Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів суму в розмірі 299278,75 гривень - 3 % річних та інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Харківського районного суду Харківської області у справі № 635/7179/13-ц від 25.12.2013 року. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 28.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №6/4/33/2008/980-К/325, на підставі якого [PERSON] надано кредит в розмірі 231424,00 гривень строком до 11.08.2028 року під 18,59 % річних. 28.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. 25.12.2013 року заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 453218 гривень 15 копійок. 31.01.2020 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 25.12.2013 року. Розрахунок 3% річних (ст.625 ЦК України) за порушення зобов`язання з повернення суми кредиту, що зафіксовано в рішенні суду в розмірі 453218 гривень 15 копійок розраховані за період 12.03.2017 по 23.02.2022, і становить суму 67386 гривень 69 копійок. Індекс інфляції нараховується за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягає лише в межах строку позовної давності, тому складає 453218,15 грн. Таким чином, 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, що підлягають стягненню, складають 299278 гривень 75 копійок, які позивач і просить стягнути із відповідачів солідарно на свою користь. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час слухання повідомлялись своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей отриманих судом в порядку вимог ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 28.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №6/4/33/2008/980-К/325, на підставі якого [PERSON] надано кредит в розмірі 231424,00 гривень під 18,59 % річних на строк до 11.08.2028 року. 28.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №6/4/33/2008/980-К/325. 25.12.2013 року заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 453218 гривень 15 копійок. 31.01.2020 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 25.12.2013 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних за порушення зобов`язання з повернення кредиту здійснюється на залишок боргу за виконавчим листом і становить: - за період з 12.03.2017 року по 11.03.2018 року в сумі 13596 грн. 54 коп. (453218 грн. 15 коп. х 3 % річних); - за період з 12.03.2018 року по 11.03.2019 року в сумі 13596 грн. 54 коп. (453218 грн. 15 коп. х 3 % річних); - за період з 12.03.2019 року по 11.03.2020 року в сумі 13596 грн. 54 коп. (453218 грн. 15 коп. х 3 % річних); - за період з 12.03.2020 року по 11.03.2021 року в сумі 13596 грн. 54 коп. (453218 грн. 15 коп. х 3 % річних); - за період з 12.03.2021 року по 23.02.2022 року (349 днів) в сумі 13000 грн. 53 коп. (453218 грн. 15 коп. х 3 % річних / 3 % річних х 349); Індекс інфляції за порушення зобов`язання з повернення кредиту в сумі 453218 грн. 15 коп. за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року розраховується за формулою: інфляційні нарахування = сума боргу х сукупний індекс інфляції/100% - сума боргу. Сукупний індекс інфляції за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року складає 151,165 %, а інфляційне нарахування за цей період становить 231889 грн. 06 коп. (453218 грн. 15 коп. х 151,165 %/100% - 453218 грн. 15 коп. = 231889 грн. 06 коп. Таким чином 3% річних та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання, що підлягає стягненню, складають 299278,75 гривень. З огляду на це, у разі, якщо [PERSON] та [PERSON] порушили грошові зобов`язання, в позивача виникає право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами\~ст. 625 ЦК України. Згідно вимог ст.ст.76-81 ЦПК України, на підтвердження обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги чи заперечення, вони повинні надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази. На підтвердження суми заборгованості позивач зазначає розрахунок нарахування інфляційних втрат та 3% річних. Разом з тим,\~главою 19 ЦК України\~визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Пунктом 1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ратифікованої\~Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Відповідно до\~ст. 256 ЦК\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові - ч.4\~ст.267 ЦК України. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки -\~ст.257 ЦК України. Згідно з ч.1\~ст.261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5\~ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених\~статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. У відповідності до\~ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~ст.625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Кредитором нараховано 3 % річних на суму не виконаного грошового зобов`язання в період з 12.03.2017 по 23.02.2022 та інфляційні втрати за той же період. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року. У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину, позовні вимоги з 12.03.2017 року ( 02.04.2020 момент набрання законом чинності) по 23.02.2022 року заявлені в межах строку позовної давності. З огляду на те, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача, в порядку ст. 625 ЦК України, суму 3% річних та інфляційні втрати за невиконанням грошового зобов`язання за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25.12.2013 року у справі №635/7179/13-ц, в розмірі 453218 грн.15 коп. Грошові зобов`язання відповідачів виникли за рішенням суду на підставі кредитного договору, отже, позов про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат, згідно ст. 625 ЦК України, підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 4489,18 грн., оскільки позовні вимоги задоволено, то з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по 2244,59 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved