Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

У листопаді 2024 року ТОВ «Інвестбудгаличина» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 29 874,38 грн. за утримання житла та комунальних послуг. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 74,2 кв. м., а ТОВ «Інвестбудгаличина» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідач, споживаючи надані позивачем послуги, належним чином не виконував своїх обов`язків щодо своєчасної оплати їх вартості, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 14.10.2024 складає 29 874,38 грн. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 27 листопада 2024 року представник позивача - адвокат Куракса Ю.І. за допомогою системи «Електронний суд» подала клопотання про долучення доказів на виконання вимог ухвали суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 16 грудня 2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якій [PERSON] заперечив щодо заявлених ТОВ «Інвестбудгаличина» позовних вимог, посилаючись на безпідставність нарахування заборгованості у сумі 517,49 грн., а саме: за послуги з вивезення ТПВ на метр квадратний - 89,78 грн. (травень) та 89,78 грн. (червень); відшкодування витрат за електроенергію (МЗК, ліфти) - 237,93 грн.; сервіс відеоспостереження - 50,00 грн. (травень) та 50.00 грн. (червень). Свою незгоду щодо вказаних нарахувань споживач висловлював у направлених на адресу ТОВ «Інвестбудгаличина» заявах від 26.06.2023 року, 14.08.2023 року, 15.09.2023 року, 30.10.2023 року, які були залишені без реагування Товариством. Відповідач вказує, що заборгованість за вказані послуги не може бути нарахована, оскільки ці послуги не передбачені умовами укладеного між сторонами договору №43 про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння в отриманні комунальних послуг з додатками від 13.05.2019 року. Відповідач просить визнати дії позивача такими, що суперечать умовам договору та порушують порядок досудового врегулювання спору і скасування рішення про відкриття провадження по справі. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. З підстав наведених вище, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.05.2024 року, номер інформаційної довідки: 377618882, квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею (кв.м): 74,2, житлова площа (кв.м): 29, на праві приватної власності належить [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . 13 травня 2019 року між ТОВ «Інвестбудгаличина» та [PERSON] укладено Договір №43про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг. Умовами п. 2.2 Договору сторони обумовили, що споживач доручає управитею виконувати функції по управлінню житловим комплексом (багатоквартирним житловим будинком, спорудами, прибудинковою територією,) (далі - послуга управління), а також забезпечувати належну його експлуатацію, відповідно до положень чинного законодавства, умов договору та додатків до нього, а також здійснювати контроль та обслуговування систем доступу до багатоквартирного житлового будинку (утримання служб консьєржів, домофонів тощо), системи контролю доступу на прибудинкову територію на території житлового комплексу (послуги служби охорони обслуговування шлагбаумів, воріт, системи відеоспостереження тощо), а також сприяння в забезпеченні якісного та своєчасного отримання споживачем окремих договорів із виконавцями цих послуг, отримання від споживачів коштів компенсації (відшкодування) їх вартості та перерахування отриманих коштів виконавцем послуг. Відповідно до умов п. 2.2.1 Договору управитель не може в односторонньому порядку розшрювати перелік додаткових послуг, що вказані в Додатку №2 до Договору. Згідно п. 2.3. договору, вартість послуг, що сплачуються за Договором, складається з відшкодування витрат Управляючій компанії на утримання будинку та прибудинкової території, в розмірі, визначеному встановленим Законом порядком за l м. кв. загальної площі, та інших платежів (систем контролю доступу, зовнішню охорону території, утримання служби консьєржів, утримання домофонів, воріт, шлагбаумів, систем відеоспостереження, тощо) та інших послуг Управителя. У Додатку №2 до договору, сторони обумовили перелік послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, а саме: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів (збирання, вивезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення), прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання, холодного водопостачання, централізованого опалення та зливної каналізації, дератизація, дезінсекція, обслуговування димовентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньо будинкових інженерних систем у разі їх наявності, поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків), поливання дворів, клумб, газонів, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протипожежними сумішами, експлуатація номерних знаків на будинках, освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води, енергопостачання ліфтів. Згідно наданої позивачем довідки про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг, [PERSON] свої зобов`язання не виконує належним чином, не здійснює платежів за житлово-комунальні послуги у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 14 жовтня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 29 874,38 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Згідно з нормами статей 319, 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучі-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електронне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, про що зазначено у ст. 360 ЦК України. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», в статті 7 якого зазначено, що співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг (стаття 6 Закону про житлово-комунальні послуги). За визначенням, наданим у статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень статей 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 611 ЦК України регулює, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач не вносить в повному обсязі плату за отриманні житлово-комунальні послуги в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 29 874,38 грн. Разом з тим, відповідач заперечує законність нарахування позивачем оплати за нові послуги, які не передбачені договором про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг №43 від 13.05.2019 року, а саме: вивезення ТПВ на метр квадратний - 89,78 грн. (травень) та 89,78 грн. (червень); відшкодування витрат за електроенергію (МЗК, ліфти) - 237,93 грн. (травень); сервіс відеоспостередження - 50,00 грн. (травень) та 50,00 грн. (червень), на загальну суму 517,49 грн. З приводу зазначеного відповідач звертався до позивача із відповідними заявами від 26.06.2023 року, 14.08.2023 року, 15.09.2023 року, 30.10.2023 року. З урахуванням умов, укладеного між сторонами договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг №43 від 13.05.2019 року, а саме п. 2.2.1, та матеріалів справи, суд вважає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження законності та обґрунтованості нарахування відповідачу заборгованість за вказані послуги. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України). Зважаючи на викладене, відсутність відповіді позивача на відзив відповідача, суд не може встановити викладені позивачем в цій частині обставини, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Проаналізувавши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем ТОВ «Інвестбудгаличина» надавались власнику квартири [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , послуги з утримання будинку і прибудинкової території, який, у свою чергу отримував вказані послуги і користувався ними, а отже, у відповідача виник обов`язок оплатити ці послуги. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача позивач надав суду довідку про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг, з якої вбачається, що станом на 14 жовтня 2024 року у відповідача наявна перед позивачем заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території. Отже за результатами оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ТОВ «Інвестбудгаличина» про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 29 356,89 грн. При цьому відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що ним сплачувалися грошові кошти за користування житлово-комунальними послугами в повному обсязі, а позивачем доведено належними та достатніми доказами обґрунтованість заявленої до стягнення з відповідача суми боргу за надані житлово-комунальні послуги, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Щодо судових витрат по сплаті судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач надає суду платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №1567528348 від 14.10.2024 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «Інвестбудгаличина» здійснено платіж у розмірі 3 028,00 грн. із призначенням платежу «…; Судовий збір за позовом ТОВ ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА про стягнення заборгованості». Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2 975,55 грн., що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial