Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.03.2017 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» відповідачці надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «А-Банк» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 21.05.2024 року має заборгованість - 123764,41 грн., яка складається з наступного: 71445,97 грн. - заборгованість за кредитом; 52318,44 грн. - заборгованість за відсотками, 0,00 грн. - штраф. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці SMS - повідомлень та телефонних викликів з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає, що є порушенням умов договору, укладеного з AT «А-Банк». Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідачки борг в розмірі 123764,41 грн. та судові витрати в справі. Ухвалою суду від 25.06.2024 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачкою відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до оголошення на офіційному веб-потралі судової влади України, оскільки за останньою відомою адресою реєстрації її місця проживання в [ADDRESS] , [PERSON] 02.07.2021 вибула. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачкою у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. З копії статуту Акціонерного товариства «Акцент-Банк» убачається, що згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 змінено найменування з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» та Акціонерне товариство «Акцент-Банк», а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне; Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства «Акцент-Банк» (а.с. 27-зворот-31). Судом установлено, що 27.03.2017 [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 27.03.2017 (а.с. 13). Зі змісту анкети-заяви убачається, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами та правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідачка [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їхніми змінами на сайті А-Банку. На підтвердження факту укладення кредитного договору до позову долучено витяг з Умов і правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD». [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] , видано картку № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2024 року, картку № [NUMBER] строком дії до жовтня 2027 року та картку № [NUMBER] строком дії до березня місяця 2021 року, що підтверджується копією довідки за картками (а.с. 14). Відповідно до довідки за лімітами, [PERSON] 27.03.2017 встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн., 11.05.2018 його було збільшено до 2000,00 грн., 14.12.2018 - збільшено до 15000,00 грн., 06.09.2019 - збільшено до 35000,00 грн., 04.02.2020 - збільшено до 50000,00 грн., 20.08.2020 - збільшено до 73500,00 грн., 29.08.2023 - зменшено до 71445,97 грн., 23.11.2023 - збільшено до 71500,00 грн. (а.с. 15). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 27.03.2017, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , заборгованість [PERSON] станом на 21.05.2024 становить 123764,41 грн., з яких: 71445,97 грн. - заборгованість за кредитом; 52318,44 грн. - заборгованість по відсотках; 0,00 грн - штраф (а.с. 4-12). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку - АТ «Акцйент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з цією статтею ЦК України, договір, що укладений між банком та [PERSON] , є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно, договорів банківського рахунку та про споживчий кредит. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки розрахунок заборгованості за договором від 27.03.20217, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , наданий суду позивачем, підтверджує надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, нарахування банком відсотків, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, тобто [PERSON] не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, судовий збір у розмірі 3028,00 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved