Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2040089062 від 22.12.2023 у розмірі 41057, 77 грн та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 22.12.2023 між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №2040089062, відповідно до умов якого відповідач отримала два типи кредиту одночасно, а саме: відповідно до умов кредитного договору - кредит у розмірі 17705, 16 грн на придбання товару у продавця на строк до 22.03.2024 та відповідно до кредитного договору (заяви-анкети про надання банківських послуг №2040089062_CARD від 22.12.2023 - кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту (з можливістю збільшення відповідно до умов кредитного договору) на строк 3 роки з правом пролонгації. На підставі заяви-анкети банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб із встановленим розміром кредитного ліміту, який неодноразово змінювався з огляду на регулярне використання кредитного ліміту відповідачем, а також відсутність звернення із заявою про зменшення кредитного ліміту. Доказом придбання відповідачем товару за кошти банку є розрахунок-фактура продавця із чітким визначеним товаром, отриманим у кредит та сумою розрахунку за товар із вказівкою на реквізити сторін, підписом позичальника. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становив 5% в місяць, впродовж пільгового періоду - 0,01% річних. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань та порушенням умов кредитного договору відповідачем станом на 30.11.2024 виникла заборгованість, яка становить 41057, 77 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 35081, 35 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 1903, 66 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4072, 76 грн. Ухвалою від 31.12.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 90). Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, однак матеріали, що направлялися відповідачу, повернулися до суду не врученими адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 22.12.2023 між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №2040089062, відповідно до умов якого відповідач отримала два типи кредиту одночасно, а саме: відповідно до умов кредитного договору - кредит у розмірі 17705, 16 грн на придбання товару у продавця на строк до 22.03.2024 та відповідно до кредитного договору (заяви-анкети про надання банківських послуг №2040089062_CARD від 22.12.2023 - кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту (з можливістю збільшення відповідно до умов кредитного договору) на строк 3 роки з правом пролонгації (а.с. 36-40, 44). Відповідно до п. 1 кредитного договору загальний розмір кредиту 17705, 16 грн, цільове призначення кредиту - для придбання товару у продавця 1, яким є ТО ТОВ КОМФІ ТРЕЙД КБ ІМ, комісія за надання кредиту - 347, 16 грн, розмір процентної ставки становив 5% в місяць, впродовж пільгового періоду - 0,01% річних. Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору та Тарифів Банку, які розміщені на Офіційному сайті Банку. Клієнт підтверджує, що з вищезазначеними документами, що розміщені на Офіційному сайті Банку, він ознайомлений і згодний, приймає та погоджується з їх положеннями. 22.12.2023 відповідач звернулася до позивача із вимогою відкриття карткового рахунку, тим самим підписавши Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» №2040089062_CARD та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилася із тим, що анкета-заява разом із Правилами користування карткою, Тарифами Банку складають Договір про надання банківських послуг/Кредитний договір. На підставі Заяви-анкети банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб із встановленим розміром кредитного ліміту, який неодноразово змінювався з огляду на регулярне використання кредитного ліміту відповідачем, а також відсутність звернення із заявою про зменшення кредитного ліміту. Своїм підписом в паспорті споживчого кредиту відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних нею умов кредитування та підтвердила отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливостей оцінити чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором (а.с. 40). Отже, позивач повністю виконав свій обов`язок та надав споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору у формі паспорта споживчого кредиту. Підписавши Заяву-анкету про отримання кредиту №2040089062_CARD, [PERSON] зобов`язалася щомісячно до кінця строку дії кожного платіжного періоду сплачувати мінімальний платіж, що включає в себе часткове погашення тіла кредиту та % за користування цими коштами. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 22.03.2024. Строк на який надається Кредит визначено Графіком платежів. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись: Фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, датою (моментом) надання Банком та отримання Позичальником кредиту вважається дата підписання Позичальником Кредитного договору. Кредит надається шляхом видачі суми Кредиту у вигляді готівкових коштів через касу Банкує У разі отриманні Кредиту/ також і на оплату Послуг у Продавця та/або на оплату Комісійної винагороди за видачу Кредиту, Кредит надається також шляхом перерахування Банком відповідної частини Кредиту не поточний рахунок Продавця Послуг та/або утримання Банком Комісійної винагороди за видачу Кредиту. Кредитний ліміт платіжної картки відповідача неодноразово змінювався, востаннє - 23.05.2024 до 43000, 00 грн, що підтверджується довідкою позивача від 15.10.2024 (а.с. 45). Доказом придбання відповідачем товару за кредитні кошти банку є розрахунок-фактура продавця із чітким визначеним товаром, отриманим у кредит та сумою розрахунку за товар із вказівкою на реквізити сторін, підписом позичальника, а також службовий чек (а.с. 46-47). Відповідно до розрахунку заборгованості, довідки про наявність заборгованості від 30.11.2024 станом на 30.11.2024 відповідач має заборгованість, яка становить 41057, 77 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 35081, 35 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 1903, 66 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4072, 76 грн (а.с. 10-15). Крім цього, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено виписку з особового рахунку відповідача, з якого вбачається, що остання користувалась кредитними коштами на власний розсуд (а.с. 16-35). Позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою від 04.10.2024 про дострокове стягнення заборгованості, однак [PERSON] , однак відповідачем станом на момент звернення до суду своїх зобов`язань за кредитним договором не виконано (а.с. 71-76). Відповідно до статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно. Своїм підґрунтям встановлення презумпції правомірності правочину має визначальні засади цивільного права як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства (ст. 3 Цивільного кодексу України). Згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину), вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність тих чи інших дій у акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Враховуючи,\~що відповідачем\~в належний\~спосіб умови\~кредитного договору\~не виконані,\~на спростування\~доводів позивача\~належних та\~допустимих доказів\~щодо виконання\~договірних зобов"язань\~суду не\~надано,\~ позивачем\~доведено належними\~та допустимими\~доказами факт\~наявності заборгованості\~відповідача за\~таким договором,\~суд стягує\~заборгованість за кредитним договором №2040089062 від 22.12.2023 у розмірі 41057, 77 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006). На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 3028, 00 грн.

Outcome: approved