Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

ТОВ «БІЗНЕС\~ПОЗИКА» звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Свої вимоги\~позивач обґрунтував\~тим,\~що 05.04.2023\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«БІЗНЕС ПОЗИКА»\~та [PERSON] \~було укладено\~договір №\~303527-КС-004\~про надання\~кредиту,\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію».\~Відповідно до\~п.\~1\~договору товариство\~надало позичальнику\~грошові кошти\~у розмірі\~27000,00грн.,\~на засадах\~строковості,\~поворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язався\~повернути грошові\~кошти та\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом у\~порядку та\~на умовах,\~визначених договором\~кредиту та\~правил про\~надання грошових\~коштів у\~кредит.\~Згідно з\~умовами договору\~кредиту,\~сторони визначили,\~що плата\~за користування\~кредитом є\~фіксованою та\~становить 1.16038889\~процентів за\~кожен день\~користування кредитом.\~Крім того,\~визначено,\~що протягом\~строку кредитування\~процентна ставка\~за кредитом,\~нараховуються на\~залишок заборгованості\~по кредиту,\~наявну на\~початок календарного\~дня,\~за період\~фактичного користування\~кредитом,\~із урахуванням\~дня видачі\~кредиту та\~дня повернення\~кредиту згідно\~графіку платежів.ТОВ «БІЗНЕС\~ПОЗИКА» свої\~зобов`язання\~за договором\~кредиту виконало,\~однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 303527- КС-004 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти на загальну суму 7 090,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у нього станом на 14.09.2024 \~ \~ \~ \~року утворилась\~заборгованість за\~договором №\~303527-КС-004\~про надання\~кредиту,\~в розмірі\~76\~819,16грн,\~що складається\~з:\~суми прострочених\~платежів по\~тілу кредиту\~-\~27\~000,00\~грн.;\~суми прострочених\~платежів по\~процентах -\~48\~159,51\~грн.; суми прострочених платежів за комісією - 1 659,65 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 303527-КС-004 про надання кредиту від 05.04.2023 року, що становить 76 819,16 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 27 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 48 159,51 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1 659,65 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в судове засідання не забезпечило явку свого представника, при подачі позову просило розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву щодо проведення розгляду справи у його відсутність. В заяві зазначив, про те, що позовні вимоги визнає частково в розмірі прострочених платежів по тілу кредиту 27000грн. В іншій частині позовних вимог просить відмовити. Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 05 квітня 2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 303527-КС-004 про надання кредиту. 05 квітня 2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 303527-КС-004 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Прийняття пропозиції підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0373. 05 квітня 2023 року між Товаристовм з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір № 303527-КС-004 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). Договір укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Відповідно до п. 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 27000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». В пунктах 2.2. -2.9. договору визначено, що позичальнику надається кредит в сумі 27000,00 грн., строком на 16 тижнів; термін дії договору до 26.07.2023; стандартна процентна ставка в день 2%, фіксована, знижена процентна ставка в день 1,16038889 % (фіксована ставка). Процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту 4050,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 56 720, 00 грн. Орієнтовна річна процентна ставка 12157,67% . Сторонами в пункті 3.2.3. договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів в період з 19.04.2023 по 26.07.2023, проценти за користування кредитом 25760,00грн., частковий платіж основної суми - 27000 грн., комісія за надання кредиту 4050,00грн., загальний платіж 56720, 00 грн. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 303527-КС-004 від 05.04.2023. На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви також був доданий Паспорт споживчого кредиту, в якому вказані основні умови кредитування та який підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2357. Відповідно до Інформаційної довідки вих. № 571/09 від 13.09.2024, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було проведено транзакцію на перерахування коштів на платіжну карту (емітент платіжної карти A-BANK) [PERSON] , на суму 27 000 грн. Позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 303527-КС-004 станом на 14.09.2024 з якого вбачається, що загальна заборгованість за договором: 76819,16грн.: 27000грн. заборгованість за кредитом, 48159,51грн. заборгованість по відсотках, 1659,65грн. - заборгованість по комісії, 0грн. - заборгованість по штрафам. Правовий статус позивача як фінансової установи, яка може здійснювати діяльність з надання коштів та банківських металів у кредит підтверджується листом Національного банку України та Витягом із Державного реєстру фінансових установ . Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформапційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Отже, з вище наведених норм та встановлених судом фактичних обставин вбачається, що сторонами з додержанням норм законодавства був укладений споживчий кредитний договір в електронній формі, узгоджені істотні умови кредитного договору: кредит, проценти за його користування, строк користування, графік погашення кредиту тощо. Відповідачем [PERSON] не подано жодних належних доказів, щодо спростування факту укладання ним договору № 303527-КС-004 про надання кредиту 05.04.2023 року з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в електронній формі, а саме: шляхом підписання одноразовим ідентифікатором. Відносини щодо споживчого кредитного договору крім вказаних норм ЦК України регулюються Законом України «Про споживче кредитування». Судом не встановлено порушень норм цього закону при укладанні сторонами кредитного договору. Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повернення отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. За положеннями статтей 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» і відповідачем договору про споживчий кредит дана фінансова установа надала позичальнику кредит, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі у визначений договором строк кредитування 16 тижнів з 05.04.2023 року до 26.07.2023 року ( п. 2.10, п 2.11 договору № 303527-КС-004 від 05.04.2023 року). Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 16 тижнів, тобто до 26.07.2023 року, після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Позивачем не подано належних та допустимих доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з вище наведеного, сторонами було узгоджено умови кредитного договору: сума кредиту 27\~000 грн., проценти за користування кредитом 25670,00 грн, комісія за надання кредиту 4050,00 грн., загальний платіж 56720,00 грн. Відсотки за користування кредитом, які нараховані позивачем у розрахунку сторонами не узгоджувались. Суд не бере до уваги твердження відповідача, про його визнання позовних вимог лише частково, а саме в сумі тіла кредиту, оскільки відповідачем не подано жодних належних доказів, про невірне нарахування заборгованості по відсоткам за користування кредитом чи по комісії за надання кредиту, також не надано суду і належних доказів, щодо повного погашення визначених та погоджених сторонами у спірному договорі (згідно встановленого графіку) суми визначних відсотків за користування кредитом та суми визначеної комісії за надання кредиту. Позивач зазначає, тим самим визнає, що відповідачем частково були виконані зобов`язання за кредитним договором, на загальну суму 7090,00грн. саме сплачено: по відсоткам 4699,65грн., та по комісії 2390,35грн. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених відсотках та комісії за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування. Тому суд, не бере до уваги поданий розрахунок заборгованості щодо нарахування відсотків за невиконання умов договору за період з 05.04.2023 року по 14.09.2024 року, оскільки, позивачем не було враховано положення ст. 1050 ЦК України, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, а за умовами договору №303527-КС-004 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 05 квітня 2023 року сторони встановили строк кредитування 16 тижнів, тобто до 26.07.2023 року, включаючи дату отримання та повернення позики. Отже, враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача має бути стягнута, з урахуванням узгодженого сторонами в договорі та сплачених відповідачем сум, заборгованість по тілу кредиту в сумі - 27000,00грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 25670,00грн. - 4699,65грн. = 20970,35грн. та заборгованість по комісії за надання кредиту в сумі 4050,00грн. - 2390,35грн. = 1659,65грн., а всього 56720,00грн. - 7090,00 грн. = 56011,00грн. В іншій частині позовних вимог має бути відмовлено. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1765,93грн., що становить 72,9 % від задоволених судом позовних вимог. Сплата судового збору позивачем підтверджується платіжною інструкцією № 6653 від 26.09.2024.

Outcome: partial