Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

\~05.03.2024 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №22033000269042 від 10.01.2020 року у сумі 104827,69 грн. Також 05.03.2024 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №26204000416608 від 29.03.2019 року у сумі 83579,83 грн. Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» обґрунтовані наступним. 10.01.2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22033000269042, відповідно до якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 72036,72 грн. строком на 48 місяців з оплатою процентів в розмірі 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56,0 % річних - за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 10.01.2020 по 09.02.2021 в розмірі 3 % від суми кредиту, з 10.02.2021 по 09.02.2022 2,5 % від суми кредиту, з 10.02.2022 по 09.02.2023 1,5 % від суми кредиту, з 10.02.2023 по 10.01.2024 0,925 % від суми кредиту. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних платежів 48 обов`язкових платежів в сумі не менше 2 931,89 грн. Дата та розмір обов`язкового платежу зазначається в графіку платежів, що викладені в розділі 4 Договору. До моменту підписання кредитного договору відповідач ознайомився та погодився з умовами Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, Тарифами Банку, Публічним договором (офертою) АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та іншою інформацією за відповідною банківською послугою, що містяться в УДБО та оприлюднені на Офіційному сайті Банку та у відділеннях Банку. 12.07.2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 12/07/23, строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року. Відповідно до п.1.1 Договору факторингу № 12/07/23, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Згідно з витягом із Реєстру Боржників до Договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 року, від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 105494,03 грн. 29.01.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до відповідача за кредитним договором. Пунктом 1.1 Договору факторингу встановлено, що перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників від 29.01.2024 до договору факторингу №29/01/24-01 від 29.01.2024. Згідно з Реєстром боржників від 29.01.2024 до Договору факторингу № 29/01/24-01 від 29.01.2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 105494,03 грн. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 11.07.2023 р. виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 104827,69 грн., яка складається з: 36220,82 грн. - залишок простроченого кредиту; 1,43 грн. - залишок прострочених відсотків; 42832,34 грн. - залишок прострочених комісій; 25773,1 грн. залишок строкового кредиту, яку позивач просить стягнути на свою користь, а також стягнути судові витрати. Крім того, 29.03.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26204000416608 про встановлення кредитного ліміту, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 36128,97 грн. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту з автоматичною пролонгацією. Якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому Договорі. Подовження строку дії кредитної лінії може здійснюватися необмежену кількість разів. (п.1.2.2. Розділ 1. Основні умови договору). Відповідно до п. 1.2.3. Договору кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 48,00 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56% річних. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 58.89% . 12.07.2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 12/07/23, строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року. Відповідно до п.1.1 Договору факторингу № 12/07/23, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Згідно з витягом із Реєстру Боржників до Договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 року, від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 83864,61 грн. Відповідно до Акту приймання-передачі прав вимоги, Акту приймання-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023, від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 83864,61 грн. 29.01.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до відповідача за Кредитним договором. Пунктом 1.1 Договору факторингу встановлено, що перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників від 29.01.2024 до договору факторингу №29/01/24-01 від 29.01.2024. Згідно з Реєстром боржників від 29.01.2024 року до Договору факторингу № 29/01/24-01 від 29.01.2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 83864,61 грн. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 11.07.2023 р. виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 83579,83 грн., яка складається з: 14683,48 грн. - залишок простроченого кредиту; 46096,05 грн. - залишок прострочених відсотків; 1424,81 грн. - залишок нарахованих строкових відсотків; 21375,49- залишок строкового кредиту, яку позивач просить стягнути із відповідача на свою користь, а також стягнути судові витрати. Ухвалами суду від 19.03.2024 року відкрито провадження у справах за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 09.07.2024 року цивільну справу №191/953/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості та цивільну справу №191/954/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості об`єднано в одне провадження та присвоєно їм спільний номер №191/953/24 (провадження № 2/191/329/24). У сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явився, представник позивача просив проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, будучи обізнаним про те, що у провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває дана справа, до судового засідання вчетверте не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, вкотре подав до суду заяву про перенесення розгляду справи з майже ідентичним змістом, де підставою зазначив необхідність більш детально ознайомитися зі справою. В той же час жодного разу не з`явився до суду для ознайомлення зі справою. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними письмовими доказами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 29.03.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26204000416608, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 36128,97 грн. строком на 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту з автоматичною пролонгацією. Якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому Договорі. Подовження строку дії кредитної лінії може здійснюватися необмежену кількість разів. (п.1.2.2. Розділ 1. Основні умови договору). Відповідно до п. 1.2.3. Договору кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 48,00 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56% річних. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 58.89%. Крім того, 10.01.2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22033000269042, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 72036,72 грн. строком на 48 місяців зі сплатою 0,001% річних та 56,00% річних за прострочену заборгованість. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: з 10.01.2020 року по 09.02.2021 року в розмірі 3 % від суми кредиту, з 10.02.2021 року по 09.02.2022 року 2,5 % від суми кредиту, з 10.02.2022 року по 09.02.2023 року 1,5 % від суми кредиту, з 10.02.2023 року по 10.01.2024 року 0,925 % від суми кредиту. Кредитні договори №26204000416608 від 29.03.2019 року та №22033000269042 від 10.01.2020 року були особисто підписані [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Факт тривалого користування відповідачем кредитними коштами, наданими АТ «Банк Кредит Дніпро» підтверджуються виписками по особовим рахункам [PERSON] № [NUMBER] за період з 10.01.2020 року по 11.07.2023 року та № [NUMBER] за період з 29.03.2019 року по 11.07.2023 року, що містяться в матеріалах справи. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1ст.1047 ЦК України). Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитними договорами та виписками по особовим рахункам відповідача. 12 липня 2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 12/07/23, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] за кредитними договорами №26204000416608 від 29.03.2019 року та №22033000269042 від 10.01.2020 року. 29 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 29/01/24-01, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] за кредитними договорами №26204000416608 від 29.03.2019 року та №22033000269042 від 10.01.2020 року. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, права вимоги за кредитними договорами №26204000416608 від 29.03.2019 року та №22033000269042 від 10.01.2020 року, укладеними [PERSON] з первісним кредитором, перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Згідно зі змістом ст. 536 ЦК України, за користування грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти та розмір процентів встановлюється договором. Частиною другою ст. 615 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом також було встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, яка становить 83579,83 грн. за кредитним договором №26204000416608 від 29.03.2019 року та 104827,69 грн. за кредитним договором №22033000269042 від 10.01.2020 року, що підтверджується розрахунками заборгованості. Розрахунки заборгованості проведені з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов договорів, а відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, а також власних розрахунків заборгованості. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитних договорів, ними дотримано письмову форму укладення кредитних договорів, які є укладеними відповідно до вимог ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитних договорів було досягнуто згоди відносно всіх їх істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 4 частини 2 статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем належними доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» засновані на законі та умовах укладених договорів, обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №26204000416608 від 29.03.2019 року у розмірі 83579,83 грн. та за кредитним договором №22033000269042 від 10.01.2020 року у розмірі 104827,69 грн. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача в сумі 4844,80 грн. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України,\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Стосовно судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, суд зауважує таке. Згідно пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав копію договору надання правничої допомоги №16/02/24 від 16.02.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі учасника бюро адвоката Тараненка Артема Ігоровича, копію довіреності від 30.10.2023 року, копію Додаткової Угоди №1 до Договору про надання правничої допомоги №16/02/24 від 16.02.2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956, копії актів прийому-передачі наданих послуг від 16.02.2024 року. Договором надання правничої допомоги №16/02/24 від 16.02.2024 року, підтверджено, що він укладений між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі учасника бюро адвоката Тараненка Артема Ігоровича про надання правової допомоги, з визначенням у ньому розмірів оплати та порядку розрахунків. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 16.02.2024 року, загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, які були сплачені позивачем адвокату, становить 9000,00 грн. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що витрати позивача на правову допомогу в цій справі становлять 9000,00 грн., що підтверджується договором надання правничої допомоги №16/02/24 від 16.02.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі учасника бюро адвоката Тараненка Артема Ігоровича, копією довіреності від 30.10.2023 року, копією Додаткової Угоди №1 до Договору про надання правничої допомоги №16/02/24 від 16.02.2024 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956, копіями актів прийому-передачі наданих послуг від 16.02.2024 року, та які підлягають стягненню з відповідача, як судові витрати по цій цивільній справі. Позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України було надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв. Таким чином, суд знаходить доведеними судові витрати на професійну правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі у сумі 9000,00 грн., які понесені позивачем, та за правилами\~статті 141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню стороною відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved