Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

В січні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 23\~грудня 2023\~року у Доброславському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично з 2024 року з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільного гсподарства не ведуть, між ними втрачено почуття поваги один до одного, їх шлюб носить формальний характер. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені судові витрати пов"язані зі сплатою судового збору. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач згідно поданої письмової заяви просила справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач також подав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позов визнає. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 23 грудня 2023 року Доброславським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану в\~Одеському районі\~Одеської області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, актовий запис №\~249, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 23 грудня 2023 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 7). Відповідно до копії паспорту громадянина України, виданого 11 березня 2021 року органом 4814 (запис № 20030129-01484, документ № [NUMBER] ) та Інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 1059575 від 23 січня 2025 року, вбачається що позивачка, прийнявши прізвище чоловіка " [PERSON] ", обмін паспорту після реєстрації шлюбу не здійснила. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З 2024 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, сторони спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та суд приходить до висновку, що вимога позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 14). Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved