Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

03 вересня 2024 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у якому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% від усіх форм заробітку щомісячно починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 17 листопада 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий № 390. На даний час Києво-Святошинським районним судом Київської області розглядається позов про розірвання шлюбу між сторонами. В період сумісного проживання у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Станом на теперішній час дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач фактично самоусунувся від участі у вихованні дитини. Позивачка зазначила, що постійно несе витрати на лікування дитини, підтримання достатнього рівня її матеріального і медичного забезпечення, несе витрати на навчання, а також по влаштуванню дозвілля сина. Позивачка зазначила, що малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю, батько проживає окремо від дитини. На думку позивача відповідач зобов`язаний на рівні з матір`ю дитини брати участь в її утриманні, при цьому між батьками дитини існує фактично спір щодо розміру аліментів необхідних для утримання сина. На підставі вищезазначеного просила суд позов задовольнити. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.09.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Позивач подала до суду 17.12.2024 року заяву про проведення розгляду справи у відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.\~3 ст.\~211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва перо шлюб, серії [NUMBER] , виданого 17.11.2015 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, між [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 17.11.2015 року шлюб, про що Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 17.11.2015 року складено відповідний актовий запис № 390. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.05.2016 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] народився [INFO] , про що Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 11.05.2016 року складено відповідний актовий запис № 144. Батьками особи зазначено: батько громадянин України [PERSON] , мати громадянка України [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/002038463 від 27.02.2024 року складеного Вишневою територіальною громадою щодо місця реєстрації [PERSON] , [INFO] , та паспорту громадянина України серії [NUMBER] , позивач [PERSON] , [INFO] , та малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а отже дитина проживає разом із матір`ю. Як встановлено з позовної заяви, на даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 1\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші діти, окрім [PERSON] також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2\~ст. 182 СК України). Водночас високий заробіток (дохід) платника аліментів не може слугувати підставою для зменшення частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1\~ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини, має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинен надавати на утримання дитини її батько [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана 03.09.2024 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 03.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн. в дохід держави. За приписами п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved