Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Адвокат Медведєв Дмитро Сергійович в інтересах [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням інфляційних втрат та 3 відсотків річних. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.07.2016 [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 5000 доларів США зі строком повернення до 14.07.2017, про що укладено розписку. Відповідач гроші в обумовлений строк не повернула. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути заборгованість, однак останній свої зобов`язання перед позивачем не виконує. Сума боргу станом на час подання позову становить 190000 грн. Відповідач, крім основної суми боргу, повинна сплатити 3% річних в сумі 36136,44 грн., інфляційні втрати в сумі 157012,65 грн. та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 147459,34 грн., що загалом за період з 25.05.2017 по 15.11.2023 складає 359631,84 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача борг в розмірі 190000 грн., 3% річних в сумі 36136,44 грн., інфляційні втрати в сумі 157012,65 грн., пеню сумі 147459,34 грн. 18.03.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 25.11.2024 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Інші учасники справі в судове засідання не прибули. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 14.07.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики на суму 5000 доларів США на строк до 14.07.2017, про що останньою складена розписка від 14.07.2016. Відомості про виконання відповідачем своїх зобов`язання відповідно до умов укладеного договору відсутні. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновідомим є той факт, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України згідно з якою якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Спеціального порядку визначення суми, яка підлягає сплаті у гривнях, сторони в укладеному ними договорі не погодили. ЄСПЛ у рішенні від 28.10.1999 у справі "Брумареску проти Румунії" звертав увагу, що одним з найважливіших є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що у випадку, коли суд виніс рішення у справі, питання більше не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Отже, кредитор, користуючись своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання, пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором з боржника у гривнях, з урахуванням чого валютою такого зобов`язання з цієї дати стала національна валюта - гривня. Аналогічна позиція зазначена у постанові Касаційного господарського суду від 08.12.2022 по справі № 921/542/20. Судом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, які виникли у неї з договору позики від 14.06.2016, та не повернула грошові кошти в розмірі 5000 доларів США в строк до 14.07.2016, допустивши прострочення. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять. Відтак, відповідач повинен повернути позивачу грошові кошти за договором позики в розмірі 190000 грн., оскільки позивач, як кредитор, користуючись своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання, пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором з боржника у гривнях. Вимога про стягнення 3% річних в сумі 36136,44 грн. підлягає частковому задоволенню у розмірі 28595, 02 грн., оскільки їх нарахування за період з 24.02.2022 по 15.11.2023 здійснено безпідставно без врахування вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 157012,65 грн., оскільки норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях із визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 147459,34 грн., суд відзначає, що в позові жодним чином не обґрунтовані підстави для нарахування пені в зазначеному розмірі та, крім того, нарахування пені здійснено безпідставно без врахування вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. З урахуванням наведеного та встановлених обставин у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 218595,02 грн., з яких 190000 грн - борг, 28595, 02 грн - 3% річних нарахованих на суму заборгованості. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених в сумі 2185,57 грн.

Outcome: partial