Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі позивач, АТ «ПУМБ»)\~звернулися до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в обґрунтування якого посилаються на те, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір: 28 грудня 2017 року на підставі кредитного договору № 200947770401 відповідачу видано кредитну картку з встановленням ліміту в сумі 4300 гривень, який в подальшому було збільшено до 50700 гривень. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином та станом на 31.03.2024 року має перед позивачем заборгованість у сумі 76868,51 гривень, з яких: 50634,17 гривень заборгованість за кредитом, 26234,34 гривень заборгованість за процентами, 0 гривень заборгованість за комісією. Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу, які проігноровані останнім, у відповідний строк заборгованість не погашена. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 76868,51 гривень, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень. На виконання ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року розгляд справи відкладений через неявку відповідача. При зверненні до суду представник позивача подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, 13 лютого 2025 року судом постановлена ухвала про проведення розгляду справи у заочному порядку. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що 28 грудня 2017року відповідач звернувся до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав заяву № 200947770401на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку). (а. с. 14) З заяви також вбачається, що відповідачу було відкрито на її ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривні, надано кредитну карку № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у сумі 4300 гривень. В цей же день, 28 грудня 2017року, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію тощо. (а. с. 15) Із наданої АТ «ПУМБ» довідки про збільшення кредитного ліміту вбачається, що банком було встановлено кредитний ліміт по договору № 200947770401від 28 грудня 2017року на картку [PERSON] , який у подальшому було змінено (збільшено та зменшено): з 13.04.2018 року 8800,00 гривень,з 14.08.2018 року 12300,00 гривень, з 12.12.2018 року 15800,00 гривень, з 21.05.2019 року 20800,00 гривень, з 24.09.2019 року 25800,00 гривень, з 29.01.2020 року 30800,00 гривень, з 29.05.2020 року 35800,00 гривень,з 11.09.2020 року 40800,00 гривень,з 20.01.2021 року 45800,00 гривень,з 23.11.2021 року 49000,00 гривень,з 27.02.2022 року 43057,00 гривень,з 03.03.2022 року 48057,00 гривень,з 13.05.2022 року 49000,00 гривень,з 26.05.2023 року 50700,00 гривень. (а. с. 44) З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) Вих. № КНО-44.2.2/196 від 31.03.2024 року, проте така залишена відповідачем без відповідного реагування. (а. с. 40-41) Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Положеннями ч. ч. 1, 2\~ст.1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України,\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач власноручним підписом підтвердив повне ознайомлення з інформацією про отримані кредитні послуги, які містять основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; розмір відсотків; розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем, встановлено, що відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 200947770401від 28 грудня 2017року станом на 31.03.2024 року (включно) у розмірі 76868,51 гривень, в тому числі: 50634,17 гривень заборгованість за сумою кредиту; 26234,34 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0 гривень заборгованість за комісією. (а. с. 45-59) Із наданої позивачем виписки по рахунку (а. с. 60-147) вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконав взятих на себе зобов`язань зі своєчасного та в повному обсязі їх повернення, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, погодженому сторонами, а тому повинен нести цивільно-правову відповідальність за невиконання кредитного зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 76868,51гривень. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи в суді не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з урахуванням результату розгляду справи за яким позов задоволено, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 173 від 16 травня 2024 р. (а. с. 1), які було сплачено позивачем із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, оскільки позов було подано до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЕСІТС «Електронний суд».

Outcome: approved