Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

У листопаді 2024 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що між ТОВ "Фінансова Компанія «Інвеструм" та відповідачем 15.05.2023 року було укладено Договір №22482-05/2023 про надання кредиту. Згідно договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 року право вимоги за договором кредиту №22482-05/2023 первісний кредитор відступив на користь ТОВ "Стар Файненс Груп", а згідно договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 року право вимоги передано ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Таким чином, «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є єдиним власником права вимоги за договором кредиту №22482-05/2023 від 15.05.2023 року. Відповідач належним чином умови вказаного кредитного договору не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 20.11.2024 року наявна заборгованість в загальному розмірі 31 205,00 грн., яка складається з: 7 900, 00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 23 305,00 грн. - проценти за користування кредитом. Справа слухалась у відсутність представника позивача, який в судове засідання не з`явився. Надав клопотання, де просив судове засідання провести у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а саме розміщенням оголошення про виклик останнього до суду на офіційному сайті суду. Причину своєї неявки не повідомив, відзиву на позов, жодних заяв та клопотань до суду не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги Закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що між ТОВ "Фінансова Компанія «Інвеструм" та відповідачем 15.05.2023 року було укладено Договір №22482-05/2023 про надання кредиту. /а.с. 12-25/. Згідно договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 року право вимоги за договором кредиту №22482-05/2023 первісний кредитор відступив на користь ТОВ "Стар Файненс Груп", а згідно договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 року право вимоги передано ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Таким чином, «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є єдиним власником права вимоги за договором кредиту №22482-05/2023 від 15.05.2023 року. /а.с. 33-45/. Відповідач належним чином умови вказаного кредитного договору не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 20.11.2024 року наявна заборгованість в загальному розмірі 31 205,00 грн., яка складається з: 7 900, 00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 23 305,00 грн. - проценти за користування кредитом. /а.с. 26-28/. Доказів погашення заборгованості ні позивачу, ні жодному із попередніх кредиторів відповідачем не надано, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 31 205,00 грн. ґрунтується на Законі та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України) надалі ЦК України) - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами статті 546 ЦК України - виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно з вимогами статті 624 ЦК України - якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Пунктом 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» - якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачкою договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, оскільки ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved