Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23 січня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) №23.01.2024-100002582. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 42 дні. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання з погашення заборгованості, внаслідок чого порушуються майнові права позивача, у зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 11880,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду від імені відповідача не надходило Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.8\~ст.178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України\~вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 23 січня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №23.01.2024-100002582 за умовами якого відповідачу надано на умовах строковості, платності і поворотності кредит у розмірі 6000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (пункти 4.1, 4.4 Пропозиції про укладення кредитного договору). Проценти на кредит нараховуються за: - кредитною ставкою «Економ», у розмірі 2% за один день користування кредитом протягом первинного періоду, тобто протягом 14 днів з дня надання кредиту; - кредитною ставкою «Стандарт», у розмірі 2,5% за один день користування кредитом, протягом всього строку на який надається кредит, окрім періоду застосування кредитної ставки «Економ» (п.п. 5-8 Заявки кредитного договору). Кредитодавець здійснив переказ коштів в сумі 6000 гривень, за кредитним договором №23.01.2024-100002582, що підтверджується копією відповідної квитанції (ID платежу: 2418119372) від 23 січня 2024 року. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 11880,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн, заборгованості по процентам в розмірі 5880,00 грн. Кредитний договір №23.01.2024-100002582 від 23 січня 2024 року відповідач [PERSON] підписав електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) E241. На підтвердження позовних вимог позивач надав довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №23.01.2024-100002582 від 23 січня 2024 року, згідно з якою заборгованість [PERSON] складає 11880,00 грн, з яких 6000 грн. - основний борг; 5880,00 грн. - проценти. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.ч.12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, 23 січня 2024 року, укладаючи кредитний договір №23.01.2024-100002582, ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] погодили порядок і строки виконання зобов`язання за кредитним договором, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитом. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно з цією статтею договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.525-526, 530, 1050 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, та те, що відповідачем та його представником доводи вказані позивачем не оспорювались, суд вважає, що позивач довів факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором №23.01.2024-100002582 від 23 січня 2024 року у розмірі 11880,00 грн, що складається з заборгованості по: тілу кредиту у розмірі 6000 грн та процентах у розмірі 5880,00 грн. Отже, позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №23.01.2024-100002582 від 23 січня 2024 року у розмірі 11880 грн. 00 коп. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2422,40 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved