Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 29.11.2024 представник ТОВ «Споживчий центр» Пилипчук А.С. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON] , в обґрунтування якої зазначила, що 29.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферта) № 25.07.2024-100001094 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 8000 грн строком на 70 календарних днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак відповідач не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 06.10.2024 становить 18731,20 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8000 грн, заборгованості за процентами у розмірі 6731,20 грн та неустойки у розмірі 4000 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 02.12.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 12 годину 20.12.2024, яке в зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 12 годину 14.01.2025, яке в свою чергу за клопотанням відповідача було відкладено на 11 годину 10.02.2025. 23.12.2024 від представника позивача надійшли відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 14.01.2025. 24.12.2024 надійшов відзив на позов. 17.01.2025 від представника позивача надійшло клопотання про прийняття відмови відповідача від обставин, встановлення позивачу строку для подання доказів та витребування доказів, у задоволенні яких відмовлено ухвалою суду від 10.02.2025. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за останнім відомим місцем реєстрації. Заяв та клопотань до суду не надходило. Суд відповідно до ст. 247\~ЦПК\~України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позиція відповідача Відповідач позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з тих підстав, що, на її думку, не надано доказів надання кредитних коштів позивачем, зокрема, відсутні первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували суму коштів, отриману відповідачем за договором. Крім того, відповідач не згодна з розрахунком заборгованості, оскільки позивачем для обрахунку взята денна кредитна ставка, яка є більшою, ніж встановлена Законом України «Про споживче кредитування» на рівні 1% за кожен день кредитування, а також позивач не має права нараховувати проценти після закінчення строку дії договору. Також відповідач зауважує, що умови кредитування є несправедливими, оскільки сума процентів за користування кредитом у декілька разів перевищує суму (тіло) кредиту та, на думку відповідача, фактично виступає мірою відповідальності споживача за несвоєчасне виконання зобов`язання. Встановлені судом обставини. 29.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 25.07.2024-100001094, що є невід`ємною частиною цього договору, шляхом підписання заявки відповідачем одноразовим ідентифікатором Е689. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 8000 грн, строком на 70 днів з денною процентною ставкою: 0,01% за кожен дань користування, яка застосовується протягом перших 14 днів з дня отримання кредитних коштів, 1,5 % за кожен день користування, яка застосовується протягом всього періоду кредитування, крім первинного (14 днів). Загальні витрати за споживчим кредитом за кожен дань користування - 1,2% за кожен день користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентною ставка за кредитом 4521,31 %. Загальна вартість кредиту для споживача 14731,20 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 6731,20 грн. Неустойка 80 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних (а.с.13-18). Позичальник пройшла ідентифікацію при поданні заявки на отримання кредиту через систему BankID (а.с. 12). Перерахунок кредитних коштів у розмірі 8000 грн було здійснено на електронний платіжний засіб, вказаний [PERSON] у заявці, що підтверджено долученою до матеріалів справи копією квитанції №465944379 від 29.07.2024 (а.с. 11). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 18731,20 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8000 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 6731,20 грн, неустойки у розмірі 4000 грн (а. с.10). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. У відповідності до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно із ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо укладення кредитного договору. Згідно із ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як встановлено судом, кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомилася з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику та прийняла запропоновані умови. При цьому позичальник при оформленні кредитного договору пройшла ідентифікацію через систему BankID Національного банку України, тобто пройшла процедуру ідентифікації персональних даних через банк України, в якому вона має відкритий рахунок та якому вона надала доступ до власних персональних даних на матеріальних носіях. На доводи відповідача суд зауважує, що саме по собі заперечення факту укладення договору, без надання належних доказів, не може бути прийнято судом як доведений факт. Відповідачем не надано суду жодного доказу та не ставилось питання про їх витребування про те, що її персональні дані були протиправно використані третіми особами, а відтак суд на підставі сукупності досліджених доказів вважає доведеним факт укладання між позивачем та відповідачем кредитного договору. Щодо зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Позивачем підтверджено факт зарахування коштів на картковий рахунок відповідача копією квитанції №465944379 від 29.07.2024, сформованої сервісом онлайн платежів iPay.ua. Відповідач, заперечуючи зазначену обставину, не надала жодного доказу на спростування встановлених судом обставин в цій частині. Щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору. Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Оскільки договір №25.07.2024-100001094 був укладений сторонами 29.07.2024, в період дії згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки - 1,5%, та в період після 20.08.2024 зміни до кредитного договору сторонами не вносились, то, відповідно, правових підстав для перерахунку денної процентної ставки на рівні 1% за кожен день користування немає. Строк кредитування, що узгоджений сторонами договору, становив 70 днів з дати надання та тривав до 06.10.2024. Нарахування процентів за користування кредитом згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості (а.с. 10) та карткою бухгалтерського обліку (а.с. 42-43) позивачем було проведено до 06.10.2024, відтак, доводи відповідача про те, що позивач не має права нараховувати проценти після закінчення строку дії договору, є безпідставними. Щодо нарахування неустойки Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку у розмірі 4000 грн. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки кредитний договір №25.07.2024-100001094 був укладений сторонами 29.07.2024 та діяв до 06.10.2024, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем неустойка у розмірі 4000 грн не може бути стягнута із [PERSON] , оскільки відповідач нормою закону звільнена від обов`язку такої сплати. Нарахована неустойка підлягає списанню позивачем. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8000 грн та 6731,2 грн процентів за користування кредитними коштами, а всього у розмірі 14731,2 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог - 1905,1 грн.

Outcome: partial