Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі-ТОВ «Юніт Капітал») Тараненко А.І. звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 10 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 615506865 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п.14.2 Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до п.2.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 12000,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій відповідача, 10 лютого 2022 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 12000,00 грн на її банківську картку [NUMBER] . 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому між сторонами договору факторингу № 28/1118-01 було укладено додаткові угоди № 19, 26, 27, 31, 32, якими продовжувався строк дії договору. Пунктом 2.1. Розділу 2 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ«Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 13240,80 грн. Право вимоги за кредитним договором № 615506865 від 10 лютого 2022 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 05 травня 2022 року, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги №175. Представник позивача зауважує, що реєстр прав вимог № 175 від 05 травня 2022року підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем 10 лютого 2022 року. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30жовтня 2023 року до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15358,80 грн. 30 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 3009/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 615506865 від 10 лютого 2022 року, що також стверджується реєстром боржників за договором факторингу № 3009/24 від 30 вересня 2024 року, актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №3009/24 від 30 вересня 2024 року. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 615506865 від 10 лютого 2022 року становить 15358,80 грн, що складається: з заборгованості по кредиту 12000,00 грн, заборгованості за несплаченими відсотками 3358,80 грн, витрат по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у сумі 6000,00 грн. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 9 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач повідомлявся про розгляд справи судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до поштового повідомлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі, яка направлялась за місцем реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , повернулись на адресу суду. Крім того відповідач повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Рокинянського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011року №17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. За змістом частини 5\~статті 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі\~статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що 10 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 615506865 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV545JR. Відповідно до п.2.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 12000,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відповідно до п.7.1.кредитного договору кредит надається на строк 30 (тридцять) днів. В п. 3.8. Договру вказано, що для здійснення першої пролонгації за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані проценти за перші 30 днів Дисконтного періоду в розмірі 2268,00 грн. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. Вказана обставина підтверджується копією платіжного доручення від 10 лютого 2022 року. Термін платежу 12березня 2022 року. Відповідно до електронного повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» на картку відповідача 10 лютого 2022 перераховано 12000,00 грн. Встановлено, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу № 28/1118-01. За умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали ряд додаткових угод: № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 31 грудня 2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Пунктом 2.1. Розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, сторони договору погодили, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Згідно із п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 5 травня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії №615506865 від 10 лютого 2022 року на загальну суму 13 240,80 грн. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01 строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15358,80 грн. 30 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 3009/24 , згідно 1.1. якого Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників. Відповідно до п.1.2. договору факторингу № 3009/24 перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30 вересня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 615506865 від 10 лютого 2022 року на загальну суму 15 358,80 грн., що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №3009/24 від 30 вересня 2024 року. Згідно до розрахунку заборгованості (а.с.129-130) наданому ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», заборгованість [PERSON] станом на 5 травня 2022 року складала 13218,00 грн. Також з надого розрахунк вбачається, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 4 березня 2022 року списало відсотки за кредит у сумі 529,20 грн, та 8 квітня 2022року списало відсотки у сумі 75,60 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступнного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З матеріалів справи вбачається, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті зобов`язання. Отже, з відповідача необхідно стягнути заборгованість по тілу кредиту за договором кредитної лінії № 615506865 від 10 лютого 2022 року у сумі 12000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України, позивач не скористався. Отже, нарахування позивачем відсотків поза межами строку кредитування понад 30 днів є необґрунтованим та не відповідає практиці Верховного Суду. З урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, термін платежу 12 березня 2022 року. Також суд бере до уваги розрахунок заборгованості наданий ТОВ«Манівео Швидка Фінансова Допомога», в якому з 10 лютого по 3 березня 2022 року були нараховані відсотки в сумі 1587,60 грн, які частково були списані в сумі 529,20 грн та 75,60 грн (а.с. 130), таким чином розмір нарахованих відсотків за період з 10 лютого 2022року по 12 березня 2022 року становить: 1587,60 грн - 529,20 грн -75,60 грн = 982,80 грн. Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача заборгованість у сумі 12982,80 грн, з яких: 12000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 982,80 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Згідно з приписами пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до приписів частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги № 0110/24 від 1 жовтня 2024 року, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» і ТОВ «Юніті Капітал» (а.с. 132-134), Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги Протокол погодження вартості послуг; додаткова угода №17 від 1 жовтня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 0110/24 від 1 жовтня 2024 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 1 жовтня 2024 року (до договору про надання правничої допомоги від № 0110/24 від 1 жовтня 2024 року) свідоцтво на право зайняття адвокатскою діяльністю ТараненкоА.І.; послуги надано на загальну суму 6000,00грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Проаналізувавши справу на предмет її складності, враховуючи наявну сталу судову практику у таких спорах, встановлені судом обставини справи, кількість судових засідань, а також зміст та обсяг наданих адвокатом послуг і їх вартість, також, суд враховує, що дані матеріали подані в системі «Електронний суд», розгляд справи здійснювався за відсутності представника позивача, суд доходить переконання, що зазначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн є необґрунтованим, оскільки такий не відповідає критерію реальності адвокатських послуг. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає обґрунтованим розміром витрати позивача на професійну правову допомогу, наданих у цій справі - 3000,00 грн (вивчення матеріалів справи і складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором), у зв`язку з чим дану вимогу слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача реальну та обгрунтовану суму витрат 3000,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, в розмірі 12982,80 грн, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 15358,80 грн. Водночас судом вирішено стягнути 12982,80 грн, що становить 84,53 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн х 84,53 % = 2047,65 грн та витрати на надання правової допомоги у розмірі: 3000,00 грн х 84,53% =2535,90 грн. Всього судові витрати становлять 4583,55грн (витрати на судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу), що складає 84,53 % від заявлених позивачем вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial