Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Мельник Олена Іванівна, до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому представниця позивачки просить суд розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, згідно із Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис № 744 від 04 червня 1995 року. Представниця позивачки вказує, що у сторін неповнолітніх дітей від шлюбу немає, однак відповідач не бажає в добровільному порядку врегулювати питання розірвання шлюбу. Зазначає, що підставою для подання позовної заяви про розірвання шлюбу є те, що у сторін відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. Всі спроби позивачки зберегти сім`ю були марними і не привели до об`єднання сім`ї. Вказує, що вже як 5 років сторони припинили шлюбні відносини та вести спільне господарство. З посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний вище позов сформований 15.01.2025 у системі «Електронний суд», отриманий судом 16.01.2025 та у цей же день переданий на розгляд головуючого судді Асташева\~С.А., згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді\~Садгірського районного\~суду м.\~Чернівці Асташева\~С.А.\~від 30.01.2025,\~після отримання\~інформації про\~зареєстроване місце\~проживання відповідача\~у справі,\~прийнято позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання\~шлюбудо розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 17.02.2025, про що повідомлено сторони. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представниця позивачки [PERSON] адвокат Мельник О.І. скерувала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. У випадку неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду справи. Також скерувала оригінал свідоцтва про шлюб. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відзив на позовну заяву до суду від нього не надходив, як і жодних клопотань чи заяв. Таким чином суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.\~280 ЦПК України, оскільки наявні відповідні підстави для заочного розгляду справи. Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та подані до суду заяви, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 04 червня 1995 року, який зареєстрований м. Чернівці міськвідділ реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 744, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 04 червня 1995 року. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення між ними стало неможливим, як вказує позивачка, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту свободу. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає більше перебувати у шлюбі із відповідачем, не бажає примиритися та зберегти шлюб, а відповідач не з`явився до суду та не подав жодних заяв у яких би вказав про своє бажання зберегти шлюб, - таким чином суд доходить висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Враховуючи вищезазначене, встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання стягнення судових витрат позивачка не ставить на розгляд суду. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved