Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

НУХТ в особі відокремленого структурного підрозділу "Свалявський технічний фаховий коледж НУХТ" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №22-Хт (в.п)-15 від 01.09.2022 року про надання освітніх послуг між ВСП "Свалявський технічний фаховий коледж НУХТ" та [PERSON] у розмірі 5101,52 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. В обгрунтування доводів посилається на те, що після укладення договору про надання освітніх послуг між ВСП "СТФК НУХТ" та відповідачем, від 01.09.2022 року, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов"язання щодо їх виконання. Позивач зарахував [PERSON] на навчання до коледжу з 01.09.2022 року на другий курс денної форми здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб за спеціальністю Виробництво харчової продукції. Доказом зарахування відповідача на навчання є наказ директора коледжу №47л про зарахування студентів від 30.08.2022 року та витягу з наказу №47л. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладення договору становить 28050 грн. За перший календарний рік навчання вартість освітньої послуги становить 11 220 грн. Наказом директора про відрахування студентів від 29.08.2024 року №126л/1 [PERSON] відраховано з числа студентів денного відділу групи ДВХ-2120, спеціальність 181 "Харчові технології", як такого що не ліквідував заборгованість по оплаті за навчання у розмірі 5101,52 грн. Вимоги мотивує тим, що з метою досудового врегулювання спору відповідачу було надіслано претензію по сплату заборгованості за навчання. В добровільному порядку вимоги викладені в претензії відповідачем задоволені не були. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь відокремленого структурного\~підрозділу "Свалявський\~технічний фаховий\~коледж НУХТ" заборгованість за надання освітніх послуг у розмірі 5101,52 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Суд своєю ухвалою від 24.12.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 09:00 годину 13.02.2025 року. Представник позивача Кеменяш Наталія Іванівна, яка діє в інтересах структурного підрозділу\~"Свалявський\~технічний фаховий\~коледж НУХТ" (довіреність №01-03 від 08.01.2024 року) позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг підтримує, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№9704). Відповідач [PERSON] подав до суду заяву (вх.№975) про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. 20.01.2025 року [PERSON] надав заяву (вх.№406) про долучення до матеріалів справи квитанції про оплату за навчання за договором про надання освітніх послуг у розмірі 5102 грн. (квитанція до платіжної інструкції № 0.0.4145007799.1). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд справи у відсутності сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України\~-\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~ч.2\~ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Між сторонами виник спір з підстав невиконання договірних зобов`язань, які виникли між сторонами за договором про надання освітніх послуг № 22 Хт (в.п)-15, укладеним між ВСП "Свалявський\~ТФК НУХТ"\~та [PERSON] \~від 01 вересня 2022 року, за умовами якого предметом договору є надання освітніх послуг. За умовами договору п.2 розділу "Загальні положення" - заклад бере на себе зобов?язання: зарахувати Вступника на навчання на другий курс після виконання умов прийому на навчання для здобуття фахової передвищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою Виробницво харчової продукції за спеціальністю 181 Харчові технології для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Після укладення договору про надання освітніх послуг між ВСП «СТФК НУХТ» та фізичною особою [PERSON] від 01.09.2022 року, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов?язання щодо їх виконання. ВСП "Свалявський технічний коледж НУХТ" надавав відповідачу освітні послуги з 01.09.2022 року по 30.06.2024 року відповідно до наказів про зарахування та відрахування студента. Згідно розділу договору "Фінансування навчання" передбачено порядок розрахунків між сторонами: п.13 - фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичної особи, а саме законного представника вступика (так як, на момент укладення договору відповідачка була повнолітньою всі фінансові зобов?язання покладаються на неї), розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється у національній валюті; п. 14 - заклад має право змінювати розмір плати на навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначний рівень інфляції за попередній календарний рік; п.15 - загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладення договору становить 28050 грн.: п. 16 - за перший календарний рік навчання вартість освітньої послуги становить 11 220 грн.; п.17 - законний представник, за надання освітньої послуги вступнику першого року навчання, до 30 серпня 2022 року перераховує кошти на рахунок закладу у вигляді попередньої оплати за навчальний семестр у розмірі 5610 грн. без ПДВ; п. 18 - строки внесення оплати за освітню послугу на рахунок закладу за наступні роки навчання законний представник перераховує кошти у вигляді попередньої оплати за навчальний семестр на розрахунковий рахунок закладу кожного семестру до початку осіннього та весняного семестрів відповідно до 15 вересня та до 15 лютого кожного поточного навчального року. Відповідно до ч.6 ст.73 Закону України «Про вищу освіту» - розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, включаючи виготовлення документа про освіту та додатка до нього, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються в договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов?язання щодо оплати. Типовий договір, що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу, на строк навчання, затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки; ч.7 ст.73 Закону України «Про вищу освіту» - розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації встановлюється закладами вишої освіти в національній валюті. Заклад вищої освіти має право змінювати плату за навчання у порядку, передбаченому договором, не частіше одного календарний разу на рік і не більш як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній рік. Згідно розділу договору "Обов?язки та права сторін" п. 7 підпункт 5 - заклад має право вимагати від законного представника своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором; п. 11 зазначено- законний представник зобов?язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. Згідно розділу договору "Строк дії договору" п.24 порядок внесення змін, умови припинення та інші умови - договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом усього періоду навчання або до дня повного виконання сторонами зобов`язань за договором. ВСП «СТФК НУХТ» зарахував [PERSON] на навчання до коледжу з 01 вересня 2022 року на другий курс денної форми здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб за спеціальністю Виробництво харчової продукції (наказ директора коледжу №47л про зарахування студентів від 30.08.2022 року та витягу з наказу №47л від 30.08.2022). Згідно розділу договору "Відповідальність сторін" п. 19 - у разі невиконання чи неналежного виконання зобов?язань, передбачених договором, сторони несуть відповідальність відповідно до закону; п.20 - здобувач може бути відрахований із закладу з підстав, визначених ст. 44 Закону України «Про фахову передвищу освіту», в тому числі за порушення умов договору; п.23 - за несвоєчасну оплату освітніх послуг законний представник сплачує закладу пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до наказу директора про відрахування студентів від 29.08.2024 року № 126л/1 [PERSON] відраховано з числа студентів денного відділу групи ДВХ-2120 спеціальність «Виробництво Харчової продукції» як такого що не ліквідував заборгованість по оплаті та згідно поданої заяви не бажає продовжувати навчання. На адресу відповідача надісилана претензія про добровільну сплату заборгованості, яку [PERSON] отримано. Однак у добровільному порядку вимоги в претензіях навчального закладу відповідачем не виконано. В порушення\~вищенаведених умов\~договору № 22 Хт (в.п)-15 від 01.09.2022 договірні зобов?язання [PERSON] з щосеместрового перерахування на користь закладу коштів за оплату освітньої послуги належним чином не виконано, внаслідок чого утворилась заборгованість з оплати за навчання у розмірі 5101,52 грн. Згідно наданої відповідачем квитанції до платіжної інструкції №0.0.4145007799.1 від 20.01.2025 року, відповідачем сплачено на рахунок позивача 5101,52 грн. За приписами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до\~ст.\~264\~ЦПК України\~-\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує,\~чи мали\~місце обставини, \~якими обґрунтовувалися\~ вимоги та\~ заперечення,\~та якими \~доказами вони \~підтверджуються; чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~докази на\~їх підтвердження;\~ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів;\~ ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. На підставі встановлених та досліджених у судовому засіданні доказів, враховуючи обставини справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог та те, що відповідач добровільно оплатив заборгованість за договором про надання освітніх послуг (вартість навчання), суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1\~ст.141\~ЦПК -\~ судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України - у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України - у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Судовий збір сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до платіжної інструкції №637 від 27.11.2024 року у розмірі 3028 грн. При вирішенні питання стягнення судового збору суд зазначає таке. Поскільки відповідач оплатив заборгованість за договором про надання освітніх послуг після відкриття провадження, а позивачем сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовною заявою щодо непогашення договірних\~зобов`язань,\~які виникли\~між сторонами\~за договором\~про надання\~освітніх послуг\~та стало порушенням\~законних прав\~та інтересів\~позивача, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 1514 грн. Також, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи оплатив заборгованість за договором про надання освітніх послуг та позовні вимоги визнав, суд доходить висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову (за ставками, які діють з 01.01.2024 року на день подання позову до суду) у розмірі 1514 грн. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: partial