Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

25.06.2024\~позивач звернувся\~до Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення суми надміру виплаченої пенсії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності з 06.03.2023. 23.03.2023 [PERSON] звернувся із заявою № 1974 про призначення пенсії як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява опрацьована за принципом екстериторіальності. Рішенням № 155250021611 від 30.03.2023 відповідачу призначено пенсію по інвалідності (в розмірі пенсії за віком) у сумі 9 489, 16 грн. Аналізуючи документи, наявні в електронній пенсійній справі, встановлено, що заявник з 17.08.2001 зареєстрований як фізична особа-підприємець та з вересня 2015 року працює на ТОВ ВІА ПРОФІТ, згідно даних персоніфікованого обліку довідки ОК-5. У зв`язку з цим, він не має права на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком. За результатами повторного розгляду документів прийнято рішення № 155250021611 від 22.12.2023 про призначення пенсії по інвалідності у розмірі 8 579,50 грн. Таким чином, по о/р [NUMBER] , [PERSON] , виникла переплата пенсії у сумі 9 379,04 грн за період з 06.03.2023 по 31.12.2023. Головним управлінням надіслано лист № 1500-0504-8/5827 від 11.01.2024, яким повідомлено відповідача про виникнення переплати пенсії та способи її погашення. Однак, кошти на рахунок Пенсійного фонду України не повернуто. Позивач вказує, що в даному випадку наявна рахункова помилка Головного управління Пенсійного фонду України, а саме помилково обраний вид розрахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, замість пенсії по інвалідності. В зв`язку з чим, позивач вважає, що кошти в розмірі 9 379,04 грн на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України підлягають безумовному поверненню відповідачем, як такі, що набуті без достатньої правової підстави. 27.06.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 09.07.2024 від представника позивача на виконання ухвали суду від 27.06.2024 надійшла заява про усунення недоліків. 22.07.2024 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного\~ЦПК України. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13\~ст. 7 ЦПК України\~ розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~ст. 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.\~178,\~279,\~280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з огляду на наступне. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності з 06.03.2023. 23.03.2023 [PERSON] звернувся із заявою № 1974 щодо призначення пенсії як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява опрацьована за принципом екстериторіальності. Рішенням № 155250021611 від 30.03.2023 відповідачу призначено пенсію по інвалідності (в розмірі пенсії за віком) у сумі 9 489,16 грн. В подальшому аналізуючи документи, наявні в електронній пенсійній справі, позивачем встановлено, що заявник з 17.08.2001 зареєстрований як фізична особа-підприємець та з вересня 2015 року працює на ТОВ ВІА ПРОФІТ, згідно даних персоніфікованого обліку довідки ОК-5, що не дає йому права на отримання пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком. За результатами повторного розгляду документів прийнято рішення № 155250021611 від 22.12.2023 про призначення пенсії по інвалідності у розмірі 8 579,50 грн. Таким чином, по о/р [NUMBER] , [PERSON] , виникла переплата пенсії у сумі 9 379,04 грн за період з 06.03.2023 по 31.12.2023. Позивач зазначає, що в даному випадку наявна рахункова помилка Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, а саме помилково обраний вид розрахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, замість пенсії по інвалідності. Головним управлінням надіслано лист № 1500-0504-8/5827 від 11.01.2024, яким повідомлено відповідача про виникнення переплати пенсії та способи її погашення. Однак, кошти на рахунок Пенсійного фонду України не повернуто. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Положеннями статей\~1212,\~1215 Цивільного кодексу України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню\~заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Згідно з частиною першою\~статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15. Тобто, виходячи з викладених норм, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав. При цьому позивачем у позовній заяві не зазначено, саме в чому полягає та які неправомірні дії відповідача призвели до нарахування та безпідставного підвищення пенсії. В українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Однак в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки, пов`язаної з арифметичним обчисленням. В даному випадку надмірна виплата відбулась за відсутності рахункової помилки, тому, передбачені законом підстави для повернення безпідставно отриманих відповідачем коштів відсутні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплаченої суми невірно нарахованої пенсії не допускається. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та наявні у справі докази та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідача зазначеної у позові грошової суми, а тому позов ГУ ПФУ в Одеській області є таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed