Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Солдаткіна О.С., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь 40 000 доларів США за розпискою від 09.09.2017 та понесені судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, 09.09.2017 між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто усної домовленості щодо надання послуг з приватизації майнового комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження цієї угоди та отримання попередньої оплати [PERSON] власноруч склала розписку наступного змісту: «Я, [PERSON] , підтверджую факт отримання суми в розмірі 40 тисяч доларів США в якості передоплати за послуги, повязані з приватизацією майнового комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ». 25.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір-доручення, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М., зареєстрованого за № 1174, відповідно до умов якого позивач уповноважив відповідача на здійснення дій щодо приватизації майна. Проте, відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням, не виконала передбачених договором дій щодо приватизації майна, чим порушила умови договору. 16.04.2024 представник позивача підготував та направив на адресу відповідача вимогу про повернення коштів, однак вказана вимога була повернута без вручення. У зв`язку з зазначеними обставинами, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 12.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2024 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не прибули, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд ухвалив розглядати справу у його відсутність. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 09.09.2017 [PERSON] отримала 40 000 доларів США передплати за послуги приватизації майнового комплексу за адресою: вул. Причальна, 5. 25.11.2017 між ТОВ «Сервіс-Ок», в особі директора [PERSON] , та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір доручення, відповідно до якого довіритель доручає, а повірений зобов`язується за винагороду від імені і за рахунок довірителя вчинити наступні юридичні дії, визначені в п. 2 цього договору, а саме: вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення; повідомляти довірителю на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення цього договору до моменту виконання доручення негайно повернути довірителеві видану ним довіреність, строк якої не закінчився; негайно передати довірителю все одержане у зв`язку з виконанням доручення. 16.04.2024 та 24.05.2024 представником [PERSON] на адресу [PERSON] були направлені вимоги щодо надання послуг з приватизації майнового комплексу, а у разі ненадання послуг - повернення отриманих коштів. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ст.ст. 1046,1047 ЦК України, досліджуючи боргові розписки, суд для встановлення факту укладення договору повинен винести справжню правову природу правовідносини на сторінці незалежно від найменування документа та, залежно від встановлених результатів, зробити відповідні правові висновки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 464/3790/16-ц (провадження N 14-465цс18). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що правова природа складеної відповідачем розписки не є борговою, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так, відповідно до наданої до суду копії розписки вбачається, що відповідач особисто зазначав, що кошти були нею отримані в рахунок передплати за надання послуг приватизації. Крім того, у вказаній розписці не зазначено про те, що кошти беруться в борг саме у позивача та строк їх повернення. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог. Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позові), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed