Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 19271 грн, 85 коп., з яких 10915 грн 83 коп основної заборгованості за кредитом, 8356 грн 02 коп заборгованості за комісією, також стягнути судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] підписала з АТ «РВС БАНК» заяву-договір № 0050491 від 07 лютого 2020 року про надання банківської послуги (платіжна картка простір), що є договором при приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Підписанням заяви-договору 0050491 від 07 лютого 2020 року [PERSON] акцептувала публічну пропозицію банку щодо укладення договору (оферту) та уклала таким чином з АТ «РВС БАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зміст якого викладений у заяві-договорі, публічній пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та тарифах банку, що розміщені на сайті банку. Крім того, підписанням заяви-договору відповідач надала підтвердження, що ознайомлена з інформацією, що міститься в тарифах банку та правилах користування платіжними картками АТ «РВС БАНК», що є складовою частиною публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Як вбачається з паспорту споживчого кредиту від 07 лютого 2020 року, своїм підписом [PERSON] письмово підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надану, виходячи з обраних умов кредитування, отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної ситуації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за договором. Сума кредиту становить 20202,02 грн, строком на 12 місяці. Процентна ставка за кредитним лімітом становить 18 % річних. Графік платежів до 07 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 2862,22 грн. Крім того, щомісячна комісія за супроводження кредиту 5 % від суми даного кредиту. Кредит надається клієнту на споживчі потреби, спосіб видачі переказ на картковий рахунок клієнта. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим у неї наявна прострочена заборгованість за заявою-договором у розмірі 19271, 85 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 04 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не прибув, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибула, про розгляд справи повідомлялася належним чином, а саме шляхом скерування рекомендованого поштового відправлення, однак таке повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній», та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Яворівського районного суду Львівської області. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05 лютого 2025 року, є дата складення повного судового рішення 10 лютого 2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 лютого 2020 року між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] підписано заяву-договір № 0050491 від 07 лютого 2020 року про надання банківської послуги (банківська картка простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб Відповідно заяви-договору про надання банківської послуги (платіжна картка простір) № 0050491 від 07 лютого 2020 року, відповідач її підписанням погодилася, що заява-договір з паспортом споживчого кредиту та графіком погашення складають договір про надання банківських послуг, також відповідач акцептувала укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєдналася до умов договору. Також [PERSON] отримала від АТ «РВС БАНК» свій примірник заяви-договору та відповідно була ознайомлена з публічною пропозицією АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами заяви, відповідачу було надано споживчий кредит, шляхом переказу на картковий рахунок клієнта у сумі 20202, 02 грн., строком на 12 місяці, з процентною ставкою 18 % річних (тип ставки фіксована), а також з разовою комісією при видачі кредиту 1 % від суми наданого кредиту та щомісячною комісією за супроводження кредиту 5 % від суми наданого кредиту. В день підписання заяви-договору № 0050491 від 07 лютого 2020 року відповідач [PERSON] отримала платіжну картку, яка відкрита, згідно із умовами заяви-договору № 0050491, що підтверджується розпискою щодо отримання платіжної картки. Додатком № 1, який є невід`ємною частиною заяви-договору № 0050491 від 07 лютого 2020 року, та який підписаний відповідачем [PERSON] , визначаються складові загальної вартості споживчого кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, супутні витрати позичальника та інші послуги, а також визначено методи нарахування відсотків, а саме мета кредиту споживчий кредит, форма забезпечення без забезпечення, сума кредиту 20202,02 грн; строк користування 12 місяці, номінальна процентна ставка (річних) 18, комісія за розрахунково-касове обслуговування заборгованості 5 %, комісія за надання кредиту 202, 02 грн., проценти нараховуються на залишок заборг6ованості щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту до календарної дати. Відповідно до ч.ч.1, 2, 6, 10 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного з гідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного з гідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Як вбачається з матеріалів та встановлено судом, відповідачем [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, яким також визначаються основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та передбачено інформацію щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати КЦС у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20, у складі колегії суддів другої судової палати КЦС у постанові від 26 грудня 2019 року у справі №467/555/19 у спорах між банком та фізичними особами, які отримали кредитні кошти, дійшов висновку, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості боржника [PERSON] за договором № 00504891 від 007 лютого 2020 року станом на 11 липня 2024 року у відповідача утворилася заборгованість загальною сумою 19271,85 грн., яка складається з 10915,83 грн. сума заборгованості по кредиту, 8356,02 грн. сума заборгованості по комісії. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його з-міст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У матеріалах справи наявний розширений розрахунок заборгованості, а доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, тому розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18. Також суд звертає увагу, що матеріали справи містять докази здійснення часткового погашення відповідачем суми заборгованості, а саме відповідач періодично оплачувала суму коштів на погашення боргу, що також підтверджує факт визнання нею наявних кредитних зобов`язань перед АТ «РВС БАНК» . У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку - АТ «РВС БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «РВС БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 19271, 85 грн. заборгованості за наданим кредитом. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. З огляду на те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, а розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачем кредитними коштами, та враховуючи, що з боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача АТ «РВС БАНК», а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» слід стягнути заборгованість в сумі 19271, 85 грн. за заявою-договором № 10050491 від 07 лютого 2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір у розмірі 2422, 40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2 від 16 липня 2924 року. На підставі вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422, 40 грн на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved