Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У жовтні 2024 року Солом`янська окружна прокуратура м. Києва звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, в якій просить суд усунути перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ 22883141) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.07.2021 індексний номер 59591545 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 10.08.1998 Чуднівським РВ УМВС України в Житомирській області, зареєстрована за адрсою: [ADDRESS] ) на житловий будинок загальною площею 42 кв.м. по [ADDRESS] із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 2422690180000. Позов мотивовано тим, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» виявлено факт порушень інтересів держави при реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею загальною площею 42 кв.м. по [ADDRESS] , а саме, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. 31.07.2021 прийнято рішення № 59591545 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок загальною площею 42 м2 по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2422690180000). Підставою для прийняття вказаного рішення та проведення державної реєстрації права власності стала довідка про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, серія та номер: 21-132 від 26.07.2021 видавник ТОВ «Білд-Інвест Груп». Інші документи, обов`язкові для здійснення державної реєстрації відповідно до положень «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що затверджений постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 (у редакції, чинній на момент прийняття рішення державним реєстратором), - відсутні, а нерухоме майно, на яке зареєстровано право приватної власності, не існує. Отже, рішення про державну реєстрацію прав № 59591545 від 31.07.2021 прийнято державним реєстратором із порушенням положень ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Рішенням Київської міської ради від 25.08.2022 № 4988/5029 «Про перейменування [ADDRESS] . Вказана реєстраційна дія здійснена з метою створення уявної законності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, що начебто розміщений на спірній земельній ділянці по [ADDRESS] , з метою подальшого заволодіння земельною ділянкою комунальної форми власності у позаконкурентний спосіб. Таким чином, рішення про державну реєстрацію права власності на неіснуючий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 42 м2 по [ADDRESS] , здійснена у порушення вимог законодавства та підлягає скасуванню у судовому порядку. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання. 22 жовтня 2024 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли пояснення представника позивача Київської міської рад, Поліщук Я.В., в якому вона просила задовольнити позовну заяву. У підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату та час підготовчого засідання повідомлялись належним чином. Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва Лисиця Г.С. подала заяву про проведення підготовчого судового засідання за відсутності прокурора. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні, призначеному на 06.02.2025, прокурор просила задовольнити позовну заяву, щодо винесення судом заочного рішення не заперечувала. Вказала, що кадастрового номеру зазначеної у позові земельної ділянки немає, на ній відсутні будь-які споруди. Просила скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Відповідач в судові засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином,шляхом направлення поштовим зв`язком копії ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви. Проте конверт повернувся до суду із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи. Крім того, у встановлений судом строк, відповідач не скористалась своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до ч. 9 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною першою ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення прокурора, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 Земельного кодексу України, статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно зі статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. З урахуванням статей 1, 2, 6, 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Конституція України визначає, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (стаття 140 Конституції України). Відповідно до статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування територіальної громади є однією з гарантій держави. Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські рада є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Положення статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" встановлюють, що територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. До повноважень міських рад у галузі земельних відносин згідно зі статтями 12, 83, 122 Земельного кодексу України, статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" належить розпорядження землями комунальної власності в межах, визначених Земельним кодексом України. Зокрема, статтею 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованості активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час проведення реєстраційних дій) загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, за умови якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (зокрема, реєстрація права власності на нерухоме майно в Бюро технічної інвентаризації). Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації. Частиною 2 ст. 12 Закону передбачено, що записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться у документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведено реєстраційні дії. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. За ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншим нормативно - правовими актами. Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127), передбачено, що він визначає підстави і процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до п. 40 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстраційних дій) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та цим Порядком. Пунктом 41 Порядку № 1127 визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається вичерпний перелік документів, в тому числі документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалась в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Судом встановлено, що згідно матеріалів реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна №2422690180000 вбачається, що первинна державна реєстрація права власності проведена державним реєстратором на підставі лише довідки про показники об`єкта та підтвердження поштової адреси від 26.07.2021 № 21-132. Крім того, державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. долучено до електронної реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна №2422690180000 інформаційну довідку Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ПБ-2021 №1363 від 29.07.2021 щодо відсутності реєстрації права власності на вказану будівлю. Будь-які відомості, а саме: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, в матеріалах вищевказаної реєстраційної справи відсутні. Згідно інформації Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 27.06.2024, документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва за адресою: [ADDRESS] не видавалися та не реєструвалися. Згідно з інформацією Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.05.2024, звернення від фізичних чи юридичних осіб щодо присвоєння реквізитів адрес об`єкту нерухомості на [ADDRESS] до Солом`янської районної в місті Києві адміністрації не надходили, відповідне розпорядження адміністрацією не видавалось. Відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за вищевказаною адресою підтверджується також листом КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 01.07.2024, наданого на запит Солом`янської окружної прокуратури м. Києва. Пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ним особи. Оскільки [PERSON] не надавались документи, які відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості, реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 42 м2 по [ADDRESS] , проведено лише на підставі довідки про показники об`єкта та підтвердження поштової адреси від 26.07.2021 №21-132, тобто здійснено у порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та за відсутності обов`язкових документів, визначених п. 41 Порядку № 1127. Технічний паспорт та довідка, складена на підставі нього, не є правовстановлюючими документами, а відтак не може слугувати самостійною підставою для здійснення державної реєстрації об`єкта нерухомості. За змістом ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації. При дослідженні обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 та від 07.10.2020 у справі № 920/728/18. За відсутності законних підстав для здійснення державної реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна площею 42 м2 по [ADDRESS] , сама по собі державна реєстрація не свідчить про виникнення прав власника на вказане нерухоме майно. Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 24.05.2024 земельна ділянка по [ADDRESS] в Міському земельному кадастрі не зареєстрована та не обліковується. Статтею 9 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади міста Києва відноситься до повноважень Київської міської ради. Оскільки, вказана земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва виключно Київська міська рада має право розпоряджатися нею. Разом з тим, Київська міська рада, як власник земельної ділянки по [ADDRESS] в установленому порядку будь яким фізичним чи юридичним особам, зокрема [PERSON] у власність чи користування, в тому числі для будівництва земельну ділянку не передавала, тобто правовстановлюючі документи на неї не отримувались. Державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Меженська К.С., отримавши подані [PERSON] документи, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, в порушення ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «а» загальною площею 42 м2 за адресою: [ADDRESS] (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 59591545 від 31.07.2021). Також судом встановлено, що житловий будинок, щодо якого зареєстровано право власності [PERSON] , в натурі не існує, що зафіксовано протоколом огляду місця події від 31.07.2024 та протоколом огляду від 02.09.2024 проведених в ході розслідування кримінального провадження №42022102090000300, розпочатого 28.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. Згідно Акту за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни від 25.09.2023, Міністерство юстиції України зафіксувало порушення вимог статей 3, 10, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 12, 42 Порядку 1127 під час розгляду зокрема і заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46995968 від 27.07.2021 поданої [PERSON] . На підставі наказу Міністерства юстиції України від 25.09.2023 №3411/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Меженській К.С. анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, відповідно до протоколу допиту директора ТОВ «Білд-Інвест Груп» Пархоменко Ігоря Петровича, встановлено, що даним товариством не виготовлявся та не видавався технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , в тому числі, на замовлення [PERSON] . Житловий будинок відповідно ч.1 ст.181 ЦК України є нерухомою річчю (нерухоме майно, нерухомість). Поняття «речі» визначено у ч.1 ст.179 ЦК України, згідно якої річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Оскільки, житловий будинок [ADDRESS] як предмет матеріального світу не існує, то відповідно не є річчю, щодо якої можуть виникати цивільні права, у тому числі право власності, а тому рішення про державну реєстрацію права власності на неіснуючий об`єкт нерухомого майна є незаконним. При цьому, наявність зареєстрованого права власності щодо неіснуючого об`єкту нерухомого майна перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню земельною ділянкою комунальної власності, зокрема її передачі особі з метою задоволення потреб та інтересів територіальної громади міста, у тому числі шляхом забезпечення надходження коштів до місцевого бюджету від її використання. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції з 15.04.2024 у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Позов у даній справі пред`явлено прокурором на захист та відновлення порушених прав Київської міської ради на самостійне користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, оскільки проведена державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна на вказаній земельні ділянці за відповідачем надає йому привілейованого права користування землею та виключає можливість розпорядження позивачем земельною ділянкою на власний розсуд, у тому числі на конкурентних засадах відповідно до положень ст. 134 Земельного кодексу України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц зазначено, що відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19). Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (buchbesitz (нім. - книжкове володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). Таким чином, вимога про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за відповідачем на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] спрямована на усунення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно видимості існування майна як об`єкта саме нерухомого майна. На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та усунення перешкод власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] шляхом скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.07.2021 індексний номер 59591545 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 42 м2. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Київської міської прокуратури підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved