Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивачзвернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти: -на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини; -на її утримання до досягненням донькою [PERSON] , [INFO] , 3-річного віку, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до 13.02.2025 року. Позов мотивовано тим, що 20.03.2020 сторони уклали шлюб. Під час спільного проживання у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З жовтня 2024 року сторони перестали проживати однією сім`єю та здійснювати спільне господарство. Відповідач кошти на утримання доньки добровільно не надає. Позивач вважає, що проживання дитини з одним із батьків не звільняє від обов`язку виховувати дитину та матеріально її забезпечувати. З урахуванням наведеного позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, у якому виходячи з критеріїв розумності та справедливості, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Крім того, відповідач ухиляється від утримання позивача, чим порушує її права, визначені ст. 84 Сімейного кодексу України. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. У судове засідання позивач не з`явилася, у позові просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 749/1895/24 відповідача [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 13.02.2025 року судом постановлено ухвалу про здійснення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно зі\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Конституцією України\~визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч. 1\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У ч. 1\~ст.\~12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З аналізу положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір аліментів на одну дитину передбачено в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У зв`язку з наведеним та враховуючи, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, донька сторін проживає разом із позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.03.2020 року, який зареєстрований Сновським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки - матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить останній незалежно від цієї обставини. Враховуючи вищевикладене, виходячи із зазначених норм матеріального права згідно яких як діти, так і матері дітей мають рівні права щодо їх матеріального забезпечення батьками незалежно від факту перебування матері у шлюбі з батьком, а отже, позивач має право на стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною 3-річного віку, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню, враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, та виходячи з принципу справедливості та розумності, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , 3-річного віку, а саме до [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved