Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» в особі представника Чекан В.В. через систему «Електронний суд» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги. Мотивуючи свої\~позовні\~вимоги,\~позивач\~вказує\~на те,\~що\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (далі по тексту ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ», Позивач) є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Відносини, повязані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії регулюються, зокрема, ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 р., (далі по тексту ПРРЕЕ), іншими нормативно правовими актами та договорами, що укладені між відповідними учасниками такого ринку. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Позивач зазначає, що [PERSON] , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , приєдналася до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та оплати рахунків виставлених ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується копією абонентської книжки за особовим рахунком № [NUMBER] . Споживачем [PERSON] відмови від приєднання до такого договору подано не було, а відтак, сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із абонентської книжки особового рахунку вказаний особовий рахунок № [NUMBER] заведено на [PERSON] , останній ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» забезпечує постачання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться а адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у [PERSON] перед Товариством утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 12 958,10 грн. за період з вересня 2023 року по жовтень 2023 року, оплату якої Боржник у порядку та строки, визначені Договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснила, що також підтверджується загальною карткою споживання за особовим рахунком № [NUMBER] . З огляду на викладене позивач просить суд стягнути з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» (код в ЄДРПОУ: 41999833, адреса місцезнаходження: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Жупанатська, 18): - суму заборгованості в розмірі 12 958,10 (дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень 10 копійок) за спожиту електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; стягнути судовий збір, сплачений Позивачем за подання позовної заяви у сумі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 коп.); Стягнути з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» (код в ЄДРПОУ: 41999833, адреса місцезнаходження: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Жупанатська, 18) 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної цивільної справи в суді першої інстанції. Позиція сторін справи: Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно прохальної частини позовної заяви просив суд здійснювати розгляд справи за даним позовом без участі позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку у відповідності до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11\~ст.128 ЦПК України. Оскільки відповідно до відповіді з ГУ ДМС України в Закараптській області інформація щодо місця реєстрації гр. [PERSON] відсутня, то [PERSON] викликалася до суду через оголошення на офіційному веб -сайті судової влади України, на 04.11.2024, 17.12.2024 та 03.02.2025 року. Відповідно до ч.11\~ст.128 ЦПК України\~з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Окрім того, відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за останньою відомою адресою місця проживання, що стверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» за №0610214169030, №0610218692900, №0600272677813 та №0600264762488. Окрім того\~слід зазначити,\~що інформація\~про дату\~і час\~розгляду справи\~наявна на сайті Судова влада.\~\~ Відповідно до ч.4\~\~ст.12\~\~ЦПК\~\~України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4\~\~ст.223\~\~ЦПК\~\~України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи\~\~відповідно до\~\~ч. 4\~\~ст.\~\~10\~\~Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17\~Закону України "Про виконання рішень\~\~та\~\~застосування\~\~практики Європейського суду з прав людини"\~\~при розгляді справи ч. 1\~\~ст. 6\~\~Конвенції про захист прав людини і\~\~основоположних свобод, право особи на\~\~ справедливий \~\~і\~\~ публічний\~\~розгляд\~\~його справи упродовж\~\~розумного строку\~\~ кореспондується\~\~з\~\~ обов`язком\~\~ добросовісно\~\~користуватися наданими законом процесуальними\~\~ правами,\~\~ утримуватись\~\~ від\~\~дій, що зумовлюють\~\~ затягування\~ судового\~\~процесу, та\~\~вживати надані\~\~ процесуальним\~\~ законом заходи\~\~для скорочення\~\~ періоду\~\~судового провадження\~\~(п. 35 рішення\~\~від\~\~07.07.1989 р.\~\~Європейського\~\~суду\~\~з прав\~\~людини у\~\~справі\~\~"Юніон Еліментарія\~\~ Сандерс\~\~проти Іспанії"\~\~ (Alimentaria\~ Sanders S.A.\~\~v. Spain). Обов`язок\~\~швидкого здійснення\~\~ правосуддя\~\~покладається, в\~\~першу чергу, \~\~на\~\~відповідні \~державні судові органи.\~\~ Розумність\~\~ тривалості\~\~ судового\~\~ провадження\~\~ оцінюється\~\~ в залежності\~\~від\~\~обставин справи\~\~та з\~\~огляду\~\~ на\~\~складність\~\~справи,\~\~ поведінки\~\~ сторін,\~\~ предмету\~\~спору.\~\~Нездатність суду ефективно\~ протидіяти\~\~ недобросовісно\~\~ створюваним\~\~ учасниками\~\~справи перепонам для руху справи\~\~є порушенням\~\~ч. 1\~\~ст. 6\~\~даної\~\~Конвенції\~\~(§ 66 - 69\~\~рішення\~\~ Європейського\~\~суду з прав людини від\~\~08.11.2005р.\~\~ у\~\~справі\~\~"Смірнова проти України"). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 13.12.2023 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та\~\~відкрито провадження за правилами спрощеного\~позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні\~обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За\~правилами\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~ справи\~не\~інакше\~ як\~за\~ зверненням \~особи,\~ поданими\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~ заявлених\~ нею\~вимог і\~на\~підставі\~ доказів,\~ поданих\~ учасниками\~ справи\~або\~витребуваних\~судом\~ у\~передбачених\~цим\~ Кодексом\~ випадках.\~ Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~ вона\~ посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~ або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~ встановлених \~ цим\~ Кодексом.\~Частиною 5.\~даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~ подаються\~ сторонами\~ та\~ іншими\~ учасниками\~ справи\~,\~ а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~може\~ ґрунтуватися\~ на\~припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~власної ініціативи,\~крім\~витребування\~ доказів\~судом\~у\~випадку, \~коли\~він\~має сумніви\~у\~ добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~процесуальних\~прав\~ або\~ виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~доказів,\~ а\~ також\~ інших\~ випадків,\~ передбачених \~цим\~ Кодексом. Доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~ наявність\~або відсутність обставин\~ (фактів),\~що\~ обґрунтовують\~вимоги \~і\~заперечення\~ учасників\~ справи,\~та\~інших обставин,\~ які\~мають\~ значення\~ для\~вирішення\~справи \~(ч.\~1\~ст.\~76\~ ЦПК\~ України). Фактичні обставини справи: Судом встановлено, що ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії регулюються, зокрема,Законом України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 N 2019-VIII, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 312 від 14.03.2018, іншими нормативно-правовими актами та договорами, що укладені між відповідними учасниками такого ринку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки ТОВ «Закарпаттяенергозбут» було утворене під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, на такого відповідно до пункту 13 розділуXVIПрикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії"покладено обов`язок упродовж п`яти років з 1 січня 2019 року виконувати функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Відповідно до пункту 67 частини 1статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії"постачальник універсальної послуги визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги. \~ \~ \~ \~Станом на 31.12.2018 побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Закарпатській області це ПрАТ "Закарпаттяобленерго") автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Закарпатській області це ТОВ "Закарпаттяенергозбут") на умовах раніше укладених договорів. Такий порядок прямо врегульований пунктом 13 розділуXVIПрикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії", пунктом 2 та пунктом 4 постанови N 312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", які передбачали, що: - укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом (пункт 2 постанови N 312 від 14.03.2018); передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам (абзац 12 пункту 13 розділуXVI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії"). \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 4статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії"постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до абзацу 13 пункту 1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг. \~ \~ \~ \~Розроблений товариством на підставі типового договору, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за посиланням https://zakarpatzbut.energy/dokumenti/publichni-dogovori-ta-zaiavi (далі договір) та який наданий позивачем. Положеннями пункту 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії"встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Аналогічні положення містяться і в пункті 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 N 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", яким визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Нормативно-правове обґрунтування : За частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~\~\~\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 2статті 638 Цивільного кодексу Українидоговір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 2статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Як вбачається зі змісту статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії", постанови НКРЕКП від 14.03.2018 N 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним та договором приєднання, у зв`язку з чим вказаний договір не потребує його підписання у письмовій (у тому числі електронній) формі з кожним споживачем. Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку (пункт 4.3 ПРРЕЕ). На підтвердження факту споживання електричної енергії та виставлених рахунків з оплати спожитої електроенергії відповідачу позивачем надано абонентську книжку особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , з якої вбачається наявність у відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 12958,10 грн. Як вбачається із абонентської книжки особового рахунку вказаний особовий рахунок № [NUMBER] \~\~заведено на [PERSON] , останній ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» забезпечує постачання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи фактичне споживання електричної енергії відповідачем за вищевказаною адресою, відповідач є споживачем електричної енергії та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Закарпаттяенергозбут» згідно з публічним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладеним шляхом приєднання. Відповідно до частини 1статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електро постачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до\~пункту 3\~частини 1статті\~57\~Закону України "Про ринок електричної енергії", підпункту 1 пункту 5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальники, мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Згідно із пунктом 1 частини 3статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", підпункту 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до частини 1статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електро постачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (п. 4.19 ПРРЕЕ). Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Згідно з пунктом 5.8 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. За змістом підпункту 1 пункту 6.2 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, що кореспондується із правом Постачальника згідно з підпункту 1 пункту 7.1 Договору отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору. В порушення вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг споживач [PERSON] не виконав належним чином свої обов`язки, не сплатила у повному обсязі вартість спожитої активної електричної енергії, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут» на загальну суму 12958,10 грн. за період з вересня 2023 року по жовтень 2023 року. Відповідно до частини 1статті 714ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з частиною 1статті 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 599ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 1статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач порушила взяте на себе зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електричної енергії та не сплатила відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг кошти в сумі 12958,10 грн. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях, сформованих у постанові ВСУ від 26.04.2016 у справі N 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 у справі N 642/2858/16 (провадження N 61-26204св18). \~ \~ \~ \~Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59 цс13 та від 18.11.2015 у справі №6-582цс15, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням, що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~ об`єктивному\~та\~безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~ справі\~доказів.\~Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~наперед\~ встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного доказу\~ окремо,\~а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний\~ зв`язок\~ доказів\~ в\~їх\~сукупності. \~ \~ \~ \~З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що\~ відповідачем\~ не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» заборгованості підлягають до\~ задоволення з підстав та мотивів\~\~ викладених вище. Згідно із\~ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права.\~Судове рішення\~має відповідати\~завданню цивільного\~судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом.\~При виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду.\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. \~ \~ \~ \~Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача». \~ \~ \~ \~Європейський\~суд\~з\~прав\~людини \~вказав,\~\~що\~п.\~1\~статті\~\~6\~\~Конвенції\~ зобов`язує\~\~суди\~\~ давати обґрунтування\~\~своїх\~рішень,\~але\~це\~не\~може\~\~ сприйматись\~як\~вимога\~ надавати\~\~ детальну відповідь на кожен\~аргумент.\~Межі\~цього\~обов`язку\~\~ можуть\~бути\~різними\~ в\~\~ залежності \~від\~ характеру\~ рішення. \~ \~ \~ \~Крім\~ того,\~необхідно\~\~брати\~до\~\~уваги,\~\~між\~\~іншим,\~\~\~\~\~різноманітність\~ аргу ментів,\~ \~\~які\~ сторона \~\~ може представити \~в \~суд,\~та\~\~відмінності,\~\~які\~\~ існують\~\~у\~\~державах-учасницях, \~\~\~з огляду \~ на\~\~ положення\~\~\~\~ законодавства,\~\~\~традиції,\~\~\~\~юридичні висновки,\~\~ викладення\~ та\~\~ формулювання \~\~ рішень.\~\~\~ Таким\~ чином,\~ питання,\~\~чи\~\~виконав\~\~ суд\~\~свій\~\~\~ обов`язок\~\~\~щодо\~\~ подання \~\~ обґрунтування,\~\~\~\~що\~ випливає \~\~ зі\~статті\~ 6\~\~\~Конвенції,\~\~\~може\~бути\~ визначено\~\~ тільки\~ у\~\~ світлі\~ конкретних обставин\~\~\~справи\~ (Проніна\~ проти України, №\~63566/00,\~§\~23,\~\~ ЄСПЛ,\~\~ від\~\~ 18\~липня\~2006\~року).\~ \~ \~ \~ \~Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу \~ \~ \~ \~Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 3\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 4 та 5\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя\~статті 141 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. \~ \~ \~ \~На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. \~ \~ \~ \~Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~\~договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. \~ \~ \~ \~Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. \~ \~ \~ \~Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. \~ \~ \~ \~Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). \~ \~ \~ \~Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. \~ \~ \~ \~Статтею 29\~Закону України «Про адвокатуру»\~визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. \~ \~ \~ \~Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»\~заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 3 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. \~ \~ \~ \~У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до\~статті 11 ЦПК України\~суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.5, 6\~ст.137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Зменшення суми\~судових\~витрат\~на професійну\~правничу\~допомогу,\~що\~підлягають\~ розподілу,\~ можливе\~ виключно\~на підставі\~клопотання\~іншої\~сторони у\~разі,\~на\~її\~думку,\~\~ недотримання вимог\~ стосовно\~ співмірності\~витрат із\~складністю\~відповідної\~роботи,\~її\~обсягом\~та часом,\~витраченим\~ним\~на виконання\~ робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. \~ \~ \~ \~Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 6 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19. Окрім цього, у постанові від 07.09.2023 року у справі за № 202/8301/21 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зазначає, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду (справи №\~\~821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц) та в постанові Великої Палати Верховного Суду (справа № 826/1216/16). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20). \~ \~ \~ \~Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає про те, що відповідно до укладеного договору від 25.04.2019 року адвокатське об`єднання «Правовий Альянс» надає позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут»\~правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором. \~ \~ \~ \~Подаючи заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача Чекан В.В. зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс в зв`язку з розглядом справи становить 7000,00 грн., що складається з витрат на професійну правничу (правову) допомогу. Згідно з дослідженого судом під час розгляду справи ордеру серії АО №1106368 підтверджено повноваження адвоката Чекан В.В. та факт надання ним позивачу професійної правничої допомоги у справі. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник\~\~ позивача Чекан В.В. надала: витяг з договору про надання правової допомоги від 25.04.2019 року №26, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» та «Професійним адвокатським об`єднанням «Правовий Альянс» від 27.11.2023 року, додаток №21 до договору про надання правової допомоги від 25.04.2019 року №26 від 27.11.2023 року, Акт №97/23 про надання правової допомоги від 30.11.2023 року, згідно якого вбачається виклад наданих послуг та розмір судових витрат, який включає витрати на правничу допомогу адвоката і становить 7000 гривень. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) було надано аналіз реальності (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, враховано, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. Суд вважає, що зазначені у позовній заяві витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень є завищеними оскільки така сума не є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами. Справа є типовою, нескладною, не потребує додаткового вивчення законодавства та судової практики, ціна позову малозначна, для позивача вона не має особливого значення, підготовка позовної заяви не потребує значного часу. \~ \~ \~ \~Суд враховує, що категорія справ про стягнення заборгованості не є неординарною, не відзначається особливою складністю, судова практика у таких справах сформована , а тому надання правничої допомоги по такій категорії справі не потребує опрацювання великої кількості нормативних актів та пошуку значної кількості правових висновків Верховного Суду. Тому заявлений розмір витрат за надання правничої допомоги є необґрунтованим. \~ \~ \~ \~З врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; реального часу, необхідного для виконання таких послуг, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, суд приходить до висновку, що заявлені витрати представника позивача за надання правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн. є явно неспівмірними, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. \~ \~ \~ \~Щодо розподілу судових витрат \~ \~ \~ \~Частинами першою-другою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив\~судовий\~збір\~в розмірі 2147,20 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору розмірі 2147,20 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частин 4, 5\~статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. \~Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Судове засідання було призначено на 03.02.2025 року, дата складання повного судового рішення 10.02.2025 року, а відтак датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення -10.02.2025 року. На підставі викладеного та,

Outcome: approved