Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

16 грудня 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій просила суд: - винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 110 від 25.05.2013; - після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне « [PERSON] »; - залишити проживати дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із нею; - стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 29.01.2025. 28 січня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про надання строку на примирення (а.с. 26-36). Свою заяву відповідач обґрунтував ти, що він прикладає зусилля для врегулювання спірних питань, які виникають між ним та позивачкою. Уважає, що усі питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідач бажає, щоб діти виховувалися в повноцінній родині. Уважає, що підстав для розірвання шлюбу у сторін немає. Протокольною ухвалою суду заяву відповідача про примирення задоволено частково та відкладено судовий розгляд справи на 13.02.2025 з метою надання можливості подружжю примиритися. У судове засіданні 13.02.2025 сторони не з`явилися. Позивачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду (а.с. 20, 39). Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 41). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду (а.с. 21, 22, 38). 30.01.2025 подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив суд не брати до уваги його заяву про надання строку на примирення (а.с. 42). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 25 травня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 110, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25 травня 2013 року серії [NUMBER] та його копією (а.с. 5, 8). Подружжя має спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-7). Спір про місце проживання дітей між подружжям відсутній. Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивачки, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки суд вважає, що останній необхідно після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Розглянувши вимогу позивачки у частині залишення дітей проживати разом з нею суд зазначає таке. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 19 СК України, під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами на момент розгляду даної справи відсутній спір про місце проживання дітей. Про існування спору про місце проживання дітей з одним із батьків сторони суд не повідомляли. Відповідач у письмові заяві не заперечував проти задоволення позовних вимог, що також свідчить про відсутність спору. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини (дітей). Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами станом на час ухвалення рішення. Зважаючи на відсутність спору між батьками про місце проживання їхніх спільних дітей, суд, ураховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, у межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення місця проживання дітей незмінним, приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом залишення дітей разом з матір`ю. Схожі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року справа № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 1, 11). З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивачки у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved