Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яку обґрунтовує наступним. [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після її смерті фактично прийняв її син, тобто племінник заявника - [PERSON] , але юридично не оформив свої спадкових прав. [INFO] він помер і після його смерті також відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок. Вона, [PERSON] , є рідною тіткою покійного та є спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців немає. У серпня 2024 року вона звернулася до нотаріуса Першої української державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її племінника, але нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що вона пропустила визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, про що винесено відповідну постанову. Також усно їй було роз`яснено, що питання про фактичне прийняття спадщини може бути вирішено судом. На момент смерті [PERSON] вона проживала разом з ним, оскільки ще за п`ять років до його смерті він часто хворів та потребував стороннього догляду, тому вона переїхала проживати до нього в будинок, який належав його матері та її покійній сестрі. Разом з племінником у вказаному будинку вона проживала з лютого 2018 року і до дня його смерті і нотаріусу в підтвердження такого факту надала довідку та акт, але нотаріус вказав, що для нього підставою для встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем є рішення суду. Крім того, звертає увагу суду, що до спливу шестимісячного строку після смерті спадкодавця вона зверталася до нотаріуса, але нотаріус їй повідомив, що оскільки вона проживала разом зі спадкодавцем, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Оскільки у неї виникли проблеми при оформленні права на спадщину за законом після смерті її племінника, вона вимушена звернутися до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт, що вона, [PERSON] , [INFO] , постійно проживала зі своїм племінником [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини [INFO] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, вимоги заяви підтримує та просять суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Жашківської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, у якій просять суд розгляд справи проводити у відсутність їх представника, за наявними матеріалами справи, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію заявника та представника заінтересованої особи, викладені у заявах, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис про смерть № 1708. Після смерті останнього була заведена спадкова справа за № 33/2024 у Жашківській державній нотаріальній конторі, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру виданою 01.08.2024 за № 77853067. У відповідності до довідки виконавчого комітету Жашківської міської ради Уманського району Черкаської області виданої 30.09.2024 за № 185/03-08, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований і постійнол проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з покійним [PERSON] за вищевказаною адресою проживала без реєстрації його тітка [PERSON] , [INFO] . У відповідності до довідки виконавчого комітету Жашківської міської ради Уманського району Черкаської області виданої 01.11.2024 за № 199/03-08, згідно запису № 323 у погосподарській книзі № 2 с. Конельська Попівка, будинок за адресою: [ADDRESS] , належав з 1995 року [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Разом з покійною був зареєстрований і постійно проживав син [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно акту, складеного старостою Конельськопопівського старостинського округу Жашківської МТГ Уманського району Черкаської області Побережець І.Г., на підставі свідчень сусідів: [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживаючого по [ADDRESS] вказаного населеного пункту, та [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована і проживає в [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , проживала разом з племінником [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в [ADDRESS] з 2018 року до дня смерті племінника. Копії письмових пояснень від 15.10.2024 [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована і проживає в [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживаючого по [ADDRESS] , доданих до матеріалів справи, вказані громадяни підтвердили факт того, що [PERSON] , [INFO] , у період з лютого 2018 року проживала разом з [PERSON] , до дня його смерті, а саме до [INFO] . Вони ділили спільний побут та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Згідно постанови Кравець Г.В., державного нотаріуса Першої уманської державної нотаріальної контори, що діє в порядку заміщення нотаріуса Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області, від 01.08.2024, [PERSON] відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті її племінника - [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що нею пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. При цьому, нотаріусом встановлено, що на підставі заяви тітки спадкодавця [PERSON] від 01.08.2024 про прийняття спадщини після смерті племінника - [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , державним нотаріусом Першої уманської державної нотаріальної контори, що діє в порядку заміщення нотаріуса Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області, була відкрита спадкова справа № 33/2024. За даними Спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи, спадкові договори, спадкові справи від імені [PERSON] , були відсутні. Інших заяв, крім заяви [PERSON] , до нотаріальної контори не надходило. Крім того, заявник, в підтвердження своїх родинних з померлим [PERSON] , додала копію свідоцтва про її народження № [NUMBER] , виданого Конело-Поповською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області та копію свідоцтва про народження її сестри [PERSON] (дівоче [PERSON]), видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, у відповідності до яких їх батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00001582134 від 26.10.2009 та № 00046267773, згідно яких відповідно, вона [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] і прийняла його прізвище, та її сестра [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] та прийняла його прізвище - [PERSON] . Сестра заявника [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис про смерть № 22. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обставини проживання заявника разом із спадкодавцем підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказами, що не викликають у суду будь-якого сумніву. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] з рідним племінником (сином її сестри) [PERSON] на момент його смерті, яка настала [INFO] , має для заявника юридичне значення, оскільки дасть їй право вирішити правовідносини цивільно-правового характеру, зокрема підтвердити прийняття спадщини, при тому, що інші спадкоємці, які б мали намір прийняти спадщину відсутні. За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою, факт, який просить встановити заявник підтверджено належними та допустимими доказами, його визнання на порушує прав та законних інтересів інших осіб, а тому заява підлягає до задоволення. За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved