Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

16.12.2024 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі «Електронний суд» ЄСІТС) до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява від 15.12.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», подана представником позивача - адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 25.05.2021 року між ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» (у тексті Товариство), правонаступником якого є ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та [PERSON] укладено кредитний договір № 33494 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (у тексті Кредитний договір, Кредитний договір № 33494, Кредитний договір № 33494 від 25.05.2021, Індивідуальна частина договору, Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № 33494 від 25.05.2021). Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами Кредитного договору, повністю їх розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов зазначеного Кредитного договору: сума виданого кредиту - 1500,00 гривень; дата надання кредиту - 25.05.2021; строк кредиту - 30 днів; валюта кредиту - UAH; стандартна процентна ставка - 2,5 % в день, або 912,5 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 33494, загальний розмір заборгованості за цим договором станом на 25.06.2024 становить 9375,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7875,00 грн. На підтвердження виконання Товариством п. 1.6 Кредитного договору, позивач додав до позовної заяви інформаційну довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» № 4409/05 від 21.05.2024, відповідно до якої 25.05.2021 на картковий рахунок відповідача перераховано кошти в сумі 1500,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] ПриватБанк, що є доказом видачі зазначених коштів. 17.02.2022 між ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 02-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом із зазначеного реєстру. Ухвалою від 19.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області та відкрито провадження у справі (а. с. 11). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачеві встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачу і представнику позивача ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано 20.12.2024 в електронний кабінет «Електронного суду» ЄСІТС; в судове засідання вони не з`явилися; у пункті 4 позовних вимог просять суд розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (зворот а. с. 5). Ухвала про відкриття провадження у справі відповідачеві вручена 27.12.2024 (а. с. 14). Відповідач відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань, пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитними договорами, яка є предметом цього позову, суду не подав. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18). Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20). 13.01.2025 представник позивача подав до суду заяву про розподіл судових витрат, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у сумі 12922,40 грн, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн і витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про її розгляд. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно оцінивши\~докази,прийшов до висновку, що позовна вимога підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке: 25.05.2021 між ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір № 33494 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) KL6565 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Позивачем на підтвердження укладення кредитного договору надано Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 33494 від 25.05.2021, у якому зазначені такі реквізити відповідача: паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номеру рахунку відповідача в ПриватБанку, зареєстроване місце проживання та інші). Відповідно до п. п. 1.2 -1.3 Кредитного договору кредит надається на 30 днів до 23.06.2021, тип процентної ставки фіксована - клієнт сплачує Товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % в день. Позичальник, в свою чергу, зобов`язувався повернути грошові кошти, надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Договір підписаний відповідачем в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором КL6565. Крім того, суд визнає належним доказом довідку ТОВ «АВІРА ГРУП» про ідентифікацію відповідача при укладенні кредитного договору через мобільний телефон останнього з одноразовим ідентифікатором. 25.05.2021 на рахунок відповідача перераховано грошові кошти у розмірі 1500,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою від 21.05.2024, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», яка знаходиться в матеріалах справи. 17.02.2022 між ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 02-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078\~ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. ст. 1080, 1084\~ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Таким чином, судом встановлено, що у зобов`язанні, яке виникло щодо Кредитного договору № 33494 від 25.05.2021, позичальником за яким є [PERSON] , відбулась заміна кредитора ТОВ «Фінансова Компанія «АВІРА ГРУП» на ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 33494 за період з 25.05.2021 по 22.05.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором станом на 25.06.2024 становить 9375,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7875,00 грн. ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 21.05.2024 надіслало досудову вимогу на адресу зареєстровано місця проживання відповідача щодо виконання зобов`язань за кредитним договором та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач не вчинив дії, спрямованої на погашення заборгованості, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, передбачених законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526, 530, ЦК України). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Отже, суд приходить до висновку, що підписавши вище зазначений Кредитний договір за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач [PERSON] підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови, що свідчить про волю відповідача на укладення такого договору. Доказів, що спростовують висновки суду, стороною відповідача до суду не надано. Щодо стягнення заборгованості із [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 3394 від 25.05.2021, а саме стягнення процентів за користування кредитом в сумі 7875,00 грн., то суд зазначає, що частково не погоджується з таким розрахунком. Як зазначалося, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Пунктом 1.2. Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 33494 від 25.05.2021 визначено, що позика надається строком 30 днів, тобто до 23.06.2021. Умов про пролонгацію Кредитного договору за ініціативою Товариства, Клієнта або про автоматичну пролонгацію Кредитний договір не містить. Згідно п. 2.3 Індивідуальної частину договору про надання фінансового кредиту № 33494 від 25.05.2021, у випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Відповідно до Індивідуальної частини договору, який підписано відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора (електронного підпису), нарахування процентної ставки поза межами дії договору не передбачено. Крім того, позивачем до матеріалів позову не надано розрахунку нарахування заборгованості за відсотками із зазначенням періоду нарахування та відсоткової ставки. Таким чином, враховуючи, що після спливу визначеного Кредитним договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені цим договором проценти за кредитом припиняється і в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18), вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії Договору тобто після 23.06.2021, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Вимоги в порядку ст. 625 ЦК України, позивачем до [PERSON] не заявлені. Відтак, обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом за Кредитним договором № 33494 від 25.05.2021 за період з 25.05.2021 по 23.06.2021 в розмірі 1125,00 грн за процентною ставкою 2,5% на добу (1500 ? 2,5 % ? 100 % ? 30 = 1125,00, де 1500,00 - сума боргу, 2,5 % -процентна на добу, 30 - кількість днів). Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення в сумі 2625,00 грн (28 % від ціни позову), з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 1500,00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі - 1125,00 грн. Вирішуючи заяву представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. 13.01.2025 представник позивача через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подав до суду заяву про стягнення із відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10500,00 грн. Просив заяву задовольнити в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 (справа № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19). До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 29.12.2023; акт про тримання правової допомоги від 06.01.2025 згідно з яким вказано послуги за: зустріч та консультацію щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в сумі 2000,00 грн (1 год), складання та подання позовної заяви до суду (підготовка доказів, додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики в сумі 5000,00 грн (2,5 год), інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи в сумі 3000,00 грн (1,5 год), канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції в сумі 500,00 грн; рахунок № 06.01.2025-1 від 06.01.2025 на оплату правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 на суму 10500,00 грн і платіжну інструкцію № 34109 від 06.01.2025, яка підтверджує оплату адвокату Пархомчуку Сергію Валерійовичу зазначеної суми за цим договором. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial