заявник [PERSON] згідно паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , є громадянином України (а.с.9). Відповідно до Витягу з реєстру Вільшанської територіальної громади від 25 липня 2024 року, місце реєстрації заявника - [ADDRESS] (а.с.10), є військовозобов`язаним, що підтверджується військовим квитком Серії [NUMBER] (а.с.11-12). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , неповнолітня [PERSON] народилася [INFO] у с.Старі Вороб`ї Малинського району Житомирської області, про що 09 червня 2015 року виконавчим комітетом Старовороб`ївської сільської ради Малинського району Житомирської області складено відповідний актовий запис №2 (а.с.13). У вище вказаному свідоцтві про народження у графі батьки здійснено запис: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.13). Запис про батька неповнолітньої [PERSON] здійснено на підставі ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується довідкою та листом Малинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 29 грудня 2023 року №307/29.15-58 та від 03 січня 2024 року №2/29.11-70 (а.с.14-15). Заявник [PERSON] та [PERSON] з 2014 року проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] визнає дитину своєю дочкою, проявляє турботу, піклувався про неї, бере участь у її вихованні, вів спільне господарство до та після народження дитини, сформував стосунки як дочки і батька. Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.25). Відповідно до розпорядження голови Малинської районної державної адміністрації Житомирської області С.Кириченко від 03 вересня 2020 року №196, після смерті [PERSON] призначено опікуна над неповнолітньою [PERSON] , а саме її дядька [PERSON] (а.с.26). Та обставина, що заявник [PERSON] визнає себе батьком дитини [PERSON] , приймає активну участь у її вихованні, турбується про неї, матеріально забезпечує, підтверджується наданими ним доказами. Так, заявником [PERSON] надані фотознімки, на яких зображені він із [PERSON] разом із дочкою [PERSON] під час проведення Таїнства Хрещення, вдома у колі рідних людей, на прогулянці із дитиною. Зазначені фотознімки вказують на їх теплі та сімейні стосунки (а.с.27-31,55-56). Суд бере до уваги факти зафіксовані фотознімками, оскільки вони відображають моменти спілкування [PERSON] із [PERSON] , вказують на родинне ставлення один до одного. Згідно Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 12 лютого 2023 року №43, [PERSON] перебуває на військовій службі у вказаній вище військовій частині (а.с.33). Як вбачається із платіжних інструкцій АТ «ПриватБанк», перебуваючи на віськовій службі, [PERSON] піклувався про свою родину, остільки постійно здійснював грошові перекази на утримання неповнолітньої [PERSON] (а.с.16-24). Згідно звіту тесту ДНК на батьківство від 05 серпня 2020 року №237748, передбачуваний батько [PERSON] не може бути виключений як біологічний батько досліджуваної дитини [PERSON] (а.с.32). На основі аналізу локусів STR, ймовірність встановлення батьківства дорівнює 99,99999999% (а.с.32). У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. При вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved