Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У січні 2025 року до суду надійшов вищезазначений позов, вимоги якого обґрунтовані тим, що 30 січня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Сторони не мають спільних дітей. Як зазначено у позові, сторони мають різні погляди на життя та по різному оцінюють життєві ситуації, у зв`язку з чим в сім`ї запанувала напружена атмосфера. З травня 2023 року позивач та відповідачка не підтримують подружніх стосунків та поновлювати їх не збираються. Подальше спільне життя буде суперечити інтересам позивача. Добровільно розірвати шлюб шляхом подання спільної заяви до органу РАЦС відповідачка відмовляється. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою судді від 10 січня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 06 лютого 2025 року. У судове засідання 06 лютого 2025 року учасники процесу не з`явилися. Позивач додав до позову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 15). До суду 05.02.2025 представник позивача [PERSON] також надіслав заяву про проведення судового засідання за його відсутності (а. с. 26). Відповідачка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі(а.с. 25). Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідачки не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що 30 січня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). 26 грудня 2024 року [PERSON] направив [PERSON] пропозицію про подачу спільної заяви до органу РАЦС з метою розірвання шлюбу (а. с. 12, 13, 14). Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Нормою ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, на примирення сторони не згодні та вони про це не просили суд. Шлюб розпався у зв`язку з виниклими розбіжностями та непорозуміннями. З огляду на зазначене суд вважає, що підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому є підстави для розірвання шлюбу Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідачка [PERSON] не скористалася правом, передбаченим ст. 113 СК України, на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4107528355.1 від 03 січня 2025 року, [PERSON] сплатив 1211,20 грн судового збору за звернення до суду із даним позовом (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 18). З огляду на зазначене, враховуючи ставки судового збору, та у зв`язку із задоволенням позову судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки у справі в розмірі 1211,20 грн на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved