Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 лютого 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Форза" та [PERSON] було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200213975. Договір укладено в електронній формі та підписано електронним цифровим підписом. На рахунок, вказаний відповідачем було перераховано грошові кошти в розмірі 4298 грн.. Відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування, однак здійснив оплат на суму 2382,73 грн. та припинив вносити платежі. 30 червня 2021 року ТОВ "Фінансова компанія "Форза" та ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" уклали договір факторингу, згідно якого позивач отримав право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 28 жовтня 2024 року заборгованість перед позивачем становить 16101,13 грн.. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 22175,31 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 лютого 2020 року між ТзОВ "Фінансова компанія "ФОРЗА" та [PERSON] укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200213975, згідно якого загальний розмір кредиту становить 4304,45 грн., дата видачі кредиту 22 лютого 2020 року, дата погашення заборгованості 07 березня 2020 року. За умовами вказаного договору, кредитні кошти повинні були бути зараховані на вказаний [PERSON] номер банківської картки. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу Україниправочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Закон України "Про електронну комерцію" регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Згідно п.п.5 п.1 ст.3 Закону України "Пре електронну комерцію", електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п.п.5 п.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті; електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У відповідності до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В судовому засіданні встановлено укладення електронного правочину, а саме кредитного договору №000200213975 від 22 лютого 2020 року між ТзОВ "Фінансова компанія "ФОРЗА" та [PERSON] , шляхом його підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором b548713f. Отже, даний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У ст.526\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.1054\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу\~України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Із матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Форза" та ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" укладено договір факторингу №20210630-Ф/2, згідно з яким до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №000200213975 від 22 лютого 2020 року, боржник\~ [PERSON] 09 липня 2021 року позивач направив відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги та вимогу оплатити заборгованість за договором №000200213975 від 22 лютого 2020 року(а.с.37). Проте, ні протягом встановленого у вимозі строку, ні станом на день звернення до суду з позовною заявою відповідач не вчинив жодних дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення [PERSON] .. На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування підписав договір з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування. [PERSON] , при укладанні договору кредиту, вказав номер свого карткового рахунку на який просив перерахувати надані йому кредитні кошти. Таким чином, відповідач був обізнаний про всі умови кредитного договору та прийняв їх як справедливі та прийнятні для себе і не звертався із заявами або скаргами щодо зміни умов кредитування та не пред`являв вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТзОВ "Фінансова компанія "ФОРЗА" не повернуті, а ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" отримало право вимоги за кредитним договором, а також те, що вимоги ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно виписки (розрахунку) з особового рахунку [PERSON] станом на 28 жовтня 2024 року заборгованість за договором від 22 лютого 2020 року становить 16101,13 грн, а саме: залишок заборгованості за тілом - 4 298,00 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування - 1 192,65 грн.; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано Новим кредитором за період 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року) - 9 670,50 грн.; заборгованість за пенею - 0,00 грн.; інфляційне збільшення - 939,98 грн. (нараховано Новим кредитором за період 03 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року). Вказаний розрахунок заборгованості є чітким та зрозумілим, містить усю необхідну інформацію щодо періоду виникнення боргу та його розміру. Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості зі сторони відповідача до суду не надходило, як і відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за умовами укладеного між сторонами договору. При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з наступного. За змістом ч.1, п.1 ч.3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов в частині стягнення боргу задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн.. Положеннями ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Заявлені позивачем до стягнення витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом вищезазначеної справи становлять 7000 грн.. Згідно п.п.1, 2 ч.2 ст.137\~ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу положень ст.137\~ЦПК України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. З наданих суду доказів вбачається, що 24 жовтня 2024 року між позивачем та адвокатом Бачинським О.М. було укладено договір про надання правової допомоги №20241024-5К. Згідно п.4.2 вищевказаного договору сторонами узгоджено, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000 грн. Розділом 2 вищевказаного договору визначені характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом, обсяг наданих послуг. Як вбачається з рахунку суми судових витрат вбачається, сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 7000 грн. та яка включає в себе оплату послуг адвоката за: аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, підготовку позовної заяви у справі, збирання доказів долучених до позовної заяви, підготовку та подання заяв, скарг, клопотань чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи. Відповідно до вищевказаного розрахунку загальна вартість адвокатських послуг становить 7000 грн. При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витратна професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до яких судне зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved