Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 26 листопада 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (далі ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ") до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 22\~844,87 грн, яка виникла станом на 09.11.2024, за кредитним договором №\~767582270, укладеним 03.03.2020 між відповідачем і ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (далі ТОВ "МАНІВЕО"), право грошової вимоги за яким було передано позивачу; судового збору в сумі 2\~422,40 грн і витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.03.2020 між ТОВ "МАНІВЕО" і відповідачем було укладено кредитний договір №\~767582270 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 8XR9J9U3. Заповненням анкети-заяви відповідач підтвердила, що вона належним чином ознайомлена з умовами надання кредиту та приймає їх. На виконання умов договору 03.03.2020 ТОВ "МАНІВЕО" було перераховано на банківську картку відповідача №\~5168-75XX-XXXX-6815 грошові кошти в сумі 14\~000 грн, а відповідач, в свою чергу, зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами відповідно до умов договору. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 22\~844,87 грн, яка складається з заборгованості по кредиту 10\~351 грн, заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом 12\~493,87 грн. 28.11.2018 ТОВ "МАНІВЕО" (Клієнт) та ТОВ "Таліон Плюс" (Фактор) уклали Договір факторингу №\~28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ "МАНІВЕО " та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду №\~19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №\~26 до Договору факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В цій додатковій угоді Договір факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №\~27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №\~31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Відповідач належним чином свої обов`язки не виконав, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. 28.12.2024 через систему "Електронний суд" представник відповідача адвокат Земніус А.Ю. подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача. Зазначив, що кредитний договір між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладений 03.03.2020, тобто через один рік і три місяці після укладення 28.11.2018 договору факторингу між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Право вимоги до відповідача вказано лише у реєстрі від 11.06.2020 і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018. Таким чином, право майбутньої вимоги на момент укладення договору мало би бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" щодо відповідача на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 03.03.2020 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" буде укладено договір з відповідачем. Лише 11.06.2020 на підставі договору факторингу від 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало фактору ТОВ "Таліон плюс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем в цей пакет не могло входити. Таким чином, позивач ТОВ "Юніт Капітал" не надав доказів переходу права вимоги до відповідача від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором №\~767582270, оскільки кредитний договір був укладений 03.03.2020, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ "Таліон Плюс" передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору. Окрім того, позивачем також не подано будь-яких доказів про направлення письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги за кожним із кредитних договорів, що відповідно до положень статті 1082 ЦК України зобов`язувало б Відповідача здійснення платежів позивачу, розмір грошових вимог тощо. Отже, позивач не довів, що на момент пред`явлення цього позову боржник знав про свої зобов`язання перед фактором. Таким чином, через відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ "Юніт Капітал" прав вимоги за Договором Факторингу до Відповідача за кредитним договором №\~767582270 від 03.03.2020, укладеним з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", не можна вважати ТОВ "Юніт Капітал" належним Позивачем у справі та є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Через систему "Електронний суд" представник відповідача подав заяву, у якій просив розглядати справі за його відсутності та за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України не здійснювалось. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 09.12.2024 позовну заяву ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 30.12.2024 розгляд справи відкладено до 04.02.2025 у зв`язку з не закінченням на час розгляду справи строку на подання відповіді на відзив. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 03 березня 2020 року між ТОВ "МАНІВЕО" та [PERSON] укладено договір №\~767582270 (а.с.\~21-23). Пунктом 1.1. договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої цілі на суму 14\~000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом , нараховані згідно з пунктами 1.3, 1.4 або 1.5 цього договору. Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, на цей період нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,72% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.\~1.2 договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами договору застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,7% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (пункт 1.4.) Як вбачається з змісту пункту 4.1 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику (далі Правила), в тому числі на умовах фінансового кредиту "Смарт" ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. Згідно з пунктом 4.7 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. До договору додано графік розрахунків, згідно з яким встановлено термін платежу 02.04.2020, сума кредиту 14\~000 грн, нарахований процент 3\~024 грн, до сплати (разом) 17\~024 грн (а.с.\~24). Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором [PERSON] 8XR9J9U3, відправленим 03.03.2020 о 14:09:29, введеним 03.03.2020 о 14:10:17. Він містить податковий номер відповідача, її адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону. Аналогічне зазначено в довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО" (а.с.\~35). Також позивачем долучено алгоритм дій споживача інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО" в редакції від 17.09.2019 (а.с.\~36-47). 12.04.2020 між "ТОВ "МАНІВЕО" і [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №\~767582270 від 03.03.2020, за умовами якої у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником умов договору та зверненням його до ТОВ "МАНІВЕО", останнє надало позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 10\~526,97 грн на 28 днів. Вказана загальна сума є фіксованою, а будь-які нарахування за договором призупиняються. Складено відповідний графік погашення заборгованості (а.с.\~25). Матеріали справи містять копію платіжного доручення, з якого вбачається, що на виконання кредитного договору №\~767582270 від 03.03.2020 кредитором здійснено переказ коштів у розмірі 14\~000 грн на платіжну картку №\~ [NUMBER] , отримувачем є [PERSON] (а.с.\~48). Факт переведення коштів на рахунок відповідача підтверджується електронним повідомленням АТ "ПРИВАТБАНК" (а.с.\~49-51). 28 листопада 2018 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "МАНІВЕО" укладено договору факторингу №\~28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.\~52-58). 28 листопада 2019 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "МАНІВЕО" укладено додаткову угоду №\~19 до договору факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти пункт 8.2 договору в такій редакції: "Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором" (а.с.\~60). 31 грудня 2020 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "МАНІВЕО" укладено додаткову угоду №\~26 до договору факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Строк дії договору продовжено до 31.12.2021 (а.с.\~64-70). Додатковими угодами №\~27, №\~31, №\~32 від 31.12.2022 та 31.12.2023 відповідно сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору спочатку до 31.12.2023, а потім до 31.12.2024 (а.с.\~74-77). З витягу з реєстру прав вимоги № \~82 від 11.06.2020 вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~767582270 від 03.03.2020 на суму боргу 21\~085,17 грн, з яких: 10\~351 грн заборгованість з основного боргу, 10\~734,17 заборгованість за відсотками, передано від ТОВ "МАНІВЕО" до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" (а.с.\~77). 05.08.2020 між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" укладено договір факторингу №\~05/0820-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.\~78-83). 03.08.2021 між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" укладено додаткову угоду №\~2 до договору факторингу №\~05/0520-01 від 05.08.2020, строк дії договору продовжено до 31.12.2022 (а.с.\~87). Додатковою угодою №\~3 до договору факторингу №\~05/0520-01 від 05.08.2020, укладеною між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" 30.12.2022 строк дії договору продовжено до 30.12.2024 (а.с.\~88). З витягу з реєстру прав вимоги №\~9 від 30.05.2023 вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~767582270 від 03.03.2020 на суму боргу 22\~844,87 грн передано від ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" (а.с.\~89). 28.10.2024 між ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" укладено договір факторингу №\~28/10/24-У, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.\~90-96). З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №\~24/10/24-У від 28.10.2024 вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~767582270 від 03.03.2020 на суму боргу у загальному розмірі 22\~844,87, передано від ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (а.с.\~100). З розрахунку заборгованості ТОВ "МАНІВЕО" вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № \~767582270 від 03.03.2020 становить 20\~909,20 грн (а.с.\~101-103). З розрахунку заборгованості ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №\~767582270 від 03.03.2020 становить 22\~844,87 грн (а.с.\~104). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч.\~1 ст.\~12, ч.\~1 ст.\~13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.\~2 ст.\~77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст.\~81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі "Інтернет" або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотиви суду. З договору №\~767582270 від 03.03.2020, укладеного між ТОВ "МАНІВЕО" та [PERSON] убачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та [PERSON] підписала його одноразовим ідентифікатором 8XR9J9U3, відправленим 03.03.2020 о 14:09:29, введеним 03.03.2020 о 14:10:17, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №\~132/1006/19 (провадження №\~61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі №\~234/7160/20 (провадження №\~61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №\~234/8084/20 (провадження №\~61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі №\~757/40395/20 (провадження №\~61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі №\~234/7298/20 (провадження №\~61-2902св21). Договір містить податковий номер [PERSON] , її адресу, адресу електронної пошти та номер мобільного телефону. Доказів того, що на банківську картку [PERSON] не було перераховано кредитні кошти за договором матеріали справи не містять. Натомість наявні в матеріалах справи платіжне доручення від 03.03.2020 та електронне повідомлення АТ "ПРИВАТБАНК" свідчать про протилежне. Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Разом з цим, позивач, обґрунтовуючи набуття права вимоги до відповідача, посилається, зокрема, на: договір факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "МАНІВЕО", на підставі якого ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" набуло право вимоги до відповідача. Суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №\~914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №\~910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №\~905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "МАНІВЕО" був укладений договір факторингу №\~28/1118-01 за умовами якого ТОВ "МАНІВЕО" зобов`язується відступити ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "МАНІВЕО" за плату на умовах, визначених цим договором. 03 березня 2020 року, тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу, ТОВ "МАНІВЕО" уклало з відповідачем [PERSON] договір №\~767582270, за умовами якого ТОВ "МАНІВЕО" надало позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 14\~000 грн. У подальшому 05 серпня 2020 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" укладено договір факторингу №\~05/0820-01, за умовами якого ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" за плату на умовах, визначених цим договором. В свою чергу 28 жовтня 2024 року між ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" укладено договір факторингу №\~28/10/24-У, за умовами якого ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" (ціна продажу) за плату, а ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" відступити ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" право грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Отже, кредитний договір між ТОВ "МАНІВЕО" та [PERSON] укладений 03 березня 2020 року, тобто більше ніж через рік після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" і ТОВ "МАНІВЕО". Право вимоги до [PERSON] вказано у реєстрі прав вимоги №\~82 від 11 червня 2020 року і не існувало на момент укладення вказаного договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Права майбутньої вимоги на момент укладення договору мали би бути визначені, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ "МАНІВЕО" щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 03 березня 2020 року ТОВ "МАНІВЕО" буде укладено договір з [PERSON] . Лише 05 серпня 2020 року на підставі договору факторингу від 05 серпня 2020 року ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" передало фактору ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак право вимоги за кредитним договором з [PERSON] в даний пакет не могло входити. Таким чином, позивач ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №\~767582270, оскільки кредитний договір був укладений 03 березня 2020 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто задовго до укладення кредитного договору. Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року, від 05 серпня 2020 року та від 28 жовтня 2024 року. Доводи товариства щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину. Посилання позивача на додаткові угоди №\~19, №\~26, №\~27, №\~31, №\~32 до договору факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018, укладені до 03 березня 2020 року (дати укладення кредитного договору), як підставу для відступлення прав вимоги, суд вважає необґрунтованими, оскільки даними додатковими угодами лише продовжувався строк дії вже існуючого договору факторингу, проте не визначалися додатковий предмет та об`єм зобов`язань сторін. Суд також не враховує при ухваленні рішення довідку ТОВ "МАНІВЕО" від 28.10.2024 вих. №\~767582270/ФК, якою ТОВ "МАНІВЕО" підтверджує факт переходу права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~767582270 від 03.03.2020 до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", оскільки, як зазначалося вище, належними та допустимими доказами які засвідчують факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Отже, вказана довідка є недопустимим доказом факту набуття ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~767582270 від 03.03.2020. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судові витрати. Згідно з ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при подані позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу також відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed