Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Заявниця через свого представника [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] народилася [INFO] та внести зміни в актовий запис про народження в якому змінити дату народження з [INFO] на [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] вона народила сина [PERSON] . Під час виконання бойового завдання в рамках відсічі збройної агресії рф її син, [PERSON] , загинув. Тому нею зараз формується пакет документів для подання нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, яка призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Однак при уточненні даних в РТЦК та СП виявилась розбіжність між паперовими документами та даними електронних реєстрів щодо її дати народження. Представник заявниці Левчук М.І. звернувся з адвокатським запитом до Державного архіву Житомирської області з проханням надати належним чином завірену копію актового запису № 138 від 30.09.1946. З отриманої відповіді Державного архіву Житомирської області від 11.12.2024 №К-6246/02 в ксерокопії «Запис акта про народження №138» актового запису зазначено дату «[INFO]», що не відповідає запису у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого Білокоровицькою сільською радою Олевського району Житомирської області 28 березня 1952 року. Просила врахувати, що внесення змін в частині дати народження має для неї юридичне значення з метою реалізації її прав, тому просить задоволити її заяву. У судовому засіданні представник [PERSON] заявив відмову від поданої заяви в частині вимоги, зазначеної у пункті 2, а саме: "Внести зміни в актовий запис цивільного стану про народження [PERSON] , [INFO] , якому змінити дату народження з " [INFO] " на " [INFO] ". В іншій частині заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючиь на додані до заяви документи. Заявниця [PERSON] підтримала позицію представника. Представник заінтересованої особи - Олевського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився. Разом з тим на адресу суду надійшло письмове заперечення за підписом начальника Олевського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому висловлено позицію, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, В обгрунтування своєї позиції представник заінтересованої особи зазначив, що відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 95/5 для внесення змін в актовий запис заявниця повинна звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для виирішення даного питання. В разі неможливості внесення змін до актового запису, відділом складається відмова, яка відповідно до п. 1.15 цих Правил може бути оскаржена в судовому порядку. Проте заявниця [PERSON] до них не зверталась із заявою для внесення змін до актового запису. У судовому засіданні представник заявника адвокат Левчук М.І. пояснив, що ні він в інтересах заявниці, ні [PERSON] особисто, до органів Державної реєстрації актів цивільного стану з метою вирішення питання внесення змін до актових записів цивільного стану офіційно не звертались. У зв`язку з цим, уповноваженим органом зазначене питання не вирішувалось, у тому числі, письмову відмову у внесенні змін до актів цивільного стану [PERSON] не отримувала та відповідне рішення не оскаржувала. Судом встановлено, що відповідно до актового запису № 138, складеного 27 вересня 1946 року виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області, зареєстровано народження [PERSON] в графі «Дата народження» вказано - « [INFO] ». У рядку 16 зазначеного актового запису "Номер виданого свідоцтва про народження, а також номер і дата видачі повторних свідоцтв" зазначено "Свідоцтво [NUMBER] , видано 28/ІІІ.1952р." Дослідженням зазначеного свідоцтва у судовому засіданні установлено, що його серія, номер та дата видачі відповідають відомостям, які зазначені в актовому записі № 138. Проте у свідоцтві зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] , прописом - "двадцять дев`ятого вересня одна тисяча дев`ятсот сорок шостого року". У паспорті [PERSON] , серії [NUMBER] , зазначено дату народження [INFO] . Оригінали вищезазначених документів оглянуто у судовому засіданні. Як пояснила у судовому засіданні заявниця, вона вважає власною датою народження - [INFO] і саме така дата зазначена в усіх правовстановлюючих документах, якими вона користувалася впродовж життя. Водночас заявницею не наведено жодних аргументів щодо неправильності зазначення дати її народження у актовому записі № 138 та не надано суду жодних доказів на їх підтвердження. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. За змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За приписами ст. 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження та ін. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI (далі - Закон), внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У даному випадку таким органом є Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Правовий висновок щодо правильного застосування пункту 2.13 Правил викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 425/2737/17), у якій зазначено, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису. Натомість у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи. Суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану (Постанова Пленуму ВС України від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розряду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», відповідно до якого питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання, військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Відповідно до пункту 2.15.9 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, вносяться у випадку, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості). Проте доказів, які б підтверджували неправильність в актовому записі про народження заявниці суду не надано, а долучені до матеріалів справи правовстановлюючі документи, зокрема паспорт, свідоцтво про народження, не свідчать про те, що саме в актовому записі про народження заявниці складеному 27.09.1946 року виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області є помилка, а не у свідоцтві про народження, яке видано на підставі цього актового запису про народження та інших документах, виданих у подальшому. Крім того, заявницею, а також її представником, не заявлялися суду клопотання про витребування доказів, відомості які беззаперечно свідчать про необхідність витребування відповідних доказів судом самостійно, також не надавались. Крім того, враховуючи, що заявниця в установленому порядку не зверталася до органів державної реєстрації актів цивільного стану з метою внесення відповідних змін до актових записів, у суду відсутні правові підстави для висновку, що захист її інтересів можливий лише на підставі рішення суду. Частино третьою ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», передбачено, що актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Заслухавши доводи заявниці та її представника, дослідивши додані до заяви документи та надані в судовому засіданні їх оригінали, суд приходить до висновку, що за наслідками судового розгляду не встановлено достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправильності запису дати народження заявниці в актовому записі № 138. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, суд не може здійснити захист інтересів заявниці у заявлений спосіб, шляхом встановлення факту, що [PERSON] народилась [INFO] . Суду не представлено беззаперечних доказів на підтвердження того, що заявниця народилась в іншу дату, ніж вказано у актовому записі про народження № 138 від 27.09.1946. Відповідно до статті 263 Цивільного процесцального кодексу України (далі - ЦПК України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі встановленого суд дійшов висновку, що заява є необгрунтованою та недоведеною, у зв`язку з чим у її задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed