Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в собі представника - адвоката Боряк Г.Ю. звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з данною позовною заявою. Ухвалою суду від 01.04.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.01.2025 року закрито підготовче провадження призначено розгляд справи по суті. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 10.01.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 235 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.08.2021 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою, складеною відповідачем на користь позивача, якою визначені умови боргового зобов`язання. Також, 22.01.2021 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 72 800 доларів США, які зобов`язався повернути до 08.02.2021 року. Укладання договору позики підтверджується розпискою, складеною відповідачем на користь позивача, якою визначені умови боргового зобов`язання. Цього ж дня, 22.01.2021 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 144 00 доларів США, які зобов`язався повернути до 08.02.2021 року. Укладання договору позики підтверджується розпискою. Однак, всупреч своїм зобов`язанням, відповідач не виконав своєчасного повернення боргу. З моменту прострочення повернення коштів, позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням виконати свої зобов`язання. Проте ці прохання ігнорувалися. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань з повернення отриманих позик, відповідач також зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних від простроченої суми. Отже, 3% річних за борговою розпискою від 10.01.2021 року становить 20 840,95 доларів США; за борговою розпискою від 22.01.2021 року, де сума основного боргу 72 800 доларів США становить 7 497,40 доларів США, за борговою розпискою від 22.01.2021 року, де сума основного боргу 144 00 доларів США становить 14 830,02 доларів США. Загальна сума боргу становить 494 968,37 доларів США, з яких 451 800 доларів США - заборгованість з основного зобов`язання; 43 168,37 доларів США заборгованість по відсотках, які позивач просила стягнути з відповідача на свою користь. Від сторони позивача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою реєстрації та через публікацію оголошення на офіційному сайті на порталі Судова Влада Україна, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подавав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до матеріалів справи, 10.01.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 235 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.08.2021 року. 22.01.2021 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 72 800 доларів США, які зобов`язався повернути до 08.02.2021 року. 22.01.2021 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 144 00 доларів США, які зобов`язався повернути до 08.02.2021 року. Відповідач [PERSON] отримав від позивача в загальному розмірі 451 800 доларів США. На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник [PERSON] 10.01.2021 року написав розписку та 22.01.2021 року написав дві розписки, в яких йдеться про отримання ним від позивача коштів у вказаних сумах. Відтак грошове зобов`язання відповідача перед позивачем слідує з розписок, які підписані відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18). Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на її користь суму неповернутих грошових коштів переданих за договорами позики, тобто 451 800 доларів США, що відповідатиме вимогам статті 1046 ЦК України і статті 533 ЦК України. Відповідачем не надано суду доказів того, що договори позики, які укладені між сторонами є нечинними, їх дійсність не спростована. Позову про визнання правочинів недійсними (удаваними) відповідач не подавав, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства данні правочини є укладеними та нікчемними законом не визнаний. Що стосується нарахованої суми відсотків за розписками в загальному розмірі 43 168,37 доларів США, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку позивач заявив вимогу лише про стягнення трьох процентів річних від суми заборгованості за весь час прострочення. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не встановлює підстав для відступу від такої позиції. У ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі. Тобто прострочене зобов`язання за борговою розпискою від 10.01.2021 року становить - сума основного боргу 235 00 доларів США х 1079 день (кількість прострочених днів з 02.08.2021 року по 16.07.2024 року) х 3 : 100 : 365 = 20 840,95 доларів США; за борговою розпискою від 22.01.2021 року - сума основного боргу 72 800 доларів США х 1253 день (кількість прострочених днів з 09.02.2021 року по 16.07.2024 року) х 3 : 100 : 365 = 7 497,40 доларів США; за борговою розпискою від 22.01.2021 року - сума основного боргу 144 00 доларів США х 1253 день (кількість прострочених днів з 09.02.2021 року по 16.07.2024 року)х 3 : 100 : 365 = 14 830,02 доларів США. Загальна сума боргу по 3% річних становить 43 168,37 доларів США. Таким чином, в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. З урахуванням вказаного, пред`явлений позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 15 140 грн., що складаються з судового збору.

Outcome: approved