Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 83742, 00 грн., та судові витрати. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. Позивачка є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . 22.11.2021 біля 04.30 год. позивачка виявила, що зі стелі тече вода по всій квартирі, заливаючи шпалери, меблі, паркетну підлогу, у зв`язку з чим 29.12.2021 майстрами дільниці №12 КП «Житлокомсервіс» складено акт №807, в якому зазначено, що причиною залиття квартири стала аварійна ситуація, а саме прорив трубопроводу внутрішньо будинкової системи центрального опалення. Відповідно до висновку експерта №24023 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 01.12.2023, розмір матеріальної шкоди заподіяної позивачці внаслідок залиття складає 83742,00 грн. Враховуючи, що трубопровід внутрішньо будинкової системи центрального опалення у будинку [ADDRESS] належить КП «ХТМ», яке зобов`язано його обслуговувати та ремонтувати, то відповідальність за заподіяну шкоду позивачу внаслідок аварії на трубопроводі, лежить саме на відповідачу, який зобов`язаний її відшкодувати в повному обсязі. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що вказану шкоду повинно відшкодувати КП «Жилкомсервіс» як управитель та балансоутримувач житлового будинку, де відбулось залиття, та складений акт №807 від 29.12.20214р. не відповідає вимогам законодавства. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача КП «ХТМ» в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи «Житлокомсервіс» в судовому засіданні повідомив, що шкоду повинен відшкодувати відповідач по справі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 23.09.2024 вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зубу Г.А. 24.09.2024 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача, відповідь на який надано 24.09.2024. Ухвалою судді від 27.09.2024 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою суду від 22.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь в судових засіданнях в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу по справі, в якій вона зареєстрована та мешкає. 22.11.2021 відбулось залиття квартири позивача, про що комісією складено Акт №807 від 29.12.2021, який затверджено начальником дільниці №12 Київського району КП «Жилкомсервіс», за участю представників дільниці №12 [PERSON] та [PERSON] , в якому зазначено, що 22.11.2021 біля 4-30 ранку на горищному приміщенні житлового будинку сталася аварійна ситуація, прорив трубопроводу внутрішньо будинкової системи центрального опалення д. 32мм. З причини прориву трубопроводу була залита квартира [ADDRESS] . В квартирі на підлозі спостерігається наявність води, на стелі спостерігається капкова теча в коридорі, кухні та санвузлу. На стелі облицьованій гіпсокартоном та шпалерами, спостерігалися сліди залиття рижого кольору на площі приблизно 10 кв.м., дерев`яна паркетна підлога квартири намокла, в результаті намокання паркетна дошка разбухла, деформувалась на площі приблизно 12 кв.м., набух від намокання диван-софа. В приміщенні житлової кімнати в результаті залиття виникло відшарування шпалер на стінах площею приблизно 4 кв.м., по периметру кімнати. Електричні проводи намокли, освітлення в приміщенні кімнати відсутнє. Відповідно до наданого до суду висновку експерта №24023 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 01.12.2023, виготовленого на замовлення позивача, розмір матеріальної шкоди завданої власнику квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у результаті залиття складає 83742 грн. За виготовлення вказаного висновку позивачем сплачено 7456,18 грн. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 8, 9 частини другої\~статті 19 ЦК України\~передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої\~статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Відповідно до п.3 Порядку обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 серпня 2015 року № 219 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2018 року за № 1074/32526 «точка приєднання внутрішньо будинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньо будинкової системи)». Відповідно до п. 4 вказаного Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації. В даному випадку причина залиття квартири: «прорив трубопроводу внутрішньо будинкової системи центрального опалення, що свідчить про пошкодження трубопроводу на горищному приміщенні житлового будинку». Рішенням Харківської міської ради від 20 грудня 2006 № 1186 визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків - КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зокрема, КП «Харківські теплові мережі». 13 лютого 2012 року між КП «Жилкомсервіс» (управитель) та КП «Харківські теплові мережі» (виконавець) було укладено договір №15/1, відповідно до пункту 1.1 якого управитель доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання: мережі, арматура на них прилади та обладнання, які розміщені в межах будинку та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньобудинкових системах, управитель зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю надані послуги. Пунктами 2.3.2 та 2.3.5 вказаного договору сторони передбачили, що виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені цим договором. Згідно з пунктом 5.4 договору № 15/1 виконавець несе відповідальність, перед споживачами, які мешкають або розташовані в житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова, за ненадання або неналежне надання виконавцем послуг, внаслідок яких було заподіяно шкоду життю, здоров`ю, майну споживача або третіх осіб, майну управителя, майну територіальної громади, яке передано на обслуговування управителю, або навколишньому природному середовищу згідно діючого законодавства. Отже, обов`язок КП «Житлокомсервіс» (кол. КП «Жилкомсервіс») щодо обслуговування внутрішньоквартирних систем теплопостачання вказаним договором не передбачений. Таким чином, суд приходить до висновку, що обов`язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж та вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій покладено на КП «Харківські теплові мережі», отже заподіяна позивачу майнова шкода внаслідок залиття квартири підлягає стягненню з відповідача КП «Харківські теплові мережі». Вину у завданій позивачці шкоді відповідачем також не спростовано. Розмір завданої шкоди відповідачем також спростований не був. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Представник відповідача КП «ХТМ» заперечує наявність їх вини у залитті квартири позивача, та вказує, що наданий до суд акт складений з порушенням законодавства, що є необґрунтованим, оскільки у вказаному акті чітко зазначено, що причиною залиття є прорив трубопроводу внутрішньо будинкової системи центрального опалення на горищному приміщенні, тобто останнім не спростовано будь-якими доказами заявлені позовні вимоги, та наданий до суд акт залиття в розумінні\~статті 95\~ЦПК України є письмовим доказом, належним та допустимим. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 83742,00 грн. за вище наведених обставин. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розподіл витрат пов`язаних з розглядом справи судом не здійснюється відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved