Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно. [PERSON] стверджує, що він із відповідачкою [PERSON] не може дійти згоди на укладення договору про поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності, у зв`язку з чим і вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Просила суд ухвалити рішення, яким припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 31/100 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS] , які складаються з приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 44,40 м2, в тому числі житловою площею 30.30 м2, та гаража літ. ?Б?; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), право власності наквартиру №2 в житловому будинку [ADDRESS] загальною площею 44,40 м2, в тому числі житловою площею 30,30 м2, та гараж літ. ?Б?. Відповідач та представник відповідача не скористався своїм правом та не надав відзив на позовну заяву та/або письмові пояснення, будь-яку іншу заяву, в якій би було висловлено свою позицію по даній справі відносно предмету спору. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, [PERSON] належить на праві власності 31/100 частин житлового будинку [ADDRESS] /а.с.6/. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.10.2023року /а.с.7-9/ 31/100 частин житлового будинку [ADDRESS] складаються з :приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 44.40 м2, в тому числі житловою площею 30.30м2, а саме: коридор 2-1 площею 2.80 м2, кімната 2-2 площею12.90 м2, кімната 2-3 площею17.40 м2, комора 2-4 площею 1.20 м2, комора 2-5 площею 1.00м2, кухня 2-6 площею 6.80м2, санвузол 2-7 площею 2.30 м2; крім того гараж літ.Б /а.с.10-17/. Вартість зазначеного нерухомого майна складає 1 593783, 60 грн./а.с.26/. Іншим співвласником житлового будинку [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] , якій на праві власності належить квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] у вказаному житловому будинку /а.с.27/. Згідно приписів ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності прямо не встановлена законом. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.\~355, ч. 1 ст.\~356 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до\~ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Статтею 368 ЦК України\~передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Положеннями ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За положеннями ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч.3 ст.367 ЦК України визначено, що договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до положень ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Момент припинення права спільної власності співпадає з моментом виникнення права на частину майна, що раніше було об`єктом права спільної часткової власності, як на окремий об`єкт права власності. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991року ?Про практику застосування законодавства, що регулює право власності на житловий дім?, та відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995року ?Про судову практику по справам за позовами про захист приватної власності? поділ права спільної власності можливо здійснити якщо кожній зі сторін може бути виділена відокремлена частка будинку з самостійним виходом. Згідно п.7 вказаної постанови в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Як вже вище було зазначено, судом встановлено, що 31/100 частка житлового будинку [ADDRESS] є відокремленою від нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачці [PERSON] , оскільки складається з ізольованої квартири [ADDRESS] зазначеного житлового будинку та гаража літ.Б. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.141\~ЦПК України,\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються,\~ у разі задоволення позову - на відповідача, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 4496,40грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Outcome: approved