Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у липні 2024 року надійшла зазначена позовна заява, в якій просило стягнути із [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача заборгованість за Кредитним договором від 25 грудня 2023 року № 54/23 у розмірі 73374,52 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заборгованість утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] умов Договору про споживчий кредит від 25 грудня 2023 року № 54/23, укладеного між сторонами. Крім того, позивач вказав, що зобов`язання відповідача [PERSON] за цим договором забезпечені на підставі Договору поруки від 25 грудня 2023 року № 54/23-1п, укладеного з відповідачем [PERSON] . Суд ухвалою від 11 вересня 2024 року відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив проводити за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановив відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Копію ухвали від 11 вересня 2024 року та копію позовної заяви з додатками відповідач [PERSON] отримала 26 вересня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 0600288086769, відповідач [PERSON] 18 вересня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 0600288084979. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідачів про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено таке. Між Кредитною спілкою «Господар» та [PERSON] 25 грудня 2023 року, на підставі заяви про надання кредиту від 25 грудня 2023 року № 54, укладений Договір про споживчий кредит № 54/23, за яким позивач надав 50000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 25 грудня 2023 року, зі сплатою 58% річних, строком на 366 днів. Тобто позивач виконав взяті на себе за договором зобов`язання. Також [PERSON] ознайомилась з Паспортом споживчого кредиту та з Графіком платежів. Зобов`язання відповідача [PERSON] за кредитним договором були забезпечені Договором поруки від 25 грудня 2023 року № 54/23-1п, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , згідно з пункту 2.2. якого, у разі порушення боржником грошового зобов`язання, відповідач-1 та відповідач-2 несуть перед позивачем солідарну відповідальність. Згідно з пунктом 4.4 кредитного договору позичальник зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до Графіка розрахунків Додаток 1 кредитного договору. Крім того, згідно з пунктом 6.1.3. кредитного договору [PERSON] взяла на себе зобов`язання вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту та процентів, нарахованих на користування кредитом, відповідно до Графіка платежів, тобто до 28 числа кожного місяця, починаючи з 28 січня 2024 року. Відповідно до пункту 6.4.3. договору про споживчий кредит, позивач має право достроково повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку наявності хоча б однієї із зазначеним обставин, зокрема, затримання сплати позивальником частини кредиту то/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпечення іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла (нерухомого майна) щонайменше на три календарних місяці. Зі змісту, долученого, позивачем розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] порушила умови договору, не проводила сплату основної суми кредиту та процентів, починаючи з березня 2024 року. Перший та останній платіж був здійснений 05 лютого 2024 року, за яким [PERSON] сплатила 4166,63 грн в рахунок погашення основної суми кредиту та 333,37 грн процентів за користування кредитом. На день подання позовної заяви про стягнення боргу за кредитним договором, сума боргу за кредитом становить 45833,37 грн, за процентами 15312,06 грн. Позивач 12 березня 2024 року надіслав відповідачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] вимогу про сплату простроченої заборгованості та 10 квітня 2024 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту з повідомленням про те, що внаслідок порушення договірних зобов`язань та непогашення кредитної заборгованості позивач буде змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачів суми боргу в солідарному порядку. Також відповідачів було повідомлено про те, що окрім боргу з них будуть стягнуті судові витрати, а також інші витрати, пов`язані із розглядом справи, які залишені без задоволення. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] добровільно сплатила заборгованість за кредитним договорам, а відповідач [PERSON] поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання солідарно з боржником, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів у рівних частинах з кожного на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн, тобто по 1514 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved