Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він та відповідачка [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У шлюбі з [PERSON] перебували з 18.07.2007 року до 22.07.2016 року. Причиною розлучення були постійні зради відповідачки та зловживання нею спиртними напоями. [PERSON] часто зникала на тривалий термін, проживаючи з новими співмешканцями, систематично зловживала спиртними напоями, що травмувало дітей. Однак, після того як завагітніла в 2028 році, повністю перестала цікавитись дітьми, не телефонує їм, не приїжджає, фінансово не допомагає. На аліменти позивач не подавав оскільки відповідачка не працювала і виховувала сина [PERSON] , 2019 року народження, який має інвалідність. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.07.2023 року [PERSON] позбавили батьківських прав відносно сина [PERSON] за неналежне виконання батьківських обов?язків. Позивач самостійно займається вихованням, лікуванням, навчанням та утриманням дітей, без участі [PERSON] . У зв`язку з ухиленням [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків з належного виховання дітей, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі частки її заробітку/доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 11.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзиву не подала. У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з копій свідоцтв про народження, відповідачка [PERSON] є матір?ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки і піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] » вбачається, що матір злісно ухиляється від виконання батьківських обов?язків з 2012 року, не підтримує з дітьми жодних родинних зв?язків, не телефонує, матеріально не допомагає. Матір перебуває на обліку за неналежне виконання батьківських обов?язків з 2012 року, зловживає спиртними напоями, проживає окремо від дітей, не працює. В 2011 році [PERSON] народила сина з особливими потребами від чергового співмешканця. На даний час дитина відібрана службою у справах дітей виконавчого комітету Устилузької міської ради. Батько [PERSON] належним чином виконує свої обов?язки, забезпечує дітей усім необхідним. Виходячи з інтересів дітей, орган опіки і піклування - Виконавчий комітет Володимирської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Володимирської міської ради від 26.09.2024 року № 383 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей, не дбає про їхнє здоров`я, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків стосовно дітей та умисно ухиляється від виконання обов`язків по їх вихованню, що шкодить їхнім правам і інтересам, негативно впливає на їхній розвиток, що в сукупності є підставою для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, а тому задовольняє позов. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст. 169 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не працює, має непостійний, мінливий дохід, тому з урахуванням заявленого позивачем розміру аліментів, їх слід визначити у розмірі 1/3 частки її заробітку/доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то з відповідача в користь позивача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial