Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 22 липня 2006 року, який було розірвано 01 березня 2016 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який з 01 вересня 2024 року навчається в Полтавському фаховому кооперативному коледжі. Орієнтовний термін навчання до 30 червня 2027 року. У зв`язку з витратами, пов`язаними з оплатою навчання (1700 грн щомісяця), проживання у м. Полтаві (8 тисяч грн щомісяця: по 1000 грн щонеділі витрати на закупівлю продуктів, по 1000 грн щонеділі на витрати, пов`язані з харчуванням та організацією життєдіяльності сина за місцем навчання), проїздом сина з (до) м. Полтава (2400 грн. - 8 поїздок по 300 грн), вона з сином перебуває у скрутному матеріальному становищі. Син гостро потребує матеріальної допомоги. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина та зможе щомісячно сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн (1/2 частина поточних витрат щомісяця) без погіршення його матеріального стану. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 6000 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2027 року. 30.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що під час переговорів з позивачкою він виявив бажання добровільно сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно до закінчення навчання сина. Але вирішити питання в позасудовому порядку не вийшло, так як позивачка наголошує, що такий розмір аліментів її не влаштовує. Наразі він перебуває в офіційному шлюбі, має другу малолітню дитину і повинен забезпечувати і себе, і дружину, і дитину. Наголошує, що він згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання в розмірі 3000 грн. На даний час, він в пошуках роботи. В нього немає ні автомобіля, ні житла. Ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, він не здійснював. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в заявленому розмірі. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 3000 грн щомісячно. Також просив не стягувати з нього судовий збір. Позивач у судове засідання не з`явилася, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав суду відзив. При ухваленні рішення просив врахувати обставини, що викладені у відзиві. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року, який було розірвано 01 березня 2016 року на підставі Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Згідно довідки № 540 від 10.09.2024, яка видана Полтавським фаховим кооперативним коледжем, [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2027 року за спеціальністю 081 Право. Стипендію не отримує. Навчається за кошти фізичних осіб (а.с. 5). Відповідно до Договору про надання освітніх послуг № 1283, [PERSON] \~здійснює підготовку\~за денною\~формою здобуття\~освіти за\~освітньо-професійною\~програмою «Право»\~(а.с.\~10).\~ Відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги № 1283п, вартість навчання [PERSON] становить 18000 грн на рік (а.с. 11). Після встановлення\~зазначених обставин,\~суд вказує\~наступне.\~ У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3Про застосування судами окремих норм Сімейного кодуксу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України №3\~від 15.05.2006р.«Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка в позові зазначила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн. без погіршення його матеріального стану, однак дане твердження нічим не доведено. Натомість, відповідач надав суду докази, що від нового шлюбу у нього народилася донька [PERSON] , [INFO] . Крім цього у відзиві зазначив, що згідний сплачувати аліменти для сина в розмірі 3000 грн. щомісячно. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень. Враховуючи, що син відповідача є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, вважає, що аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн. на утримання повнолітнього сина, а також те, що обов`язок утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, законом покладено на обох батьків, суд вбачає про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, оскільки обов`язок утримувати [PERSON] до досягнення ним 23 років, як дитини, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідач не звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України з нього належить стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн на користь держави. У відповідності зі ст.\~430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial