Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Тупало М.П., звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 132 871,83 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.06.2024, о 09 год. 15 хв., в м. Кропивницькому на нерегульованому перехресті вул. Преображенська та вул. Кропивницького, [PERSON] , керуючи автомобілем Lexus CT 200H, номерний знак [NUMBER] , та під час руху другорядною дорогою, що позначена дорожнім знаком 2.1 (дати дорогу), не надала перевагу в русі автомобілю Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (який не є власником автомобіля, але на законних підставах керував ним), що рухався головною дорогою, яка позначена дорожнім знаком 2.3 (головна дорога) та допустила з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.07.2024 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] транспортного засобу Lexus CT 200H, номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна» - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220462776 від 19.04.2024 року строк дії з 25.04.2024 по 24.04.2025 року, страхова сума за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 320\~000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 160\~000,00 грн., розмір франшизи 00,00 грн. Згідно зі звітом № 237 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику автомобіля Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] , від 22.06.2024 року, складає 132\~871,83 грн. Позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити виплати страхового відшкодування, однак отримав відмову. За таких обставин, просить позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача в рахунок погашення матеріальної шкоди 132\~871,83 грн., а також судові витрати, які складаються з: судового збору в сумі 1328,71 грн.; витрат на оплату послуг оцінки збитків в сумі 7000,00 грн.; витрат на правову допомогу в сумі 20\~000,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2024 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи, призначений розгляд справи по суті. 22.11.2024 року за вх. № 31415 до суду надійшов відзив на позову заяву, в якому представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі, вказавши, що позивачу було відмовлено у виплаті через те, що він не є власником автомобіля Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] , він не має права на відшкодування, тому у страхової компанії не було правових підстав для виплати страхового відшкодування. Зазначила, що якби до страхової компанії звернувся власник автомобіля з вимогою сплати страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Універсальна» було б здійснено виплату, але без врахування ПДВ в сумі 110\~726,53 грн., згідно звіту № 355 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику автомобіля Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] від 13.11.2024 року. Також заперечила щодо розміру судових витрат, які позивач заявив до стягнення з відповідача, вважає їх завищеними, неспівмірними зі складністю справи та наданням послуг адвокатом, тому просить їх зменшити. 12.02.2025 року за вх. № 4331 представник позивача адвокат Тупало М.П. у судове засідання подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачу відомо про розгляд справи у суді, представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, в якому викладена позиція відповідача щодо заявлених вимог позивача, суд вважає за доцільне, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, провести судовий розгляд за відсутності учасників справи. За таких обставин, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що\~20.06.2024, о 09 год. 15 хв., в м. Кропивницькому на нерегульованому перехресті вул. Преображенська та вул. Кропивницького, [PERSON] , керуючи автомобілем Lexus CT 200H, номерний знак [NUMBER] , та під час руху другорядною дорогою, що позначена дорожнім знаком 2.1 (дати дорогу), не надала перевагу в русі автомобілю Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (який не є власником автомобіля, але на законних підставах керував ним), що рухався головною дорогою, яка позначена дорожнім знаком 2.3 (головна дорога) та допустила з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.07.2024 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.с.8). У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] транспортного засобу Lexus CT 200H, номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220462776 від 19.04.2024 року строк дії з 25.04.2024 по 24.04.2025 року, страхова сума за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 320\~000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 160\~000,00 грн., розмір франшизи 00,00 грн. (а.с.9). Вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] , згідно звітів № 237, 355 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику автомобіля Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] , складає 132\~871,83 грн. (з врахуванням ПДВ), та 110\~726,53 грн. (без врахування ПДВ) (а.с. 14-46, 85-117). 29.07.2024 року з метою отримання відшкодування позивач звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, на що 30.07.2024 року отримав відмову у виплаті (а.с. 11, 12, 80, 83-84). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.11.2014 року автомобіль марки Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] (а.с. 10, 81-82). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що він не є власником пошкодженого транспортного засобу, проте є законним володільцем, тому має право на відшкодування матеріальної шкоди. Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 06 червня 2018 року у справі № 597/1070/15-ц (провадження № 61-9445св18), зазначено: «пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано: «факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно\~п. 2.2 Правил дорожнього руху\~України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб». [PERSON] керував належним [PERSON] автомобілем марки Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] , в момент ДТП 20.06.2024 року на підставі посвідчення водія на право керування та реєстраційного документа на транспортний засіб, що свідчить про правомірність володіння позивачем вказаним легковим автомобілем. Отже, позивачеві, який правомірно керував транспортним засобом на момент ДТП, належить право на відшкодування майнової шкоди, згідно страхового полісу, за рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна». Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема,Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно\~ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Страховик зобов`язаний після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (пункт 34.1 статті 34 Закону). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначеніЗаконом додаткидо заяви (пункт 35.1ст. 35 Закону). Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18). Разом з тим у Законі «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Тому у контексті вказаних обставин Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15 зробила висновок, що у Законі\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених устатті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі №757/22706/15-ц (провадження № 61-4507св18) дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Як вже зазначалось вище, вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику транспортного засобу Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] , згідно звітів № 237, 355 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику автомобіля Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] , складає 132\~871,83 грн. (з врахуванням ПДВ), та 110\~726,53 грн. (без врахування ПДВ). Згідно ч. ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів про сплату позивачем коштів на ремонт автомобіля, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення зі страховика суми вартості матеріального збитку в розмірі 110\~726,53 грн., тобто без врахування ПДВ. Відповідно до квитанції № ПН1213 від 02.08.2024 року сума послуги за оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] складає 7000,00 грн., яку [PERSON] сплатив (а.с. 13). Згідно ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. \~Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. \~При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. \~ \~ \~ \~Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. \~ \~ \~ \~Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 05.08.2024 року, та ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1087533 від 05.08.2024 року адвокат Тупало М.П. надавав професійну правничу допомогу [PERSON] у Ленінському районному суді м. Кіровограда, вартість яких складає 20000,00 грн.(а.с. 4, 5). \~ \~ \~ \~Квитанцією № ПН1117 від 05.08.2024 року підтверджено оплату суми наданих послуг в розмірі 20000,00 грн. замовником перед виконавцем (а.с. 6). \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених ним на оплату послуг за представництво адвокатом інтересів клієнта у суді першої інстанції в сумі 10000,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому оскільки позов задоволено на 83,33 % (110\~726,53 грн. х 100 : 132\~871,83 грн.), то судовий збір, що підлягає відшкодуванню позивачу становитиме 1107,21 грн. (1328,71 грн. х 83,33 %), а також 5833,10 грн. (7000,00 грн. х 83,33 %) витрат на послуги оцінки вартості матеріального збитку. \~ \~ \~ \~\~

Outcome: partial