Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 25.03.2021 між первісним кредитором ТОВ «ФК «Авіра груп» правонаступником якого являється ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 25507, відповідно до умов якого відповідачеві був наданий кредит у розмірі 1 500,00 грн строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою у розмірі 2,5 % в день або 912, 5 % річних. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Авіра груп» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу № 02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра груп» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 02-17/02/2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25.06.2024 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 9 373,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 500,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7 875,00 грн. На момент звернення до суду відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, що стало підставою звернення до суду. Тому позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 375,00 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2\~422,40 грн, понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10\~500,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 07.01.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Судом постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву. Під час підготовки до розгляду справи по суті судом встановлено, що відповідачка [PERSON] правом подання відзиву по позов не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не надала, у свою чергу представник позивача - за довіреністю [PERSON] проти ухвалення заочного рішення не заперечував. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 25.03.2021 між ТОВ «ФК\~«Авіра груп»та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 25507, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 1 500,00 грн строком на 30 днів, тобто до 23.04.2021 (п. 1.2 договору), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу (п. 1.3 договору), а клієнт зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.4 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. (а.с. 22-25). Договір укладений та підписаний сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. [PERSON] договір підписало електронним підписом з одноразовим ідентифікатором АV7257. Також позивачем долучено додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №\~25507, укладеного 25.03.2021, яким затверджено графік розрахунків. Вказаний додаток підписаний електронним підписом [PERSON] з одноразовим ідентифікатором (а.с. 26). Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 за № 4972/05, відповідно до якої 25.03.2021 на банківську картку [NUMBER] перераховані кошти в сумі 1 500,00 грн (а.с. 42). 17.02.2022 між ТОВ «ФК\~«Авіра груп»та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу № 02-17/02/2022 (а.с. 27-34). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , номер договору 25507, дата укладення договору 25.03.2021, дата закінчення договору 23.04.2021, загальна заборгованість 9\~375,00,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 1 500,00 грн., заборгованість зі сплати відсотків 7\~875,00 грн (а.с. 16). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 25507 заборгованість відповідачки перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» станом на 25.06.2024 становить 9 375,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 500,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7 875,00 грн (а.с. 15). Позивачем 22.05.2024 на адресу [PERSON] була направлена вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 14). Відповідно до ст. ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.\~1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст.\~610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст.\~625ЦК\~України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок\~передання ним\~своїхправ іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст.\~1080\~ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно зі ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 7, ч.12 ст.\~11 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що у випадку, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»,\~за умови\~використання засобуелектронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Доказів погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», відповідачка суду не надала. Разом з тим, перевіряючи позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 25507 від 25.03.2021, укладеного між ТОВ «ФК\~«Авіра груп»\~та відповідачем, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в сумі 7 875,00 грн, що обґрунтовується таким. При укладенні кредитного договору сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договором про надання фінансового кредиту № 25507 від 25.03.2021 сторони узгодили, що строк кредитування становить 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Відповідно до договору про надання фінансового кредиту № 25507 від 25.03.2021 клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту (п.п. 3.3.3 Договору). Як вбачається з матеріалів справи належних та допустимих доказів пролонгації договору про надання фінансового кредиту № 25507 від 25.03.2021 матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація, за умовами договору, мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у період з дати укладення договору від 25.03.2021 і до 17.02.2022 не здійснив жодної оплати в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 67-72). Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність факту продовження строку кредитування понад 30 днів, який був визначений у пункті 1.2 договору про надання фінансового кредиту № 25507 від\~\~25.03.2021. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування відсутні. За наведених обставин під час розгляду справи судом встановлено, що розмір відсотків відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 25507 від 25.03.2021 становить 1\~125,00 грн (1\~500 грн х 2,5 %/дн х 30 дн),та підлягає стягненню з відповідача. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, подані позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 та виписка з особового рахунку за кредитним договором №25507 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості. Ураховуючи, що позивач не надав суду доказів того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору про надання фінансового кредиту № 25507 від 25.03.2021, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати тіла кредиту в сумі 1 500,00 грн та заборгованість зі сплати процентів у визначеному судом розмірі в сумі 1\~125,00 грн, а всього 2 625,00 грн. Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, наявні підстави для розподілу судових витрат сторін зі сплати судового збору, відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України шляхом їх покладення на відповідача пропорційно задоволеним вимогам. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 678,16 грн. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~500,00 грн суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 ч. 3 ст. 137\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в особі директора Осипенко І. С. та адвокатом Пархомчуком С. В. укладений договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а.с. 18-21). Відповідно до акта про отримання правової допомоги від 14.01.2025 сторони узгодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатом про стягнення заборгованості з [PERSON] : надання консультації 1 година х 2 000,00 грн. = 2 000,00 грн.; складання та подання до суду позовної заяви до суду 2,5 годин х 2 000,00 грн. = 5 000,00 грн, інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів 1,5 години х 2 000,00 грн = 3\~000,00 грн, канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500,00 грн. Загальний розмір правничих витрат склав 10 500,00 грн. Згідно платіжної інструкції № 3 4257 від 14.01.2025 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» здійснило оплату за правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 у розмірі 10 500,00 грн, отримувач Пархомчук С. В. Суд погоджується, що наведені у розрахунку витрати дійсно пов`язані з розглядом справи. Разом з тим, ураховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат між сторонами суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню з відповідача зі стягненням на користь позивача у рахунок компенсації цих витрат в сумі 2 940,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial