Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] про\~стягнення незаконно\~одержаної допомоги\~по безробіттю,\~в обґрунтування\~якого зазначив,\~що 22.06.2022\~року структурним\~підрозділом Київського\~обласного центру\~зайнятості \~Вишгородською районною\~філією було\~зареєстровано [PERSON] \~як такого,\~що шукає\~роботу.\~Враховуючи положення\~Законів України\~«Про зайнятість\~населення»,\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття»\~та Порядку\~реєстрації,\~перереєстрації та\~ведення обліку\~громадян,\~які шукають\~роботу,\~і безробітних,\~відсутність підходящої\~роботи [PERSON] \~було надано\~статус безробітного\~на підставі\~його особистої\~заяви від\~13.07.2022\~року та\~призначено допомогу\~по безробіттю.\~Наказом від\~21.11.2022\~року реєстрацію\~ [PERSON] \~та виплату\~допомоги по\~безробіттю було\~припинено з\~06.10.2022\~року у\~зв`язку\~із невідвідуванням\~особою центру\~зайнятості більше\~30\~календарних днів\~без поважних\~причин.\~За період\~з 13.07.2022\~року по\~06.10.2022\~року [PERSON] \~було нараховано\~та сплачено\~10979,29\~грн.\~допомоги по\~безробіттю.\~В ході\~обміну інформацією\~було отримано\~дані від\~ПФУ про\~працевлаштування [PERSON] \~(зарахування\~на військову\~службу)\~з 20.09.2022\~року до\~військової частини\~ [NUMBER] ,\~про що\~останній не\~повідомив службу\~зайнятості.\~На підставі\~викладеного,\~службою зайнятості\~було проведено\~перевірку (звірку)\~достовірності даних\~та обґрунтованості\~виплати матеріального\~забезпечення відповідно\~до Законів\~України;\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття»,\~«Про зайнятість\~населення»,\~якою встановлено,\~що [PERSON] \~перебуваючи на\~обліку в\~службі зайнятості\~як безробітній\~з 20.09.2022\~року був\~зарахований до\~списків особового\~складу військової\~частини [NUMBER] \~та приступив\~до виконання\~службових обов`язків,\~що підтверджено\~витягом із\~наказу військової\~частини [NUMBER] \~від 20.09.2022\~року.\~За наслідками\~звірки центром\~зайнятості складено\~акт перевірки\~(звірки)\~№5/17-02-24\~від 28.03.2023\~року.\~Таким чином,\~за нормами\~Законів України\~«Про зайнятість\~населення» та\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття»\~ [PERSON] \~з 20.09.2022\~року належав\~до категорії\~зайнятого населення,\~а відтак\~не міг\~бути в\~статусі безробітного\~та отримувати\~допомогу по\~безробіттю.\~Про факт\~свого працевлаштування\~ [PERSON] \~не повідомив\~службу зайнятості\~та продовжував\~перебувати на\~обліку та\~отримувати допомогу\~по безробіттю.\~На підставі\~акту розслідування,\~директором Вишгородської\~районної філії\~29.03.2023\~року прийнято\~наказ №9/17-01-31\~про повернення\~ [PERSON] \~виплаченої допомоги\~по безробіттю,\~за період\~з дати\~зарахування на\~військову службу\~ 20.09.2022\~року по\~дату припинення\~виплати допомоги\~ 05.10.2022\~року в\~сумі \~2066,70\~грн.,\~копію якого\~було направлено\~на ознайомлення\~відповідачу.\~29.03.2023\~року на\~адресу [PERSON] \~було направлено\~претензію за\~№43/02/17-01-35,\~яка залишена\~відповідачем без\~реагування та\~відповіді.\~Періодичні нагадування\~з 29.03.2023\~року по\~дату подання\~позовної заяви\~в месенджерах\~про необхідність\~погашення боргу\~в розмірі\~2066,70\~грн.\~також залишені\~відповідачем без\~відповіді та\~реагування.\~Станом на\~17.12.2022\~року сума\~боргу становить\~2066,70\~грн.\~Відтак,\~представник позивач\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача незаконно\~отриману допомогу\~по безробіттю\~у розмірі\~2066,\~70\~грн.,\~а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Згідно частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.01.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Наданим правом щодо надання заперечень, відзиву проти позову не скористався, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Судом встановлено, що 13.07.2022 року [PERSON] звернувся до Вишгородської районної філії Київського обласного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. 11.08.2022 року [PERSON] був ознайомлений із пам`яткою про права та обов`язки зареєстрованих безробітних, про що свідчить його підпис, та 11.08.2022 року було складено індивідуальний план працевлаштування безробітного. Як вбачається з наданої інформації Вишгородської філії Київського обласного центру зайнятості [PERSON] надано статус безробітного з 13.07.2022 року та призначено допомогу по безробіттю на підставі наказу №НТ220719 від 19.07.2022 року. Наказом №НТ221026 від 26.10.2022 року [PERSON] скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із невиконанням заходів визначених індивідуальним планом працевлаштування відповідно до пп.6 п.4 розд. IV «порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» на строк до 90 к.д. з 26.10.2022 року по 09.11.2022 року. Наказом від 21.11.2022 року №НТ221121 [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного з 06.10.2022 року у зв`язку із невідвідуванням особою центру зайнятості більше 30 календарних днів без поважних причин. За період з 13.07.2022 року по 06.10.2022 року [PERSON] було нараховано та сплачено 10979,29 грн. допомоги по безробіттю, що підтверджується витягом з ПК безробітного про суму нарахованого матеріального забезпечення. Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №5/17-02-24 від 28.03.2023 року, складеного Вишгородською філією Київського обласного центру зайнятості, встановлено, що заступником начальника відділу кар`єрного працевлаштування [PERSON] проведено звірку даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та призначення їй матеріального забезпечення на випадок безробіття, за наслідками якої встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку в службі зайнятості був призваний на військову службу 20.09.2022 року до військової частини [NUMBER] , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] №27 від 20.09.2022 року. Отже, судом встановлено, що відповідач 20.09.2022 року був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] , прийняв справи і посаду та приступив до виконання службових обов`язків, та останньому було встановлено посадовий оклад. Разом з тим, перебуваючи на обліку в Вишгородській районній філії Київського обласного центру зайнятості, [PERSON] не повідомив Вишгородську районну філію Київського обласного центру зайнятості про те, що з 20.09.2022 року був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] , що є порушенням вимог частини 2 статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. При цьому, відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що підтверджується його підписом у індивідуальному плані працевлаштування безробітного №10592271900013 від 11.08.2022 року та на пам`ятці про права та обов`язки зареєстрованих безробітних. Таким чином, оскільки [PERSON] не повідомив Вишгородську районну філію Київського обласного центру зайнятості про те, що 20.09.2022 року був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] , то останнім було незаконно отримано допомогу по безробіттю яка була нарахована за період з 20.09.2022 року по 06.10.2022 року на загальну суму у розмірі 2066,77 грн., а тому вказана сума підлягає поверненню. На підставі акту №5/17-02-24 від 28.03.2023 року виконуючим обов`язки директора Леляк Л. прийнято наказ №9/17-01-31 від 29.03.2023 року про повернення [PERSON] виплат допомоги по безробіттю, за період з 20.09.2022 року по 05.10.2022 року у розмірі 2066,70 грн. 29.03.2023 року на адресу [PERSON] направлено претензію за №43/02/17-01-35 про повернення виплат допомоги по безробіттю, за період з 20.09.2022 року по 05.10.2022 року у розмірі 2066,70 грн., проте відповідач в добровільному порядку кошти не повертає у зв`язку із чим позивач змушений звернувся до суду з даним позовом. Наявність у [PERSON] заборгованості у розмірі 2066,70 грн. підтверджується витягом із ПК безробітного про залишок боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним з видів забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Як передбачено п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції; матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону; збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах; оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи. Як передбачено п. 2 ч. 2 та ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. У п. 1, 9, 12 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи, встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), крім виконання оплачуваних робіт під час проходження зареєстрованим безробітним виробничого навчання та виробничої практики на підприємстві, в установі, організації, індивідуального навчання на робочому місці (на виробництві) або стажування, участі у громадських роботах або інших роботах тимчасового характеру, виконання оплачуваної роботи, пов`язаної з організацією підготовки та проведення виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів, призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України "Про зайнятість населення". Згідно з ч. 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, позивачем доведено недобросовісність відповідача в отриманні допомоги по безробіттю за період з 20.09.2022 року по 06.10.2022 року у сумі 2066,70 грн., оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач не повідомив центр зайнятості про факт того, що був зарахований до військової частини [NUMBER] де останньому було встановлено оклад, хоча був під підпис ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, в тому числі з обов`язком повідомити про працевлаштування. За таких обставин, відповідач без законних на те підстав отримав допомогу по безробіттю в розмірі 2066 грн. 70 коп. за період з 20.09.2022 року по 06.10.2022 року, та як встановлено під час розгляду справи відповідач незаконно отриману допомогу по безробіттю так і не повернув. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому незаконно отриманої допомоги по безробіттю. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню незаконно отримана допомога по безробіттю за період з 20.09.2022 року по 06.10.2022 року у сумі 2066,70 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved