Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в якому просить встановити юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є дочкою [PERSON] , 1911 року народження, яка померла [INFO] , а остання є відповідно її мамою. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що його батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Дошлюбним прізвищем його матері, [PERSON] , було Вольська, її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Тобто [PERSON] є його дідом, а [PERSON] є його бабою, а він відповідно їх внуком, оскільки вони є батьками його матері. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на належне їй майно, а також на майно, яке нею фактично успадковане, але юридично не оформлене після смерті її матері, [PERSON] . Він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки нею складено заповіт на все майно в його користь. Перед нотаріусом ним також заявлено про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) , яка належала матері [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої [PERSON] спадщину за законом фактично прийняла, але юридично не оформила. Однак нотаріус в усному порядку йому роз`яснила про необхідність підтвердження родинних зв`язків, а саме того, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , а вона відповідно її дочкою, а в разі відсутності документів на підтвердження родинних зв`язків про необхідність звернення в суд для встановлення юридичного факту родинних відносин. Позивач стверджує, що пошуки документа, зокрема свідоцтва про одруження його баби, [PERSON] , не дали результату. Просить суд взяти до уваги, що причиною цьому є те, що його баба, [PERSON] , 1934 року народження, 15 липня 1950 року із села Нова Кам`янка, Жовківського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 29 липня 1950 року була виселена на спецпоселення в Томську область, з якого звільнена 09 вересня 1959 року, на підставі статті 3 Закону Української РСР від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жерт політичних репресій на Україні» реабілітована. Крім неї були виселені та в подальшому звільнені [PERSON] , 1892 року народження, [PERSON] , 1911 року народження, [PERSON] , 1936 року народження, що підтверджується довідкою № 4/4-2262, яка видана 18 листопада 1992 року інформаційним центром Управління внутрішніх справ Львівської області МВС України. Стверджує, що його баба, [PERSON] , зареєструвала шлюб із [PERSON] у 1956 році, проживаючи на території, яка належить на сьогоднішній день російській федерації. Він звертався в Жовківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо актового запису про укладення шлюбу [PERSON] , однак йому повідомлено, що відомості про шлюб в реєстрі актів цивільного стану відсутні. Ще 20 листопада 1991 року виконавчий комітет Новокам`янської сільської ради Жовківського району Львівської область звертався із клопотанням в Ассінську міську раду про надіслання дубліката чи копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , яке відбулося в 1956 році, на що було надано відповідь про необхідність уточнення місця реєстрації шлюбу, так як по [PERSON] за 1956 рік актовий запис про шлюб не значиться. Позивач вважає, що крім наведених вище доказів факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , а остання є відповідно її матір`ю підтверджується також довідками № 694 та № 695, які видані 18 листопада 2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 26 травня 2006 року. Позивач просить врахувати, що дошлюбне прізвище його баби зазначено як [PERSON] , а не [PERSON] як у її матері згідно свідоцтва про смерть. В той же час рік народження його баби, [PERSON] , а саме 1934 рік, відповідає року народження вказаному у свідоцтві про народження [PERSON] . Саме прізвище [PERSON] , а не [PERSON] фігурує у довідці 4/4-2262, яка видана 18 листопада 1992 року інформаційним центром Управління внутрішніх справ Львівської області МВС України. Також просить суд взяти до уваги, що з акта про проживання особи № 224, який складений 03 квітня 2024 року мешканцями [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають в будинку [ADDRESS] , [ADDRESS] відповідно та підтверджений виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 08 квітня 2024 року, вбачається, що громадянка [PERSON] , 1911 року народження, являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , проживали у будинку [ADDRESS] , і вели спільне господарство. А тому просить задовольнити його позовні вимоги, так як встановити іншим способом факт родинних відносин як рішенням суду неможливо. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження на 14 лютого 2025 року о 09 год. 10 хв. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак він подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Рава-Руської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, тобто фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Оскільки встановлення юридичного факту родинних відносин, пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд розглядає питання встановлення юридичного факту родинних відносин в порядку позовного провадження. Відповідно до норми п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Нова Кам`янка, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10 січня 2000 року. Його батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , яке видане 25 вересня 1982 року Новокам`янською сільською радою. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Новокам`янською сільською радою 02 вересня 1979 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02 вересня 1979 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 02 вересня 1979 року було зроблено запис за № 7. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем матері позивача, [PERSON] , було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане Новокам`янською сільською радою 24 березня 1961 року, стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Тобто [PERSON] є дідом, а [PERSON] є бабою позивача, а позивач відповідно їх внуком, оскільки вони є батьками матері позивача. [PERSON] померла [INFO] , про що 22 січня 2013 року було складено відповідний актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Новокам`янською сільською радою Жовківського району Львівської області 22 січня 2013 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а також на майно, яке нею фактично успадковане, але юридично не оформлене після смерті її матері, [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, який 17 липня 2012 року складено та посвідчено Бап Євгенією Федорівною, секретарем Новокам`янської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 68, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла її онукові, [PERSON] , тобто позивачу. Як наслідок суд констатує, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті його баби, [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Суд враховує, що [PERSON] в шестимісячний строк, а саме 25 червня 2013 року, після смерті баби, [PERSON] , яка померла [INFO] , звернувся в Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину. Протягом цього строку він не відмовився від прийняття спадщини. Крім того позивач був зареєстрований та постійно проживав разом із [PERSON] на день відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця. Тобто [PERSON] прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті його баби, [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрований та постійно проживав зі спадкодавцем на день відриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця, а також враховуючи норму ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, протягом цього строку не відмовився від прийняття спадщини. Внаслідок звернення позивача у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області 25 червня 2013 року після смерті [PERSON] було зареєстровано спадкову справу № 342/2013, номер у Спадковому реєстрі 54651256, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34359284 від 25 червня 2013 року. Державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольгою Ярославівною 10 березня 2016 року було видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , 1934 року народження, померлої [INFO] , а саме серії [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за № 235. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарським будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] і складається з двох кімнат, житловою площею 39,6 кв. метри, кухні, кладової, коридору, веранди, загальною площею 83,6 кв. метри, при будинку є два сараї, споруди. Видача позивачу нотаріусом даного свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] підтверджує те, що він прийняв спадщину після її смерті. Як зазначає позивач у позовній заяві, ним піднято питання також про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) , яка належала матері [PERSON] , [PERSON] , після смерті якої [PERSON] спадщину за законом фактично прийняла, але юридично не оформила. Так з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 518279, який виданий та зареєстрований 23 грудня 2011 року Жовківською районною державною адміністрацією у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6627, вбачається, що [PERSON] як члену колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Лесі України» Новокам`янської сільської ради Жовківського району Львівської області на підставі розпорядження голови Жовківської РДА від 22 травня 2001 року № 352, належило право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ТзОВ « Лесі України», розміром 1,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 06 червня 2006 року було зроблено відповідний актовий запис за № 25, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Новокам`янською сільською радою Жовківського району Львівської області 06 червня 2006 року. Викладеним у довідці № 693, яка видана 18 листопада 2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що в Новокам`янській сільській раді Жовківського району Львівської області заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] як дочка [PERSON] була спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Однак нотаріус в усному порядку роз`яснила позивачу про необхідність підтвердження родинних зв`язків, а саме того, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , а вона відповідно її дочкою, а в разі відсутності документів на підтвердження родинних зв`язків про необхідність звернення в суд для встановлення юридичного факту родинних відносин. Як зазначає позивач у позовній заяві, пошуки документа, зокрема свідоцтва про одруження його баби, [PERSON] , не дали результату. Суд враховує, що [PERSON] , 1934 року народження, 15 липня 1950 року із села Нова Кам`янка, Жовківського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 29 липня 1950 року була виселена на спецпоселення в Томську область, з якого звільнена 09 вересня 1959 року, на підставі статті 3 Закону Української РСР від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жерт політичних репресій на Україні» реабілітована. Крім неї були виселені та в подальшому звільнені [PERSON] , 1892 року народження, [PERSON] , 1911 року народження, [PERSON] , 1936 року народження. Викладене підтверджується довідкою № 4/4-2262, яка видана 18 листопада 1992 року інформаційним центром Управління внутрішніх справ Львівської області МВС України. Як зазначає позивач у позовній заяві, його баба, [PERSON] , зареєструвала шлюб із [PERSON] у 1956 році, проживаючи на території, яка належить на сьогоднішній день російській федерації. На звернення позивача в Жовківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо актового запису про укладення шлюбу [PERSON] йому було повідомлено, що відомості про шлюб в реєстрі актів цивільного стану відсутні. Суд враховує, що ще 20 листопада 1991 року виконавчий комітет Новокам`янської сільської ради Жовківського району Львівської область звертався із клопотанням в Ассінську міську раду про надіслання дубліката чи копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , яке відбулося в 1956 році, на що було надано відповідь про необхідність уточнення місця реєстрації шлюбу, так як по [PERSON] за 1956 рік актовий запис про шлюб не значиться. Крім наведених вище доказів факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , а остання є відповідно її матір`ю підтверджується також наступними доказами. Так з довідці № 694, яка видана 18 листопада 2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що громадянка [PERSON] , 1911 року народження, проживала постійно та була зареєстрована до дня смерті, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Викладеним у довідці № 695, яка видана 18 листопада 2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , дочка [PERSON] , була зареєстрована та проживала разом із своєю матір`ю, [PERSON] , на день її смерті, а саме станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області, та вели спільне господарство. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 26 травня 2006 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень 26 травня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 09. Суд звертає увагу, що даний актовий запис поновлено. При цьому суд враховує, що дошлюбне прізвище баби позивача зазначено як [PERSON] , а не [PERSON] як у її матері згідно свідоцтва про смерть. В той же час рік народження баби позивача, [PERSON] , а саме 1934 рік, відповідає року народження вказаному у свідоцтві про народження [PERSON] . Саме прізвище [PERSON] , а не [PERSON] фігурує у довідці 4/4-2262, яка видана 18 листопада 1992 року інформаційним центром Управління внутрішніх справ Львівської області МВС України. Також суд бере до уваги, що з акта про проживання особи № 224, який складений 03 квітня 2024 року мешканцями [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають в будинку [ADDRESS] , [ADDRESS] відповідно та підтверджений виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 08 квітня 2024 року, вбачається, що громадянка [PERSON] , 1911 року народження, являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , проживали у будинку [ADDRESS] , і вели спільне господарство. Суд враховує, що встановити іншим способом факт родинних відносин як рішенням суду неможливо, оскільки спадкодавці померли, втратили цивільну правоздатність та дієздатність, актовий запис про укладення шлюбу [PERSON] відсутній. Аналізуючи представлені документи, надаючи оцінку всі доказам в сукупності, суд дійшов висновку про наявність та обгрунтованість підстав для встановлення юридичного факту родинних відносин між фізичними особами, а саме те, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є дочкою [PERSON] , 1911 року народження, яка померла [INFO] , а остання є відповідно її мамою. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити.

Outcome: approved