Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Зміївський міський голова П. Голодніков звернувся до суду як посадова особа органу опіки та піклування з позовною заявою, в якій просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки, [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання кожного з них в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перерахувати на депозитні рахунки Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Рух справи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.11.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом учасників (а.с. 37). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.12.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків [PERSON] , зобов`язано представника позивача О.Мартинову забезпечити участь в судовому засіданні неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зобов`язано представника позивача О.Мартинову забезпечити участь в судовому засіданні психолога (педагога) (а.с. 52-54). В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача О.Мартинова подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а. с. 56). Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 57). Представник третьої особи 1 Т.Куліш подала заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги, та розглянути справу за відсутністю представника Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 55). Представник третьої особи 2 Центру надання соціальних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішує спір згідно положень ч.8 статті 178, ч.2 статті 191 ЦПК України за матеріалами, наявними в цивільній справі. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Позиції учасників справи В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку служби у справах дітей Зміївської міської ради знаходяться діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Мати дітей - відповідач [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дітей в свідоцтвах про народження записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. Родина перебуває на обслуговуванні КЗ "Центр надання соціальних послуг" Зміївської міської ради та отримують послугу "соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах", у зв`язку з причин неналежного виконання відповідачкою батьківських обов`язків, вживанням алкогольних напоїв, незадовільними умовами проживання, мати не працює. За період перебування на обслуговуванні [PERSON] не прислухалася до порад фахівця із соціальної роботи, не виявляла бажання до пошуку офіційної роботи, не мінімізувала вживання алкогольних напоїв, через що у неї почалися випадки епілепсії. Систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо задоволення базових потреб дітей: забезпечення продуктами харчування та готовою їжею, контроль за організацією навчання та відпочинку дітей, забезпечення гаджетами, поповнення інтернету. Середній син, [PERSON] на даний час не навчається, змушений підробляти. З матір`ю та дітьми неодноразово проводилися профілактичні бесіди стосовно виконання своїх батьківських обов`язків на належному рівні, у матері відсутні навички відповідального батьківства. За період роботи фахівця з соціальної роботи, мати дітей не дотримувалася порад спеціалістів, продовжувала вести аморальний спосіб життя. Крім того, на відповідача [PERSON] були складені адміністративні протоколи за статтею 184 КУпАП. 19.10.2024 року, близько 22-00 години, до Служби у справах дітей Зміївської міської ради надійшло повідомлення з ВП №2 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області щодо загрози життю та здоров`ю дітей родини [PERSON] . В ході виїзду в родину патрульними поліції було встановлено, що мати дітей перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Негайно було прийнято рішення про виїзд представників служби у справах дітей Зміївської міської ради та представників КЗ "Центр надання соціальних послуг" Зміївської міської ради, під час виїзду було проведено акт оцінки рівня безпеки дітей, після складання яких дітей було відібрано у матері та влаштовано до КНП "Харківська обласна дитяча лікарня" для проведення медичного обстеження дітей. 21.10.2024 року було прийнято рішення виконавчого комітету "Про негайне відібрання дітей з сім`ї матері" №802, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дітей при подальшому перебуванні в сім`ї матері. Вказане свідчить про відсутність з боку матері турботи про виховання дітей, піклування про фізичний, духовний та моральний стан, що порушує права дітей, не може виконувати свої обов`язки щодо виховання дітей. [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона не тільки не виконує свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дітей, а взагалі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей. Враховуючи викладене, позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей та стягнути з неї аліменти на їх користь на утримання, які перерахувати на депозитні рахунки Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а.с. 1-5). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 57). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №16 від 19.03.2013 року (а.с. 6); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №750 від 04.11.2008 року (а.с. 8); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №839 від 08.12.2009 року (а.с. 10). Відповідно до Інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] внесено зі слів матері відповідно до ч.1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витяги №00044152432, №00044152379, №00044152558 від 21.03.2024 року року (а.с.7, 9, 11). Згідно паспорта серія [NUMBER] , виданого 26.10.2012 року Жовтневим РВ у м. Харкові РУ ДМС України в Харківській області, з інформації з Реєстру територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13, 36). Відповідно до Актів обстеження умов проживання від 22.05.2024 року, 19.09.2024 року, 08.08.2024 року складених головними спеціалістами Служби у справах дітей Зміївської міської ради О.Мартиновою, О.Голубничою, Т.Куліш на підставі проведення рейду, з метою обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок складається з 3 кімнат: кухні, та 3 окремі кімнати. В наявності пічне опалення, електропостачання, вода в будинку відсутня, зручності на подвір`ї. Умови проживання задовільні, є телевізор, диван, двоповерхове ліжко, холодильник, пральна машинка. В будинку чисто, є продукти харчування. Для виховання та розвитку дітей створені умови: у дітей відсутнє місце відпочинку, немає умов для отримання освіти, діти навчаються онлайн по телефону, комп`ютер один на всіх. Матір попереджали за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с. 30-32). З Актів проведення оцінки рівня безпеки дитини, складених 20.10.2024 року комісією у складі: начальника Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області М.Корчагіною, заступника директора Центру надання соціальних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області О.Касьянової, зав. сектору Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області С.Чиркової, інспектора СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області В.Поветкіна, вбачається, що комісією зроблено висновки щодо рівня безпеки дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , - дуже небезпечно, діти конфліктують з матір`ю звинувачують її у вживанні алкоголю та те що вона не працює (а.с. 17-29). З Акта про факт передачі дитини від 20.10.2024 року [PERSON] передано до КНП ХОР "ОДКЛ", на підставі Акта проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с. 33). З листа ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області №13734/119-79/20-24 від 21.10.2024 року вбачається, що згідно даних ІТС ІПНП "Армор" відносно [PERSON] , [INFO] , мешканки за адресою: [ADDRESS] були складені адміністративні протоколи ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області: 11.03.2020 року та 19.10.2024 року за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП; три від 23.04.2024 року за ознаками ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 29). З Листа КУ "Центр надання соціальних послуг" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області №01-34/668 від 21.10.2024 року вбачається, що [PERSON] є одинокою матір`ю і сама виховує трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сім`я перебуває на обслуговуванні Центру з 09.02.2024 року і отримує у відповідності до Державного стандарту послугу "соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах", як така, у якій мають місце наступні фактори СЖО: відсутність навичок відповідального батьківства, помилки у вихованні дітей, відсутність постійної роботи, вживання алкогольних напоїв. За період перебування на обслуговуванні [PERSON] не прислухалася до порад фахівця із соціальної роботи, не виявляла бажання до пошуку офіційної роботи, не мінімізувала вживання алкогольних напоїв, через що у неї почалися випадки епілепсії. Систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо задоволення базових потреб дітей (забезпечення продуктами харчування та готовою їжею, контроль за організацією навчання та відпочинку дітей, забезпечення гаджетами, поповнення інтернету і т.п.). Син [PERSON] на даний час ніде не навчається, змушений підробляти. 20.10.2024 року у зв`язку із небезпекою для життя та здоров`я дітей, викликану перебуванням матері у стані алкогольного сп`яніння, родині було надано соціальну послугу за Державним стандартом екстреного кризового втручання, о 4-00 год. діти були госпіталізовані до обласної клінічної лікарні №1 (м.Харків, вул.Озерянська, буд.5) з метою забезпечення їх потреб у безпеці, медичному обстеженні, харчуванні (а.с. 16). Рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області №802 від 21.10.2024 року вирішено вилучити дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , із сім`ї матері [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю при подальшому перебуванні в сім`ї матері. Службі у справах дітей Зміївської міської ради невідкладно повідомити окружну Чугуївську прокуратуру про прийняте рішення про відібрання дітей з сім`ї матері. Органу опіки та піклування Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області у семиденний термін після прийняття рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] по відношенню до її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. Контроль за виконанням даного рішення покладено на першого заступника міського голови Т.Тімофєєву (а.с. 15). Відповідно до висновку Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області як органу опіки та піклування, з метою захисту інтересів суб`єктів сімейних відносин, позивач вважає за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав стосовно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як на підставу позбавлення батьківських прав позивач зазначив, що відповідачка ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, до служби у справах дітей з заявою про повернення їй дітей не зверталася, що свідчить про те, що мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей та ухиляється від виконання обов`язків по їх вихованню (а.с. 44-45) Норми права, застосовані судом, та мотиви їх застосування. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача, представника позивача, допитавши свідка, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з частиною 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплено обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Частиною 1 статті 151 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають також переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними, що визначено частиною 1 статті 163 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 статті 152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом Відповідно до положень статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до вимог статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років . Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у своїй постанові від 02 жовтня 2019 року по справі №461/7387/16-ц (провадження №61-29266св18) зазначив, що судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості згідно зі статтею 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року. Європейський суд з прав людини, практику та рішення якого суди мають застосовувати як джерело права відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини",у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. При цьому, на перше місце ставляться "як найкращі інтереси дитини", оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Це крайній захід впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своїх дітей, допомоги на його утримання не надає. Відповідач не цікавиться життям дитини, не піклується про стан її здоров`я, навчання, не проявляє батьківської турботи, не створює належних умов для виховання та розвитку, чим порушує право дитини на сім`ю та належне батьківське піклування. Згідно з ч.ч.5, 6 статті 9 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подані позивачем документи підтверджують вжиття заходів до відповідача щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків, однак [PERSON] свідомо ухиляється від їх виконання. Таким чином, суд погоджується з дослідженим висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей, і таке позбавлення відповідатиме інтересам дітей, які зможуть отримати можливість належного догляду й виховання. Відповідно до ч.3 статті 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч.1 статті 180, статті 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з відповідача на утримання її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , належить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28.10.2024 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, які перерахувати на депозитні рахунки Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача стягнути на користь державного бюджету належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved