Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

1. Короткий зміст пред`явленого позову. В червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 11 липня 2020 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року шлюб між ними був розірваний. За час перебування у шлюбі [PERSON] придбав автомобіль марки «Daewoo», модель Matiz, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Оскільки, вказане майно було придбано в період зареєстрованого шлюбу, тому на нього розповсюджується режим спільної сумісної власності. Незважаючи на це, в квітні 2022 року [PERSON] відчужив вказаний автомобіль на користь іншої особи. Середня ринкова вартість автомобіля марки «Daewoo», модель Matiz, 2008 року випуску, становить 121500 гривень. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки «Daewoo», модель Matiz, 2008 року випуску, у розмірі 60750 гривень. 2. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення пред`явленого позову, вказавши на те, що спірний автомобіль був відчужений 19 квітня 2022 року на прохання позивача та в інтересах сім`ї, зокрема у зв`язку з необхідність оплати вартості операції матері позивача. Грошові кошти, отримані від продажу автомобіля, у розмірі 40000 гривень були передані позивачу на лікування матері та на поточні побутові витрати сім`ї. За таких обставин представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2024 року було скасовано заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2023 року та призначено розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.87-88). 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено,\~що 11\~липня 2020\~року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між [PERSON] \~та [PERSON] \~був зареєстрований\~шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №956 (а.с.6). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року шлюб між сторонами по справі був розірваний (а.с.13-15). 15 лютого 2022 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Daewoo», модель Matiz, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , згідно довідки РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві від 05 травня 2023 року (а.с.22). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної\~власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60\~СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ч.1 ст.70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18) у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, таке майно або його вартість враховується при поділі, зокрема шляхом стягнення грошової компенсації 1/2 вартості такого майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 серпня 2022 року у справі №545/2396/20 (провадження №61-4894св22) у випадку відчуження автомобіля одним із подружжя проти волі без згоди іншого з подружжя, останній має право на грошову компенсацію вартості відчуженого автомобіля, виходячи з дійсної ринкової вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна. 5.2. норми процесуального права. За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно з ч.1 ст.80\~ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ч.1, ч.5 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно з ч.2 ст.89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, автомобіль марки «Daewoo», модель Matiz, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , був придбаний в період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Тому вказане майно належить сторонам на праві спільної\~сумісної власності в рівних частках. До вказаного висновку суд виходить з презумпції права спільної сумісної власності подружжя. 19 квітня 2022 року вказаний автомобіль був перереєстрований на нового власника, згідно відомостей, зазначених в довідці РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві від 05 травня 2023 року (а.с.22). Зі змісту консультаційного висновку, складеного ТОВ «Ар Джі Сателліт», від 03 лютого 2025 року (а.с.104-129) вбачається, що середня ринкова ціна пропозиції транспортних засобів, за які може здійснюватися купівля-продажу бувшого у користуванні колісного транспортного засобу «Daewoo Matiz», 2008 року випуску, становить: мінімальне значення 101424 гривень, максимальне значення 123883 гривень та середня ринкова ціна 109119 гривень. Проте, зі змісту цього консультаційного висновку вбачається, що оцінювач [PERSON] не була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Тому консультаційний висновок складений з порушенням вимог ч.5 ст.106 ЦПК України та є недопустимим доказом. Крім цього, вказаний консультаційний висновок не містить дійсної ринкової вартості транспортного засобу аналогічного по відношенню до автомобіля марки «Daewoo», модель Matiz, 2008 року випуску, станом на час поділу майна між сторонами по справі. Тому вказаний висновок також є неналежним доказом, оскільки не містить відомостей, які входять до перемету доказування у спірних правовідносинах. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення вартості частини автомобіля у розмірі 60750 гривень слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок (а.с.1). Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed