Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, який зареєстровано Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 23 листопада 2019 року. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що з 23 листопада 2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №2220. За час перебування сторін у шлюбі в них народилася донька, [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачем. Протягом останнього року стосунки в подружжі розладилися, зникло взаєморозуміння та повага. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям і своїми інтересами. На даний час сторони сімейного життя не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, примирення та збереження шлюбу за таких підстав неможливе, крім того суперечить інтересам позивача. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Волкової Н.С від 14 січня 2025 відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою від 05.02.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення, оскільки відповідач просила надати строк на примирення для вирішення з позивачем майнових питань, а не з метою примирення з ним. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Зазначив, що необхідності в наданні строку на примирення подружжя немає, так як шлюб припинив своє існування і затягування з його розірванням створює незручності. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони спільно з позивачем оформлювали кредитні договори, а тому у разі розірвання шлюбу кредити доведеться сплачувати їй самій, тому зазначила, що згоду на розлучення з позивачем вона не надасть, доки не вирішить з позивачем питання щодо кредитів. Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 23 листопада 2019 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.11.2019 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 2220. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У п. 10\~постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» зазначено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечує, посилалась на те, що має невирішені майнові питання до позивача щодо укладених ними спільно кредитних договорів, а тому у разі розірвання шлюбу кредити доведеться сплачувати їй самій, у зв`язку з чим згоду на розлучення з позивачем вона не надасть, доки не вирішить з позивачем питання щодо кредитів. Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що протягом останнього року стосунки в подружжі розладилися, зникло взаєморозуміння та повага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям і своїми інтересами. На даний час сторони сімейного життя не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, примирення та збереження шлюбу за таких підстав неможливе, крім того суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Враховуючи, що позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, суд не може примусово його змусити перебувати у шлюбі. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, а тому сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір у розмірі 1 211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved