Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

31 грудня 2024 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його директором Гедзь О.В. В позові зазначено, що 21.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75264584 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12 970,00 грн. строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день. 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75264584 від 21.06.2021 р. укладеним з [PERSON] 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75264584 від 21.06.2021 року укладеним з [PERSON] , на загальну суму 41696,53 грн., з яких: 12 970,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28726,53 грн. - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 41 696, 53 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн та судовий збір. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник до суду направила заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики № 75264584 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за яким він отримав у позику 12970 грн. строком на 30 днів, яку зобов`язався повернути до 21 липня 2021 року та сплатити відсотки за користування коштами, які за зниженою ставкою складали 0,60% за день, а за понадстрокове користування позикою - 2,70% в день. При цьому орієнтовна загальна вартість позики за умовами укладеного договору складала 15292 грн. 93 коп. (а.с.22). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.18 Договору позики, юридичні адреси та реквізити сторін. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1-5.3 Договору позики). Відповідно до пункту 12 Договору, договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Того ж дня, сторони підписали Додаток № 1 до Договору позики №75264584 від 21 червня 2021 року, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за яким відповідач зобов`язаний був повернути позикодавцеві отриману суму позики у розмірі 12970 грн., сплатити відсотки за користування позикою в сумі 2322 грн. 93 коп. Позикодавець визначив, що загальна вартість позики отриманої відповідачем складатиме 15292 грн.93 коп. (а.с.23). Того ж дня, кошти в сумі 12970 грн. було перераховано на картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 12.12.2024 року ( а.с.49). 21 грудня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги за кредитним договором укладеним 21 червня 2021 року з відповідачем, що підтверджується копіями Договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 року, акту приймання-передачі документації, реєстром прав вимог № 4 Додаток № 1 до договору факторингу № 2112 від 21 грудня 2021 року (а.с.52-71). 31 березня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «Фінпром маркет» право вимоги, у тому числі за кредитним договором укладеним з відповідачем 21 червня 2021 року, що підтверджується копіями договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року, акту приймання-передачі документації Додаток № 2 до Договору факторингу №310323-ФК від 31.03.2023 року, реєстром боржників Додаток № 1 до Договору факторингу № 310323-ФК (а.с.72-92). В позовній заяві позивач зазначив, що заборгованість відповідача за вказаним договором позики станом на 27 грудня 2024 року складає 41696 грн. 53 коп., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 12970 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 28726 грн 53 коп ( а.с.7-12). За приписами ч.1, 2ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає укладеним договір про надання позики між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнавався. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих в позику коштів, в межах визначеного сторонами строку кредитування. З огляду на викладене, оскільки відповідач не виконав зобов`язання за договором позики № 75264584 укладеним 21 червня 2021 року, з нього на користь ТОВ «Фінпром маркет» слід стягнути заборгованість нараховану за тілом кредиту у повному обсязі. Разом з тим, судом встановлено, що розмір одержання процентів встановлений договором наступним чином: за зниженою ставкою 0,60% за день, а за понадстрокове користування позикою -2,70% в день. За даними Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідач зобов`язаний був сплатити кредиторові відсотки за користування позикою в сумі 2322 грн. 93 коп. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти за 30 днів користування кредитом, які відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту становлять суму у розмірі 2322 грн.93 коп. Оскільки позивач просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитом у сумі 28726 грн. 53 коп., однак належного розрахунку такої заборгованості не надав, та здійснив нарахування відсотків за договором за відсотковою ставкою 1,99 % на день, ( а.с.7-11) що взагалі не передбачено умовами договору укладеного з відповідачем, крім цього враховуючи, що 20 липня 2021 року відповідач сплатив 2245 грн 47 коп, які були зараховані на оплату заборгованості за відсотками, суд доходить висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення заборгованості за відсотками. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в сумі 77 грн 46 коп. З огляду на викладене вище, беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором позики, суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього на користь позивача заборгованості за договором позики №75264584 від 21.06.2021 року в загальному розмірі 13047 грн. 46 коп. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а також підтвердженні витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем в розмірі 3500 грн.

Outcome: partial