Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

06.01.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просить: встановити факт того, що [PERSON] постійно проживав разом з бабусею [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Котлабух» на території колишньої Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, що виданий на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації № 54\\96 від 16.02.1996 року, на ім`я спадкодавця, [PERSON] , про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та зареєстровано за № 1000 від 25.07.1997р., яка залишилась після померлої [INFO] [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: права на земельну частку (пай), розміром 2, 66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Котлабух» на території колишньої Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, що виданий на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації № 54\\96 від 16.02.1996 року, ні ім`я спадкодавця, [PERSON] , про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та зареєстровано за № 1000 від 25.07.1997р. Інформація щодо заміни вищезгаданого сертифікату на Державний акт на право власності на земельну ділянку, на ім`я спадкодавця - [PERSON] , відсутня, про що свідчить відповідь Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області виконавчий комітет № 01\\01-38\\4119\\4025 від 27.12.2024р. Станом на 31.12.2012р. у Книгах реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та других примірників державних актів, відсутня інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів на земельні ділянки за гр. [PERSON] , що підтверджується листом Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин відділ № 4 № 3594\\340-24 від 25.12.2024р. За життя заповіту [PERSON] не залишала. Спадкоємцем зазначеної спадщини став [PERSON] онук спадкодавця. На час відкриття спадщини, спадкодавець, [PERSON] , що померла [INFO] була зареєстрована в [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] якій є онуком спадкодавця, [PERSON] на час відкриття спадщини не був зареєстрований в [ADDRESS] . Але спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме з 1995 року, по день смерті, постійно мешкала разом з онуком, позивачем, спадкоємцем за законом, [PERSON] за його адресою, а саме: по [ADDRESS] та він вважав себе таким, що прийняв спадщину, відповідно до вимог ст.. 1268 Цивільного кодексу України. 11.12.2024р. позивач звернувся до нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Т. І. Веліксар з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Т.І. Веліксар. Повідомила, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилось після померлої [INFO] [PERSON] . Заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від чорного [PERSON] . Надійшла 11.12.2024р., тобто вже після спливу шестимісячного строку. Виходячи з того, [PERSON] було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусом було запропоновано звернутись до суду для вирішення питання по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданого виконкомом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, яка складається з: права на земельну частку (пай), розміром 2, 66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Котлабух» на території колишньої Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, що виданий на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації № 54\\96 від 16.02.1996 року, на ім`я спадкодавця, [PERSON] , про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та зареєстровано за № 1000 від 25.07.1997р. Інформація щодо заміни вищезгаданого сертифікату на Державний акт на право власності на земельну ділянку, на ім`я спадкодавця, - [PERSON] , відсутня, про що свідчить відповідь Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області виконавчий комітет № 01\\01-38\\4119\\4025 від 27.12.2024р. Станом на 31.12.2012р. у Книгах реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та других примірників державних актів, відсутня інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів на земельні ділянки за гр. [PERSON] , що підтверджується листом Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин відділ № 4 № 3594\\340-24 від 25.12.2024р. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємці першої, другої, третьої та четвертої черги відсутні. Згідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України - у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Спадкоємцем за законом п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України після смерті [PERSON] є онук [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] від 27.03.1958р. серія [NUMBER] , свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.11.1967р., свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 19.10.1984р. Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання [PERSON] разом з бабусею, [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] підтверджений довідкою наданою старостою Вишневського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.11.2024 року за № 719. Таким чином, судом було встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом з бабусею, [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація - це лише внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання, із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку уповноваженого на те органу. При цьому, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання. Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Згідно п. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України «спадкоємець, якій бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини». Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України «для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починаються з часу відкриття спадщини». Позивач, [PERSON] , якій є онуком спадкодавця, [PERSON] на час відкриття спадщини не був зареєстрований в [ADDRESS] , про що свідчить довідка виконавчого комітету Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Вишневський старостинський округ № 718 від 07.11.2024р., тому позивач, [PERSON] мав би в встановлений законом строк, відповідно до вимог ст.. 1270 Цивільного кодексу України надати до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального органу Одеської області заяву про прийняття спадщини Але, в зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме з 1995 року, по день смерті, постійно мешкала разом з онуком, позивачем, спадкоємцем за законом, [PERSON] за його адресою, а саме: по [ADDRESS] , про що свідчить довідка Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Вишневський старостинський округ № 719 від 07.11.2024р., він є таким, що прийняв спадщину, відповідно до вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України. Позивач, [PERSON] 11.12.2024р. звернувся до нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Т.І. Веліксар з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 609, згідно чого нотаріусом була заведена спадкова справа № 281\\2024 про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79492768 від 11.12.2024р., виданий приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Т.І. Веліксар, після померлої [INFO] . [PERSON] . Проте, приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Т.І. Веліксар повідомляє, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилось після померлої [INFO] [PERSON] з неподання заяви про прийняття спадщини. Однак матеріалами справи підтверджено факт прийняття спадщини позивачем у зв`язку із проживанням разом із спадкодавцем на момент смерті спадкодавця. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги [PERSON] щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved