Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 18 вересня 2024 року року [PERSON] подала до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська позовну заяву до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Заведея Любов Олександрівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилалась на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , яка мешкала в квартирі [ADDRESS] . Через те, що [PERSON] в момент своєї смерті мешкала на території, яка через деякий термін часу була окупована, вчасно подати заяву про прийняття спадщини за місцем знаходження майна у позивача місцевому нотаріусу не вийшло. У відділі державної реєстрації актів цивільного стану, де позивач поновлювала свідоцтво про смерть своєї матері, їй було випадково повідомлено про те, що термін подання заяви про прийняття спадщини начебто пролонгується до закінчення війни. Це ж саме сказав їй і нотаріус, до якого в квітні 2022 року звернулась позивач. Як пізніше з?ясувала позивач, заяву про отримання спадщини потрібно подавати вже, не очікуючи закінчення війни і деокупації українських територій, що і було нею зроблено. Державний нотаріус Заведея Л.О., вивчивши всі надані їй матеріали спадкової справи, прийшла до висновку, що видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] , неможливо, оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом 6-місячний термін для прийняття спадщини. Позивач отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.. Враховуючи наведене, позивач була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 вересня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою судді від 24 жовтня 2024 року було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено дану справу до розгляду по суті. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, розглядати справу без його участі. Представник відповідача надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 жовтня 1977 року та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12 липня 2001 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 травня 2022 року. Маючи намір прийняти спадщину, [PERSON] звернулася до Першої КДНК, проте постановою від 28 серпня 2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що вона пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки [PERSON] в момент своєї смерті мешкала на території, яка через деякий термін часу була окупована, вчасно подати заяву про прийняття спадщини за місцем знаходження майна у позивача місцевому нотаріусу не вийшло. У відділі державної реєстрації актів цивільного стану, де позивач поновлювала свідоцтво про смерть своєї матері, їй було випадково повідомлено про те, що термін подання заяви про прийняття спадщини начебто пролонгується до закінчення війни. Це ж саме сказав їй і нотаріус, до якого в квітні 2022 року звернулась позивач. Як пізніше з?ясувала позивач, заяву про отримання спадщини потрібно подавати вже, не очікуючи закінчення війни і деокупації українських територій, що і було нею зроблено. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Положенням ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особливості спадкування під час воєнного стану, на сьогодні, регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164. Окрім того, Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11 березня 2022 року № 1118/5, що набрав чинності 19 березня 2022 року, були внесені зміни в Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Частиною 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2023 року №480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» установлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. 24 червня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України №719 від 24 червня 2022 року внесено зміни до частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 та встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачка, звертаючись до суду із позовом, серед поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини вказує на те, що спадкодавець жила і померла на окупованій території в місті Маріуполі. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30 січня 2020 року №487/2375/18, від 17 лютого 2020 року №357/732/19, від 27 лютого 2020 року у справі №419/3788/17, від 21 травня 2020 року у справі №404/251/17 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Отже, наведені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини, можуть бути визнані судом поважними, оскільки, самі по собі ці обставини свідчать про поважність причин пропуску зазначеного строку, та позивачкою надано допустимі та належні докази на підтвердження поважності пропуску для подання заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Обставини, які викладені позивачкою, зокрема початок збройної агресії російської федерації щодо України, той факт, що спадкодавець жила і померла на окупованій території в місті Маріуполі, обґрунтовують поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відтак, причини пропуску встановленого законом строку суд вважає поважними, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки та визначити їй додатковий строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved