Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

23 травня 2024 року заявник [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою, в якій просить встановити факт, того що вона як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, яка відкрилась після [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог заявник зазначила, що [INFO] в місті Шостка Сумської області помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно - житловий будинок за [ADDRESS] (далі - Будинок-1). 09 квітня 1996 року [PERSON] склав заповіт, яким майно у вигляді Будинку-1 заповідав заявнику. На час смерті [PERSON] разом з ним у Будинку-1 була зареєстрована та мешкала його дружина (мати заявника) [PERSON] , та його донька (сестра заявника) [PERSON] . [INFO] \~ померла мати заявника [PERSON] . На час смерті [PERSON] в Будинку-1 з нею була зареєстрована, але не мешкала її донька (сестра заявника) [PERSON] . На час смерті батьків заявник не була зареєстрована в Будинку-1, але мешкала з матір`ю однією сім`єю, а після смерті батька вступила в управління належним йому будинком на правах спадкоємця за заповітом. У зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась до 2004 року, заявнику було роз`яснено про її право на звернення до суду для встановлення факту прийняття спадщини. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник адвокат Рязанець Андрій Анатолійович не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені. Раніше в судовому засіданні - 15 січня 2025 року представник заявника адвокат Рязанець А.А. заяву заявника про встановлення факту прийняття спадщини підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. (а.с.51) Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до фотокопії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 24 червня 1970 року, місце реєстрації м. Шостка Сумська область міськЗАГС, та заповненого російською мовою [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 13 квітня 1963 року зроблено відповідний запис за №265, її батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с.6) Із фотокопії свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , виданого 06 вересня 1991 року, місце реєстрації відділ ЗАГС Шосткинського міськвиконкому Сумської області, та заповненого російською мовою, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 06 вересня 1991 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу в цей день зроблено запис за №605. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . (а.с.7) Із фотокопії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 16 березня 1998 року, місце реєстрації - Відділ реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області, [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 16 березня 1998 року зроблено запис за №210. Місце смерті: місто Шостка Сумської області. (а.с.8) Із фотокопії заповіту, складеного 09 квітня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1-968, вбачається, що [PERSON] заповідав належний йому на праві особистої власності житловий будинок [ADDRESS] , своїй доньці\~ [PERSON] . (а.с.10) З довідки наданої квартальним комітетом №37 Шосткинської міської ради, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] по день смерті [INFO] . Разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , донька [PERSON] (а.с.11) Із фотокопії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 09 липня 2001 року, місце реєстрації - Відділ реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] , про що 09 липня 2001 року зроблено відповідний актовий запис за №632. Місце смерті: м. Шостка Сумської області. (а.с.12) З довідки, наданої квартальним комітетом №37 Шосткинської міської ради, вбачається, що [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] по день смерті [INFO] . Разом з нею була зареєстрована донька [PERSON] (а.с.13) Відповідно до Акта про фактичне проживання особи від 06 травня 2024 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що за адресою: [ADDRESS] починаючи з 05.01.2001 фактично проживає [PERSON] разом зі своєю сім`єю. (а.с.14) Із фотокопії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00048801029 сформованого 17 січня 2025 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 січня 1985 року, про що в цей день Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області складений актовий запис №28. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини [PERSON] . (а.с.48) Свідок [PERSON] у судовому засіданні 15 січня 2025 року показала, що заявника та заінтересовану особу знає з 1970 року, знала їх батьків. Батько дівчат помер у 1998 році, мати - у 2001 році. Після смерті батька у будинку [ADDRESS] почали проживати мати заявника [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] приносила воду, робила ремонтні роботи. Після смерті матері у цьому будинку залишилась проживати [PERSON] . [PERSON] зрідка\~ приїждажає до сестри. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 15 січня 2025 року показала, що заявника та заінтересовану особу знає з дитинства. Знала батьків [PERSON] . Спочатку помер батько [PERSON] , а потім її матір. Після смерті батька [PERSON] проживала з матір`ю, а також за нею доглядала. [PERSON] доглядала за будинком, завела курей, провела воду до будинку. Після смерті матері, її речі залишилися у будинку, яким користується [PERSON] . Сестра [PERSON] приїжджає до останньої рідко. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року (далі - ЦК УРСР\~ в редакції 1963 року), діючої на час виникнення вказаних правовідносин, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР\~ в редакції 1963 року вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.1 постанови від 30 травня 2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Згідно з абз. 2 п. 2 даної постанови якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час виникнення вказаних правовідносин, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Таким чином, ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним або протягом шестимісячного терміну після його смерті проживав у спадковому домоволодінні. Факт продовження проживання спадкоємця у спадковому домоволодінні відразу після смерті спадкодавця є беззастережним доказом того, що спадкоємець своєчасно прийняв спадщину, тобто вступив в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частину Будинку-1. Зібраними доказами в справі та показами свідків підтверджено, що [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном з дня відкриття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, оскільки на час її смерті проживала разом з нею, доглядала за Будинком-1. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини підлягає задоволенню.

Outcome: approved