Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Зміст позовних вимог У червні 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 122837,34 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.12.2020 між позивачем та [PERSON] укладено договір кредиту № С-611-010440-20-980. Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку, процентна ставка за користування коштами 24 % річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 08.05.2024 становить 122837,34 грн, з яких прострочений борг - 56981,28 грн та прострочені проценти 65856,06 грн. У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача наголошує на тому, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав невиконання відповідачем кредитного договору № С-611-010440-20-980 від 08.12.2020, а тому всі доводи відповідача, які стосуються кредитного договору № ГКД-852752.1 від 08.12.2020 не є предметом розгляду даної справи. Обов`язковою умовою укладення Угоди про відкриття Кредитної лінії, обслуговування кредитної картки № С-611-010440-20-980 було укладення позичальником договору добровільного страхування життя, що не суперечить законодавству та з чим погодився відповідач, укладаючи даний договір. Відповідачкою не було у повному розмірі сплачено грошові кошти для дострокового розірвання кредитного договору та анулювання дії кредитної лінії. Відповідачка надалі продовжила користуватись кредитними коштами, вже починаючи з 18.07.2021, а тому усвідомлювала факт того, що кредитна лінія не анульована. Відповідачкою не подано відповідної заяви та не повернуто заборгованості за кредитом, AT «Ідея Банк» вважав, що сторонами досягнуто згоди щодо отримання коштів в межах зміненого кредитного ліміту. У спірних правовідносинах, які виникли між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] у даній справі, останній встановлено сплату щомісячно 4 %, разом з обов`язковим мінімальним платежем, починаючи з місяця, наступного за місцем відкриття рахунку, від залишку заборгованості станом на останній банківський день місяця, як умову встановлення кредитного ліміту по кредитній картці. Сплата 4% від залишку заборгованості на кінець розрахункового періоду згідно з Тарифами була та є обов`язковою у випадку наявності залишку заборгованості станом на останній банківський день місяця та залежала виключно від дій [PERSON] та стану заборгованості за кредитним договором, тобто використаних, але неповернутих коштів, за що позичальнику по факту потрібно було сплатити 4% від суминеповернутих коштів. Позичальниця була ознайомлена з умовами Кредитного договору до його підписання, з якими вона погодилася в повному обсязі та протягом тривалого часу з моменту укладення Кредитного договору сплачувала усі платежі, що ним передбачені, зокрема сплачувала 4% від залишку заборгованості на кінець розрахункового періоду. Окрім цього, АТ «Ідея Банк» надано розрахунок (перерахунок) заборгованості за кредитним договором, який здійснено згідно із умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Угоди № С-611-010440-20-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 08.12.2020 та Тарифів, які розміщені на сайті Банку за адресою www.ideabank.ua,але без комісії, встановленої п. 1.2. Тарифів, та із зарахуванням сплаченої комісії в погашення іншоїзаборгованості за кредитним договором, і відповідно до якого заборгованість відповідача станом на 08.05.2024 становила - 59 163,57 грн. Позиція сторони відповідача У відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає заявлені вимоги протиправними, а розмір заборгованості - безпідставним. Відповідачка підтверджує, що між нею та позивачем укладені Генеральний кредитний договір № ГКД-852752.1 від 08.12.2020 кредитування рахунку [NUMBER] та встановлення відновлювальної кредитної лінії та Угода про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки та страхування № С-611-010440-20-980 від 08.12.2020. Відповідачка зауважує, що умови про споживче кредитування та страхування у одному документі позбавляють споживача відмовитися від необов`язкової послуги страхування, що є нічим іншим, ніж нав`язування непотрібної послуги і стягнення із споживача надмірних коштів. Угода про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-611-010440-20-980 від 08.12.2020 не можуть бути акцептом приєднання до умов публічної пропозиції оферти № 1БККІ від 30.04.2020, адже у банку відсутні докази на підтвердження ознайомлення з нею, Угода не містить істотних умов договору страхування. У розділі Угоди про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки та страхування № 0-611-010440-20-980 від 08.12.2020 «підписи сторін»: відсутній підпис, засвідчений печаткою (аналог власноручного підпису) уповноваженої особи на укладення договору від ПрАТ СК «Форте Лайф». Пункт 1.3 Генерального кредитного договору № ГКД-85752.1 від 08.12.2020 зобов`язує позичальника розпорядитися про переказ коштів на рахунок страховика в порядку п.1.5 Договору, відповідно до якого банк, в примусовому порядку, зобов`язує позичальника в день надання чергового траншу укласти договір страхування від нещасного випадку або змінити дійсний договір страхування з урахуванням суми отриманого траншу та забезпечує оплату страхового платежу за рахунок коштів траншу в розмірі 15% від суми траншу. Відповідачка, посилаючись на ст. 20 Закону України «Про споживче кредитування», вважає умови правочинів про страхування життя позичальника нікчемними. Відповідачка зазначає, що у п. 1.2 Генерального кредитного договору № ГКД-85752.1 від 08.12.2020 вказано, що строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати відкриття відновлювальної кредитної лінії. Строк дії окремого Траншу, який договором надається Клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців, в Угоді про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки та страхування № С-611-010440-20-880 від 08.12.2020 дана істотна умова договору про споживчий кредит взагалі відсутня. 29.04.2022 банком самовільно, без погодження з відповідачем, як з позичальником, збільшений кредитний ліміт на 11600 гривень до 57000 гривень. Відповідачем 30.06.2021 через відділення банку подана заява на дострокове розірвання Договору та Угоди і запитана сума для повного погашення заборгованості. Згідно з наданою Банком сумою у розмірі 46450,17 грн до погашення заборгованості, відповідачкою на рахунок [NUMBER] були перераховані кошти у розмірі 47132,53 грн та рахунок підлягав закриттю у разі, якщо сальдо на рахунку дорівнюватиме 0 (нуль) гривень. Отже, як пояснила фахівець у відділенні Банку, кредитний рахунок закриється автоматично після використання відповідачем надлишку коштів на рахунку. Але, як вбачається з виписки з рахунку від 08.02.2022, через хвилину після транзакції з перерахунку коштів на рахунок відповідачем Банком нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості, що слугувало для банку підставою для нарахування заборгованості і відтак, закриття рахунку та Кредитного договору і Угоди здійснено не було. Відповідачка стверджує, що позивачем порушено її право на дострокове повернення кредиту, нарахуванням незаконної комісії, з метою перешкоджання його реалізації та не повідомлення позичальника про це належним чином. З виписок з рахунку, як з доданої до позовної заяви позивачем, так і з виписки від 08.02.2022 неможливо вирахувати розмір процентної ставки у відсотковому еквіваленті нарахованої позивачем, яким всього нараховано % за споживчим кредитом у розмірі 8496,89 грн. Відповідачка вказує, що позивачем всього нараховано комісії за обслуговування боргу у розмірі 17 500,07 грн, яка удвічі перевищує розмір процентів за користування кредитом. Нарахування комісії за обслуговування кредиту, фактичне встановлення плати за надання інформації позичальнику щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Нарахування щомісячного платежу за перевитрату у розмірі 16199,68 грн не було передбачено умовами укладеної між сторонами угоди. Позивач ототожнив плату за обслуговування кредитної заборгованості із платою за несанкціоновану перевитрату, що не узгоджується з умовами укладеного між сторонами кредитного договору (угоди). Із наданої позивачем виписки неможливо встановити, з якої суми здійснювалось нарахування плати за санкціоновану перевитрату, що унеможливлює перевірити правильність такого нарахування Відповідачкою припинено користування кредитною карткою з січня 2022 року, а будь-які ділові відносини з позивачем з лютого 2022 року, проте Банком нараховуються проценти за користування кредитними коштами, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячні платежі за перевитрату, збільшуються проценти на прострочення. Згідно з контррозрахунком складеним відповідачкою, нею всього внесено на рахунок коштів у розмірі 72175,79 грн. У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву відповідачка зазначає, що позивач має здійснити перерахунок шляхом списання, розмір комісії за обслуговування заборгованості у розмірі 17 500,07 грн; також зараховані, незрозуміло у якому відсотковому відношенні нараховані проценти за користування споживчим кредитом у сумі 8 496,89 грн; нараховані та протиправно стягнені страхові платежі у сумі 2 344,76 грн, зараховані без належних правових підстав не обумовлені ні Договором, ні Угодою щомісячні нарахування за перевитрату у сумі 16 199,68 грн та стягнуті нарахування за кредитом на прострочення 18 544,44 грн, що разом у сумі складає 63085,84 грн. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Стороною позивача під час розгляду справи подано відповідь на відзив на позовну заяву. Під час розгляду справи сторона відповідача подала відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив. Відповідачка та її представник просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом 08.12.2020 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Генеральний кредитний договір № ГКД-852752.1 та угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-611-010440-20-980. Позовні вимоги позивачем заявлено щодо невиконання відповідачкою зобов`язань за угодою про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-611-010440-20-980 від 08.12.2020. За умовами п. 2.1 - 2.3 угоди банк надає клієнту кредит на споживчі цілі у вигляді відновлюваної кредитної лінії до рахунку та здійснює платежі клієнта з рахунку за рахунок кредиту на суму, що перевищує залишок власних коштів клієнта на рахунку, на умовах повернення, строковості та платності, а саме: максимальний розмір кредитної лінії становить 200 000 грн. Розмір кредитної лінії у дату укладання угоди становить 45400 грн та може бути змінений в межах максимального розміру за ініціативою банку або клієнта. Процентна ставка за користування кредитом становить 24 % річних. Відповідно до виписки по рахунку (а.с. 17-22, 104-110) у період з 13.12.2020 по 31.12.2021 відповідачка користувалася наданими позивачем коштами; 08.12.2020 на рахунку відповідача було встановлено кредитний ліміт в сумі 45400,00 грн, 29.04.2022 вказаний кредитний ліміт збільшено до 57000,00 грн, а 30.09.2022 зменшено до 56990,00 грн. З виписки по рахунку від 09.05.2024 вбачається, що прострочений кредит становить 56981,28 грн та кінцева заборгованість по комісіях та процентах 65856,06 грн. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість відповідача з врахуванням скасування плати (комісії) за управління кредитом станом на 08.05.2024 становить 59163,57 грн, з яких прострочений борг - 56981,28 грн та прострочені проценти 2182,29 грн. Щодо стягнення основної заборгованості Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного з відповідачем кредитного договору, позивачем надавалися відповідачу в кредит грошові кошти. З виписки по рахунку вбачається, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у встановлений договором строк належним чином не виконав, з огляду на що у нього утворилася заборгованість, яка складає 56981,28 грн за тілом кредиту. Наведений відповідачкою контррозрахунок заборгованості спростовується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку. Згідно з приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 56981,28 грн. З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитом у розмірі 56981,28 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення процентів за користування кредитом Згідно з частиною першою статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України . У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Умовами договору сторони визначили процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірні 24 % річних. Заявлені позивачем прострочені проценти за договором у сумі 65856,06 грн включають в себе суми нарахування плати (комісії) за управління кредитом та надлишково нарахованих процентів, нарахування яких не передбачено умовами договору. Так, згідно з наданою позивачем до відповіді на відзив довідкою-розрахунком заборгованості відповідачки за кредитним договором № С-611-010440-20-980 від 08.12.2020 з врахуванням скасування плати (комісії) за управління кредитом станом 08.05.2024 прострочений борг становить 56981,28 грн, а прострочені проценти - 2182,29 грн, а всього 59163,57 грн. Згідно з історією нарахування плати (комісії) за управління кредитом протягом терміну дії договору № С-611-010440-20-980 від 08.12.2020 за період з 08.01.2021 по 08.02.2024 становить 60192,96 грн. Згідно з розрахунком надлишково нарахованих процентів за договором при умові зарахування оплачених плат (комісій) за управління кредитом виключно у рахунок погашення основного боргу та процентів по договору № С-611-010440-20-980 від 08.12.2020 становить 3480,81 грн. У зв`язку з викладеним з відповідачки підлягають стягненню проценти за користування кредитом в сумі 2182,29 грн (65856,06 грн - 60192,96 грн - 3480,81 грн). Тому, розмір задоволених позовних вимог становить 59163,57 грн (56981,28 + 2182,29). Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» судом задоволено частково, то судові витрати покладаються на відповідача в сумі 1458,41 грн.

Outcome: partial