Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Єлісєєв Д.О. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб укладений 12 вересня 2020 року між нею та відповідачем, який зареєстрований Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис №43, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування заявлених вимог посилається на різницю характерів між сторонами, відсутність взаєморозуміння та довіри, наявність постійних конфліктів та недомовленостей. Позивачка зазначає, що подружні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення не принесли жодного результату. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Єлісєєв Д.О. в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві позивачка просить розглядати справу за їх з представником відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та просить їх задовольнити. Справу просить розглянути без його участі. Відповідно до ч. 1 та ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.09.2020 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.09.2020 у Монастириському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 43. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав. У силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з позовної заяви, між подружжям погіршилися відносини, сторони не проживають разом, позивач не має намірів відновлювати стосунки. Судом на підставі викладених у позовній заяві обставин, які відповідач [PERSON] у поданій письмовій заяві визнав, встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] \~від 12.09.2020,\~вбачається,\~що дошлюбне\~прізвище [PERSON] \~ [PERSON] та\~після реєстрації\~шлюбу було\~змінене на\~ [PERSON] ,\~а відтаквимога позивачки щодо залишення після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] » підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved