Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» (надалі за текстом ТДВ СК «Альфа-Гарант») через представника - адвоката Шпак М.В. звернулося до суду із зазначеним позовом. 19\~вересня 2022\~року в\~м.\~Хмельницький по вулиці Шевченка, 34, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу SUBARU FORESTER д.н.з. [NUMBER] , який отримав пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07\~жовтня 2022\~року у\~справі №686/20667/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП, а також у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-0002827393. 31 жовтня 2022 року позивач ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] уклали угоду про розмір страхового відшкодування, відповідно до умов якої погодили суму матеріального збитку за страховим випадком, що стався 19 вересня 2022 року по вул. Шевченка, 34 в місті Хмельницькому за участю транспортного засобу SUBARU FORESTER д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , забезпеченого полісом №АТ-0002827393, у розмірі 10 100 гривень. Відповідно до пункту 3 вказаної угоди сторони досягли згоди, що сума страхового відшкодування визначається з врахуванням франшизи, яка за полісом №АТ-0002827393, складає 2600 гривень, у розмірі 7500 гривень. Відповідно до пункту 4 угоди про розмір страхового відшкодування, сторони підтверджують, що вказана в пункті 3 цієї угоди сума страхового відшкодування є остаточною та сторони не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми. 02 листопада 2022 року позивачем було складено Страховий акт, затверджено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування на користь потерпілого у сумі 7500 гривень. Таким чином, позивач належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-0002827393. У зв`язку з чим позивач просить про стягнення з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 7500 гривень, а також витрат пов`язаних з розглядом справи: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень та сплаченого судового збору в розмірі 3028 гривень. Позивач ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання представника не направило, 01 листопада 2024 року направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (арк.спр.6). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, проте 06 лютого 2025 року подав до суду заяву, за змістом якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. 06 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр.47). 03 грудня 2024 року відкладено судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача. 30 грудня 2024 року відкладено судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Суд установив, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» видав поліс серії АТ №002827393, предметом якого є страхування транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] з лімітом відповідальності\~страховика на\~суму 320\~000\~гривень за\~шкоду,\~заподіяну життю\~і здоров`ю,\~160\~000\~гривень -\~за шкоду,\~заподіяну майну,\~та з\~франшизою 2600\~гривень(арк.спр.8). Відповідно до Відповіді від НПУ встановлено, що 19 вересня 2022 року відбулась ДТП за участю [PERSON] , який керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] і перебував у стані алкогольного сп`яніння та [PERSON] , який керував транспортним засобом SUBARU FORESTER д.н.з. [NUMBER] (арк.спр.9-12). Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2022 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП (арк.спр.13-14). ТДВ СК «Альфа-Гарант» №ЦВ/22/3895 отримало Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого [PERSON] від 08.12.21 вересня 2022 року, 19 вересня 2022 року о 17 годині 14 хвилин сталась дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ потерпілого SUBARU FORESTER д.н.з. [NUMBER] , а саме по вул. Шевченка в бік Старокостянтинівського шосе їхав [PERSON] в лівій смузі, попутньо в правій смузі рухався тролейбус, за тролейбусом рухався [PERSON] , який при спробі обігнати тролейбус допустив зіткнення з атомобілем потерпілого. Внаслідок ДТП транспортний засіб SUBARU FORESTER д.н.з. [NUMBER] отримав пошкодження правої частини переднього бампера та переднього правого крила (арк.спр.15-16), даний факт підтверджується також Протоколом огляду транспортного засобу SUBARU FORESTER (арк.спр.19-20). 21 вересня 2022 року [PERSON] було подано заяву до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (арк.спр.17). 31 жовтня 2022 року позивач ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] уклали угоду про розмір страхового відшкодування, відповідно до умов якої погодили суму матеріального збитку за страховим випадком, що стався 19 вересня 2022 року по вул. Шевченка, 34 в місті Хмельницькому за участю транспортного засобу SUBARU FORESTER д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , забезпеченого полісом №АТ-0002827393, у розмірі 10\~100 гривень (арк.спр.21). Згідно з Страховим актом №ЦВ/22/3895 та Розрахунком страхового відшкодування згідно Угоди, розмір страхового відшкодування [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 7\~500 гривень (арк.спр.22-23). Відповідно до Платіжної інструкції в національній валюті від 02 листопада 2022 року №31543 ТДВ СК «Альфа-Гарант» через АТ «Правекс Банк» сплатило [PERSON] на її рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» страхове відшкодування згідно Страхового акту №ЦВ/22/3895 за договором страхування №АТ-0002827393 від 16 липня 2022 року в розмірі 7\~500 гривень (арк.спр.24). Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів та неможливістю їх реалізувати в позасудовому порядку, звернулося до суду за захистом таких з вказаним позовом. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом третім частини першої статті 988 ЦПК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту а) пункту 38.1. статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки водій транспортного засобу ВАЗ 21099 вчинивши дорожньо-транспортну пригоду перебував в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2022 року у справі №686/20667/22, а ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодувало [PERSON] завдану внаслідок ДТП шкоду в розмірі 7\~500 гривень, при цьому ТДВ СК «Альфа-Гарант» є страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , тому в позивача виникло право грошової вимоги до [PERSON] в порядку регресу. Таким чином, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги з [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» в сумі 7500 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Правничу допомогу в даній цивільній справі позивачу надавало Адвокатське бюро «Грідін і Партнери» в особі адвоката Шпак М.В. на підставі ордеру серії АІ №1695214 та Договору про надання правничої допомоги з позивачем від 14 травня 2019 року (арк.спр.29-30). Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати які складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. Досліджені судом докази свідчать про те, що позивач ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатив Адвокатському бюро «Грідін і Партнери» за надану правову допомогу 3000 гривень, що підтерджується Завданням-дорученням №241 від 31 жовтня 2023 року, Актом прийому-передачі наданої правничої допомоги від 28 жовтня 2024 року, Детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг) від 28 жовтня 2024 року та Платіжною інструкцією в національній валюті від 31 липня 2024 року (арк.спр.31-36). Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені докази понесених витрат позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на професійну правничу допомогу на загальну суму 3000 гривень, суд дійшов висновку про їх стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки такі є реальними, доведеними актом виконаних робіт та які суд вважає співмірними зі складністю справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 гривень.

Outcome: approved