Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

31.07.2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 14 серпня 2020 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №79. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] у них народилася дочка [PERSON] та після цього 14.08.2020 року між ними було зареєстровано шлюб. Десь в березні 2022 року він був направлений у відрядження, повернувся приблизно в жовтні 2022 року, після його повернення вони, із-за різних поглядів на життя, посварилися з [PERSON] та вона 17 квітня 2023 року, за декілька місяців до пологів, пішла від нього. Після чого [INFO] у них народилася друга дочка - [PERSON] . Після народження другої дитини він намагався налагодити відносини з відповідачкою та зберегти родину, але не зміг. Відповідачка виїхала за кордон, куди саме, йому не відомо, перешкоджає йому в спілкуванні з дітьми. Майнового спору між ними не має, також відсутній спір щодо визначення місця проживання дітей, після розірвання шлюбу вони залишаються з матір`ю. Шлюбні відносини між ними припинені з 17 квітня 2023 року, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, вважає що подальше спільне життя з відповідачкою та примирення є неможливим і суперечить його інтересам. Так як у сторін є малолітні діти вони не можуть в добровільному порядку розірвати шлюб, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 05.08.2024 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. В подальшому ухвалою суду від 02.12.2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , повноваження підтверджені електронним ордером серії ВН №1386083 від 27.09.2024 року, про надання строку для примирення на строк два місяці було відмовлено та призначено судовий розгляд на 03 лютого 2025 року. Сторони у перше судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] 03.09.2024 року поштовим зв`язком надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.21). Відповідач [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, її представник [PERSON] у заяві від 27.09.2024 року свою позицію з приводу заявлених вимог висловила, бажала зберегти сім`ю, але після відмови судом у надання строку для примирення більш ніяких заяв не надсилала, тому суд вважає за необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2020 року, який зареєстровано Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №79 (а.с.9). У сторін народилися, в тому числі під час знаходження в шлюбі, діти: - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , яке видане 14.08.2020 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису №192 (а.с.10); - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , яке видане 04.07.2023 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису №110 (а.с.11). Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим. Спору про місце проживання неповнолітніх дочок з тверджень позивача не мають, в позовній заяві позивач зазначає, що дочки проживають з відповідачкою. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved