Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальності «Газорозподільні мережі України» Криворізька філія товариства з обмеженою відповідальності «Газорозподільні мережі України» звернулось до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши позовні вимоги наступними обставинами. Позивачу на підставі постанови НКРЕКП №1839 від 26.12.2022 видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. З 01.08.2023 Криворізька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» виконує функції Оператора ГРМ, визначені Законом України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 в межах міста Кривого Рогу (крім житлового масиву Інгулець та Криворізького району Дніпропетровської області). Відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . 05.04.2024 за адресою проживання відповідача, представниками позивача було складено акт про порушення №KR-00066, відповідно до якого було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, а саме: ознаки несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу. Того ж дня, представниками позивача було проведено демонтаж лічильника газу з метою направлення ЗВТ на експертизу. 10.04.2024 в рисутності представника відповідача дружини [PERSON] було проведено експертизу ЗВТ за результатами якої складено відповідний акт, відповідно до якого виявлено порушення, а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ підтвердилося. Відповідно до гл. 9 п. 8 розд. 10 Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, якщо за результатом повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому, якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача. Відповідно до акту надання послуг, вартість комплексу робіт з проведення експертизи та транспортні послуги склали 1880,30 грн. До теперішнього часу оплату послуг споживачем не здійснено. Крім цього, за порушення зобов`язання з оплати послуг позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати, передбачені ст. 625 ЦК України, які складають 17,26 грн та 74,21 грн відповідно. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача указану суму заборгованості та понесені судові витрати у вигляді судового збору. З огляду на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно з роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з постановою НКРЕКП №1839 від 26.12.2022 позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. З 01.08.2023 позивач виконує функції Оператора ГРМ, визначені Законом України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 в межах міста Кривого Рогу (крім житлового масиву Інгулець та Криворізького району Дніпропетровської області). В Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 зазначено, що оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ) це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Отже позивач є газорозподільним підприємством оператором газорозподільної системи в розумінні п.п. 3 п. 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач є власником житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.10.2024. Відповідно до акту про порушення №KR-00066 від 05.04.2024 за адресою: [ADDRESS] представниками КФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем: ознаки несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. Акт підписаний представниками позивача та дружиною відповідача. Цього ж дня представниками позивача було здійснено демонтаж лічильника газу «ВК-G-10T Elster 32005242», про що було складено відповідний акт. 05.04.2024 представниками позивача також складено Протокол №232, щодо направлення ЗВТ на експертизу, згідно з яким лічильник газу запаковано у сейф-пакет та представником позивача доставляється на експертизу. 10.04.2024 комісією у складі: головного метролога УМ, начальника служби обслуговування ВОГ, начальника ВЕБ, головного фахівця управління обліку та розрахунків, провідного юрисконсульта відділу судової роботи, провідного інженера з метрології лабораторії, у присутності представника споживача, проведено експертизу лічильника газу «G-10T Elster», заводський номер 32005242, що підтверджується актом за №048, відповідно до висновків якої при проведенні експертизи виявлено порушення, а саме: «наявна свинцева пломба на з`єднанні відлікового механізму і корпусу лічильника підробна. Відбитки тавр не відповідають зразкам заводу-виробника, а саме тавро на аверсі відрізняється від оригінального масштабом та шрифтом цифрового позначення, цифра 1 довша за цифру 5. Тавро на реверсі у вигляді логотипу Ельстер відрізняється відповідною динамікою овалів має бути поступове зменшення від першого до останнього ряду овалів, натомість найбільший розмір овалів третього ряду (по середині тавра) четвертий ряд значно меншого розміру без плавного переходу, окрім того другий та перший ряд також має динаміку на зменшення, а має бути на збільшення. Металева оболонка пломби-цвяху не щільно прилягає внаслідок чого капелюшок пломби вигнуто до центру. На пластиковій кришці відлікового механізму наявні подряпини під місцем встановлення пломби нанесені стороннім предметом під час виймання заводської пломби. На сталевій лапці під місцем встановлення пломби наявні рештки клейового шару з чітким малюнком у вигляді сот. Праворуч та знизу на стальній лапці наявні вм`ятини у вигляді овалів від попереднього пломбування на заводі-виробнику, відбитки не збігаються з наявним тавром на пломбі, яка встановлена після заводської пломби та доступу до відлікового механізму з метою викривлення показів. Висновок комісії: дані порушення є наслідком несанкціонованого втручання у роботу лічильника газу та призвели до недостовірності показів. Лічильник непридатний до подальшої експлуатації». Відповідно до довідки №452989 КФ ДП «Дніпростандартметрологія» від 10.04.2024 встановлено, що лічильник газу непридатний, а саме, при мінімальній витраті похибка перевищує допустиме значення (мінус 6-+3)% та складає мінус 10,42%. Згідно з актом виконаних робіт (надання послуг) №3576 від 10.04.2024 вартість робіт та послуг пов`язаних з експертизою лічильника газу, які надав позивач, склала 1880,30 грн. 04.07.2024 позивачем на адресу відповідача направлено лист із вимогою сплатити вартість витрат пов`язаних з експертизою лічильника газу, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення, але суму боргу до теперішнього часу відповідач не сплатив. Згідно з п. 8 гл. 9 розділу Х Кодексу визначено, якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (особи, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому, якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). Так, актом експертизи лічильника газу за №048 від 10.04.2024 та довідкою №452989 КФ ДП «Дніпростандартметрологія» від 10.04.2024 встановлено, що лічильник газу, демонтований у відповідача, непридатний до подальшої експлуатації. Таким чином, оскільки лічильник газу за результатами проведеної експертизи визнаний непридатним до експлуатації суд вважає, що існують правові підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача вартості витрат пов`язаних з експертизою ЗВТ в сумі 1880,30 грн. Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків, передбачених ст. 625 ЦК України, суд приходить до таких висновків. За визначенням, наданим у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно з розрахунком позивача сума інфляційних збитків становить 74,21 грн, а 3% річних 17,26 грн. Вказаний розрахунок не спростований відповідачем та іншого розрахунку матеріали справи не містять, тому суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок інфляційних збитків та 3% річних саме у такому розмірі та за вказаний період. Враховуючи викладене вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат суд вважає доведеними належними та допустимими доказами, тому вони також підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Отже, враховуючи, що позовна заява надійшла до суду засобами ЄСІТС з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2422,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved