Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки. Свої вимоги мотивує наступним. 23.05.2022 року о 09:00 год., гр. [PERSON] , керуючи транспортним засобом ISUZU «Богдан», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , в [ADDRESS] , не вибрав безпечної дистанції та швидкості маневру руху в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «FIAT punto» державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності та який знаходився під його керуванням. Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 09 серпня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Вказує, що [PERSON] , який керував транспортним засобом ISUZU «Богдан», державний номерний знак [NUMBER] та допустив зіткнення із транспортним засобом позивача, на момент дорожньо-транспортної пригоди був офіційно працевлаштований на посаді водія у відповідача, фізичної особи підприємця [PERSON] . Вказує, що після дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль зазнав пошкоджень та деформацію. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального автомобіля складає 395 660,26 грн. З урахуванням результатів проведених досліджень і розрахунків, визначається, що проведення належного передбаченого виробником, відповідними ремонтними вимогами і нормативами, з заміною складників новими запчастинами, ремонтного відновлення досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП 23.05.2022 року є технічно можливим, але - економічно недоцільним, адже вартість його відновлювального ремонту після цього пошкодження перевищує його ж ринкову вартість на момент даного пошкодження. Таким чином вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного автомобіля «Fіat Punto» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 23.05.2022 року, визначено у розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент пошкодження на 23.05.2022 року до ДТП» і становить 121 920 гривень. Вказує, що автомобіль позивача був відремонтований після ДТП, та загальна вартість відновлювальних ремонтних робіт з урахуванням запчастин понесених позивачем становить 208 380, 00 гривень. Посилається на те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім. Просить суд, стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 208 380, 00 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 118, 80 грн., витрати на залучення судового експерта у сумі 3 500 грн., Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14.08.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Представник позивача, адвокат Онофрей В.К. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, та дав у судовому засіданні пояснення аналогічні обставинам викладені у позовній заяві. На судове засідання призначене на 05.02.2025 року позивач та його представник до суду не з`явились, однак від представника позивача надійшла заява, якою просить провести розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просить задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Пояснив, що у момент дорожньо-транспортної пригоди за кермом його автомобіля перебував [PERSON] . Представник відповідача, адвокат, Александров О.П. заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав що підтримує позицію відповідача, інтереси якого він представляє. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] , даючи пояснення у судовому засіданні, повідомив що позовні вимоги не визнає, та останній офіційно був працевлаштований на фізичній особі-підприємця [PERSON] на посаді водія, та не вважає себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На судове засідання призначене на 05.02.2025 року останній не з`явився, останній не повідомив суд про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про час місце та дату розгляду справи. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07.12.2023 року клопотання представника відповідача було задоволено, та призначено по справі додаткову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам НДЕКЦ МВС України в Чернівецькій області (м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 77Д.). Провадження по даній справі зупинено до проведення експертизи. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04.02.2025 року провадження по даній справі було відновлено. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п.2, п.4, п.6, п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України). Згідно з ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5 ст.82 ЦПК України). За приписами ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З матеріалів справи вбачається, що постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 09.09.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. З цієї постанови вбачається, що 23.05.2022 року о 07.53 год. в с.Остриця по вул.Головній, Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Isuzu» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції та швидкості маневру руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Фіат» д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. З пояснень відповідача та третьої особи судом встановлено, що автомобіль «Isuzu» д.н.з. [NUMBER] не мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності. Згідно висновку експерта № 94/22 автотоварознавчої експертизи від 04 жовтня 2022 року виконаного судовим експертом Юзва С.Г., вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «Fiat Punto», 2008 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 23.05.2022 року визначається у розмірі ринкової вартості автомобіля на момент до пошкодження і становить 121 920 гривень. Експерт [PERSON] , у вказаному експертному висновку зазначив, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat Punto» д.н.з. [NUMBER] (в яких входить вартість матеріалів для ремонту та ремонтно-відновлювальних робіт) складає 395 660, 26 гривень. З урахуванням результатів проведених досліджень і розрахунків, визначається, що проведення належного) передбаченого виробником, відповідними ремонтними вимогами і нормативами, з заміною складників новими запчастинами), ремонтного відновлення досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП 23.05.2022 року є технічно можливим, але - економічно недоцільним, адже вартість його відновлювального ремонту після цього пошкодження перевищує його ж ринкову вартість на момент даного пошкодження. Таким чином вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного автомобіля «Fіat Punto» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 23.05.2022 року, визначено у розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент пошкодження (на 23.05.2022 року) до ДТП і становить 121 920 гривень. За клопотанням представника відповідача, адвоката Александрова О.П., 07.12.2023 року у праві було призначено додаткову судову авто товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: - яка утилізаційна вартість колісного транспортного засобу «Fiat Punto», д.н.з. [NUMBER] , станом на 23.05.2022 року. 04.10.2024 року на адресу суду надійшло від Чернівецького НДЕКЦ повідомлення про неможливість проведення судової експертизи. Частиною 1 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). Таким чином, стаття 1166 ЦК України визначає, що за зобов`язанням, яке виникає внаслідок заподіяння шкоди, діє презумпція вини завдавача шкоди, тобто на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У п.п.4, 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодовувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За приписами ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 червня 2018 року в справі № 908/1108/17 вказано, що «при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі». За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Твердження відповідача про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру майнової шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, суд вважає необґрунтованими, оскільки, з урахуванням презумпції вини завдавача шкоди, застосовуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, визначений у ст.13 ЦПК України, враховуючи, що саме відповідач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються її заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість, [PERSON] не надав суду жодного належного та допустимого доказу на спростування заявленого позивачем розміру майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Fiat Punto». З листа управління інформаційних систем та електронних реєстрів головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30.01.2025 року №2400-2107-7/3875 вбачається, що гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з 20.05.2022 по 21.11.2022 р. на посаді водія автотранспортних засобів. Отже матеріалами справи установлено та визнається відповідачем, [PERSON] , що саме ФОП [PERSON] на час ДТП є законним володільцем та власником транспортного засобу марки ISUZU «Богдан», державний номерний знак [NUMBER] , а [PERSON] керував автомобілем під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором(контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Судом встановлено, що з метою здійснення ремонту пошкодженого у ДТП від 23.05.2022 року транспортного засобу «FIAT punto» державний номерний знак [NUMBER] , позивачем було понесено витрати на відновлювальні ремонтні роботи транспортного засобу та на запчастини до нього у загальній сумі 208 380,00 грн, що підтверджується: Договіром № 1 про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу укладеного між [PERSON] з ФОП [PERSON] , рахунком № 5 від 20.03.2023 року, актом прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 24.03.2023 року виданим виконавцем ФОП [PERSON] , підтверджується Рахунком від 21.01.2023 року, та квитанціями №№ 42, № 50 від 26.01.2023 року і № 16 від 18.01.2023 року згідно яких загальна вартість відновлювальних робіт автомобіля «Fiat Punto» д.н.з. [NUMBER] , складає 90 310, 00 гривень, а загальна вартість придбаних запчастин для відновлювального ремонту пошкодженого позивача вартість яких склала 118 080, 00 гривень. Отже загальна вартість матеріального шкоди завданої дорожньо-транспортної пригоди складає 208 380, 00 гривень. Так як вказана сума коштів була понесена позивачем на ремонт автомобіля, їх слід стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеної вище норми закону, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 118,80 грн. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягнення понесені ним витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 3 500,00. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Outcome: approved