Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат» про відшкодування шкоди та просить стягнути з відповідача 1 на свою користь 8 135,75 грн., з яких 4 828,14 грн. страхового відшкодування, 3 200,00 грн. витрат на проведення дослідження, 91,73 грн. інфляційних витрат, 15,88 грн., 3% річних, розрахованих станом на 23.10.2018р., стягнути з відповідача 2 на свою користь 56 960,34 грн., з яких 55 811,94 грн. розмір відновлювального ремонту, 648,00 грн. вартість проведених робіт з дефектовки автомобіля, 500,40 грн. вартість послуг зі зберігання автомобіля; стягнути з відповідача 2 15 000,00 грн. моральної шкоди, а також понесені судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що 17.07.2018р. приблизно о 15.20 год. на 6-му км автодороги Т-1610 у Білгород-Дністровському району Одеської області за участю транспортного засобу САЗ 3507, д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Агрофірма Шаболат», під керуванням працівника ТОВ «Агрофірма «Шаболат» [PERSON] , автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] , з причепом КМЗ, д.н.з. [NUMBER] , мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої були пошкоджені названі автомобілі. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.07.2018р. у справі про адміністративне правопорушення №495/6522/18 винним у ДТП та пошкодженні автомобілі визнано [PERSON] . Станом на 17.07.2018р. автомобіль Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , належав позивачу. Станом на 17.07.2018р. власником автомобіля САЗ 3507, д.н.з. [NUMBER] , було ТОВ «Агрофірма «Шаболат». У момент ДТП [PERSON] виконував свою трудову функцію: перевіз вантажів. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Агрофірма «Шаболат» на час скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Юнівес». Згідно з висновком експертного дослідження №1467 від 02.10.201р. матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , у результаті його пошкодження при ДТП станом на дату огляду автомобіля (02.10.2018р.) становить 59 828,14 грн, розмір ремонтно-відновлювального ремонту - 114 640,08 грн. Відповідач 1 виплатив на користь позивача 54 000,00 грн. страхового відшкодування. З огляду на те, як вказує позивач, що дійсний розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди становить 59 828,14 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн., то відповідач 1 зобов`язаний сплатити позивачу 58 828,14 грн. страхового відшкодування, з яких заплатив 54 000,00 грн., а тому залишилось несплаченим 4 828,14 грн. (59 828,14 грн. - 54 000,00 грн. - 1 000,00 грн.). Крім того, оскільки відповідач 1 не встановив дійсний розмір спричиненої шкоди, позивач самостійно замовила та понесла витрати на проведення дослідження в розмірі 3 200,00 грн. На суму боргу на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховані 3% річних та інфляційні витрати, які позивач просить стягнути з відповідача 1 на свою користь. До того ж, як зазначає позивач, оскільки ДТП вчинив працівник відповідача 2, то відповідачем 2 має бути відшкодована сума шкоди, що становить 55 811,94 грн., яка розрахована наступним чином: 114 640,08 - 58 828,14 грн (54 000,00 грн. + 4 828,14 грн.), де 114 640,08 грн. - розмір ремонтно-відновлювальних робіт; 58 828,14 грн. - належний до виплати страховиком розмір страхового відшкодування, який розрахований як сума таких величин: 54 000,00 грн. - розмір виплаченого відповідачем 1 позивачеві страхового відшкодування, 4 828,14 грн. - розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем 1 на користь позивача відповідно до вимог законодавства. Також, у зв`язку з необхідністю проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля, позивач вимушена скористатись послугами дефектовки та зберігання автомобіля в період з 18.07.2018р. по 17.10.2018р., за що сплатила 1 148,40 грн. Враховуючи, що такі затрати понесені позивачем з вини працівника відповідача 2, то з урахуванням статтей 1166 та 1172 Цивільного кодексу України, на думку позивача, саме відповідач 2 має відшкодувати позивачу 1 148,40 грн. Позивач зазначає, що в результаті ДТП їй було нанесено значної моральної шкоди, яка полягає у фізичних і душевних стражданнях, у стресі та у хвилюваннях і переживаннях, заподіюваних неправомірними діями працівника відповідача. 2 Така ситуація, як вказує позивач, призвела до проблематизації життя, що знайшло свій прояв у наступних обставинах: через дане зіткнення позивач зазнала значних матеріальних затрат, це все спричиняє виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почала нервово відноситися до оточуючого світу. До того ж все це викликало певні негативні зміни у психологічному стані позивача, яка є людиною похилого віку: постійне відчуття напруги, тривожність, знижений фон настрою, дратівливість, збудливість, що призвело до негативних комунікативних змін мікросоціального середовища родини. У зв`язку з аварією були порушені звичне соціальне життя позивача-пенсіонерки та її родини. Пошкодження належного позивачу транспортного засобу потягло за собою нераціональне витрачання активного життєвого часу (відвідування судових органів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання пояснень, консультування у спеціалістів/правознавців, проведення експертних досліджень, підготовка матеріалів для звернення до суду) обумовили необхідність залучання фізичних, душевних та матеріалів ресурсів, і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. З огляду на це, а також на положення статті 56 Конституції України, позивач вважає, що відшкодування позивачеві моральної шкоди повинно бути здійснено відповідачем 2 як її безпосереднім заподіювачем. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Новаком А.В. від 06.11.2018р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Розпорядженням керівника апарату суду від 05.12.2018р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №752/22847/18. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2018р. справу розподілено на суддю Колдіну О.О. Ухвалою від 07.12.2018р. суддя Колдіна О.О. прийняла до свого провадження справу за позовом [PERSON] , постановила розглядати її в порядку загального позовного провадження, призначила підготовче засідання. Відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, за яким він просить відмовити в задоволенні позову щодо нього, вважаючи його необгрунтованим та безпідставним. Посилаючись на норми ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1194 Цивільного кодексу України, відповідач 2 зазначає, що саме страховик зобов`язаний у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі, відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, а відповідач 2, цивільно-правова відповідальність якого за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу, була застрахована, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №0671243 від 13.09.2017р. ліміт відповідальності страховика за одного потерпілого за майнову шкоду становить 100 000,00 грн., а розмір франшизи - 1 000,00 грн. Згідно з висновком експертного дослідження №1467 від 02.10.2018р. вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 59 828,14 грн. Разом з тим, позивач, не враховуючи положень імперативної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено право страхувальника на відшкодування від страховика в межах ліміту страхового відшкодування (страхової виплати), витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у зв`язку з його пошкодженням, саме з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством, завищуючи розмір, який підлягає відшкодуванню, зазначив у позові вартість відновлювального ремонту, визначеного експертом і зазначену у своєму висновку, саме без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу (114 640,08 грн.), яка майже у два рази вище вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (59 828,14 грн.). Разом з тим, як вказує відповідач 2, з позовної заяви не вбачається, що для відновлення попереднього стану пошкодженого 17.07.2017р. в результаті ДТП автомобіля, що належить позивачу, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, в тому числі іншої модифікації. Оскільки оцінена вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 59 828,14 грн., цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, і страхової виплати достатньо для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, то за таких обставин вимога позивача щодо відповідача 2 не грунтується на положеннях діючого законодавства. Також, на думку відповідача 2, вартість проведених робіт з дефектовки автомобіля в розмірі 648,00 грн. і вартість послуг із зберігання автомобіля в розмірі 500,00 грн. також повинен відшкодувати позивачу відповідач 1, оскільки ці збитки позивача також повністю покриває зазначений розмір страхової виплати (страхового відшкодування). Водночас відповідач 2 не визнає і заявлену до нього вимогу про стягнення моральної шкоди, в розмірі 15 000,00 грн., а посилання позивача на ст. 56 Конституції України, як на правову підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставним, оскільки, як вказує відповідач 2, вона передбачає і встановлює право кожного на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, тоді як відповідача 2 не є ані органом державної влади, а ні органом місцевого самоврядування. Позивачем надана письмова відповідь на відзив відповідача 2, за якою позивач повністю підтримує свої позовні вимоги та просить врахувати наведені в ній доводи під час прийняття рішення по суті. У відповіді на відзив позивач звертає увагу на те, що Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою Міністерством юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, закріплено, що вартість матеріального збитку визначається з метою встановлення максимальної межі відповідальності страховика за шкоду, спричинену потерпілій у ДТП особі, в силу приписів статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а вартість відновлювального ремонту визначається з метою встановлення максимальної межі відповідальності винної особи. Межі відповідальності винної особи, як зазначає позивач, обмежуються вартістю відновлювального ремонту, який необхідно провести потерпілій особі для відновлення попереднього стану транспортного засобу (відновлення його справності). Крім того, позивач щодо відшкодування моральної шкоди вважає, що враховуючи характер та тривалість душевних страждань, нервових переживань, істотності недоотримання благ та з огляду загальної економічної ситуації у країні,

Outcome: partial