Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

17 вересня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 травня 2019 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2024 року частково задоволено клопотання позивача про надання строку для примирення. Надано сторонам строк для примирення терміном два місяці. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2025 року поновлено провадження в даній справі. Позивач у судове засідання після наданого строку для примирення подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач після наданого строку для примирення у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, у телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 04 травня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 490 (а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). За змістом позову, подружні відносини подружжя припинило, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи, що примирення між сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Також, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved