Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД N 265095 від 30.08.2023 року, [PERSON] , 30.05.2023 року об 17 годині 17 хвилин, рухаючись по вул. Орловській, 1-Б, в районі е/о №274 у м. Дніпрі, керуючи транспортним засобом мопед «Action YB5ОQT-15J» 49 см3 (рама № [NUMBER] ) без державної реєстрації, на перехресті рівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що здійснювала рух по головній дорозі в наслідок чого відбулося зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначений протокол про адміністративне правопорушення розглянуто 06.09.2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська в рамках справи про адміністративне правопорушення № 204/8850/23, за результатами розгляду, якої винесено постанову про визнання [PERSON] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Отже, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлено потерпілу особу та особу правопорушника, яка винну у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Її цивільно-правова відповідальність застрахована в ПрАТ «УСК «Княжна» відповідно до полісу №214782451. У відповідності до заказ-наряду б/н від 01.06.2023 року, нею було витрачено на відновлювальний ремонт транспортного засобу, який був пошкоджений внаслідок спричиненого водієм [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди у сумі 28 905 грн. Отже, сума збитків завданих ДТП становить 28905 грн., які підлягають стягненню з МТСБУ в порядку п.п. (а) п. 41,1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 28905,00 грн. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені процесуальні витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі\~в загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання. Ухвалою Ленінського\~районного\~суду\~м.\~Дніпропетровська від 09.09.2024 року, підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлені належним чином, не з`явилися та не повідомили про причини неявки. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, Чепіков О., надав суду відзив, згідно якого зазначив, що предметом позову є стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 28 905 гривень та стягнення з відповідачів на користь позивача понесені процесуальні витрати. Позовні вимоги до відповідача, МТСБУ - не визнаються та заперечуються в повному обсязі. Заявлені вимоги не узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини між сторонами спору. Спірні правовідносини, які виникли в даному випадку між відповідачем та позивачем регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами ЦК України. Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія мопеда застрахована не була. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, саме на потерпілого при зверненні в суд покладається обов`язок подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Крім того, в позовній заяві говориться, що [PERSON] керував мопедом «Action YB5ОQT-15J» 49 см3 (рама № LYDNCBFО2D 1201725). Мопед є двоколісним транспортним засобом, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см. У даному випадку мопед, яким керував [PERSON] підпадає під ознаки транспортного засобу, однак не вважається таким, оскільки Законом невстановлено коригуючий коефіцієнт. Мопед не відноситься до транспортних засобів у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», а тому не підлягає обов`язковому страхуванню за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За таких обставин, законодавчо визначено, що у даному випадку МТСБУ не відшкодовує за рахунок коштів фонду захисту потерпілих шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки мопед в розумінні норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є транспортним засобам. Оскільки згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У пункті 1.5 статті 1 Закону визначено, що наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справи України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у п. 1.5, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежного від типу транспортного засобу. В зв`язку з чим, відсутні правові підстави для виплати позивачу відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода, заподіяна транспортним засобом, для якого Законом не встановлено коригуючий коефіцієнт. За загальним правилом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, встановлено, що таку шкоду відшкодовує особа, яка на відповідній правовій підставі володіє джерелом підвищеної небезпеки, використання якого призвело до завдання такої шкоди, тобто [PERSON] . В матеріалах справи немає розрахунку витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Ні яких заяв та повідомлень про дорожньо-транспортну пригоду, про проведення огляду, експертизи від позивача на адресу МСТБУ не надходило. В матеріалах справи є тільки заказ-наряд від 01.06.2023 року на автомобіль «Daewoo Matiz», номерний знак [NUMBER] на 28905 грн., але не має доказу сплати його. Крім того, заказ-наряд від 01.06.2023 року не може слугувати доказом завданої шкоди оскільки не доказує того, що відремонтовані ушкодження були здійснені в момент аварії, а не раніше. Тому МСТБУ вважає, що розмір заподіяної шкоди не встановлено, оскільки немає оцінки завданої шкоди, проведеної у встановленому законом порядку, з дотриманням Закону України. Просить в позовних вимогах [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України - відмовити в повному обсязі. Всі понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи та на професійну правничу допомогу покласти на позивача. Крім того, просив розглянути дану цивільну справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 1 Закону України «Про страхування» передбачає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV). Згідно зі ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №265095 від 30.05.2023 року, [PERSON] 30.05.2023 року об 17 годині 17 хвилин, рухаючись по вул. Орловській, 1-Б, в районі е/о № 274 у м. Дніпрі, керуючи транспортним засобом мопед «Action YB50QT-15J» 49 смЗ (рама № [NUMBER] ) без державної реєстрації, на перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що здійснювала рух по головній дорозі в наслідок чого відбулося зіткнення. Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди транспортні засоби отримали пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.26). Згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.09.2023 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито (а.с.6). Цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] застрахована в ПрАТ «УСК «Княжна» відповідно до полісу №214782451. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 1249, власником транспортному засобу «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.10. Згідно посвідчення водія [NUMBER] , виданого Дніпропетров. ВРЕР-2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській обл., [PERSON] є водієм категорії В з 11.09.2008 р. (а.с.11). Згідно заказ-наряду б/н від 01.06.2023 року, нараховано до сплати за відновлювальний ремонт транспортного засобу, який був пошкоджений внаслідок спричиненої водієм [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди суму 28 905 грн. (а.с.7). Розділом ІІІ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення МТСБУ регламентної виплати та визначені умови, за яких у МТСБУ виникає обов`язок по їх здійсненню, а також підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати. Відповідно до статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортні засоби це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 статті 1вказаного Закону не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. Постановою правління Національного Банку України від 30.05.2022 № 108 затверджено Положення про перелік, значення та порядок застосування коригуючи коефіцієнтів під час укладання страховиками договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким визначено схему застосування коригуючих коефіцієнтів, згідно якої типи коригуючих коефіцієнтів залежать, зокрема, від типу транспортного засобу. Тобто, у розумінні абзацу 2 пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає обов`язковому страхуванню та не може бути застрахований пристрій, який не має певних коригуючих коефіцієнтів, схема яких затверджена вищевказаним Положенням. Заперечуючи позивачці [PERSON] у відшкодуванні шкоди, завданої ДТП за участю [PERSON] , МТСБУ посилається на те, що не має правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода завдана транспортним засобом, для якого Законом не встановлено коригуючий коефіцієнт та який не підлягає обов`язковому страхуванню. Суд погоджується з такими доводами МТСБУ про відсутність у даному випадку правових підстав для виплати позивачу відшкодування з фонду виходячи з наступного. Правилами дорожнього руху України у пункті 1.10 серед іншого визначено термін мопед як двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пристрій, для якого не встановлено коригуючий коефіцієнт, до транспортних засобів не відноситься (п. 1.5 ст.1 Закону). Для мопедів коригуючий коефіцієнт Законом не передбачений. Для вирішення спору правове значення має те, чи підлягає обов`язковому страхуванню цивільно-правова відповідальність власників мопедів, чи повинен придбавати поліс ОСЦПВ і в обов"язковому порядку страхувати цивільну правову відповідальність перед третіми особами власник мопеда, тобто власник транспортного засобу з об`ємом двигуна до 50 куб.см. або з електродвигуном потужністю до 4 кВт, чи ні. Закони України мають пріоритет перед іншими нормативними актами, в тому числі й постановами Кабінету Міністрів України. Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001року (зі змінами та доповненнями). Отже, оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має вищу юридичну силу ніж Правила дорожнього руху України, то страховка на мопед не є обов`язковою. Мопед визнаний транспортним засобом згідно правил дорожнього руху, але для нього законом про автоцивільну відповідальність не встановлений коригувальний коефіцієнт. Страхування на мопед можна придбати за бажанням власника транспортного засобу. Водій мопеду є повноправним учасником дорожнього руху, тому в разі заподіяння шкоди іншим учасникам він має сплачувати всі збитки, якщо в нього немає страхового полісу. Для мопедів на державному рівні розробляються законопроекти про регулювання автоцивільної відповідальності, проте поки страхування цивільної відповідальності власників мопедів залишається для них необов`язковим. Відсутність законодавчо встановленого обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників мопедів виключає відповідальність МТСБУ в порядку статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частин першої та другої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності", інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, за загальним правилом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, встановлено, що таку шкоду відшкодовує особа, яка на відповідній правовій підставі володіє джерелом підвищеної небезпеки, використання якого призвело до завдання такої шкоди, тобто [PERSON] . Однією із умов для відшкодування матеріального збитку, особою, відповідальною за заподіяний збиток (або заподіювачем шкоди) є наявність оцінки завданої шкоди, проведеної у встановленому законом порядку, з дотриманням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» (ст.ст.4, 5, 7, 12 цього Закону) та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затвердженої наказом МЮУ, Фонду ДМУ від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, в редакції наказу MЮ України, Фонду ДМУ від 24.07.2009 р. №1335/5/1159) (п.п.1.3., 1.6., 2.4, 4.3, 5.2, 8.3, 8.4, 8. 5.2- 8-5.15 Методики). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-1 при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.28 Закону №1961-IV - шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону №1961-1V чітко встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.... В матеріалах справи немає розрахунку витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом -транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 40.3 ст.40, п.41.4 ст.41 Закону №1961-IV, МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону; МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Відповідно до відзиву МТСБУ ні яких заяв та повідомлень про ДТП, про проведення огляду, експертизи від позивача на адресу МСТБУ не надходило. Відповідно до п. 36.2. Закону №1961-IV: Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. З матеріалів справи вбачається, що МТСБУ і потерпілий не досягали згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Пункт 37.1.3.\~статті 37 Закону №1961-IV говорить, що\~МТСБУ відмовляє\~у здійсненні\~страхового відшкодування\~(регламентної\~виплати),\~при невиконанні\~потерпілим або\~іншою особою,\~яка має\~право на\~отримання відшкодування,\~своїх обов`язків,\~визначених цим\~Законом,\~якщо це\~призвело до\~неможливості страховика\~(МТСБУ)\~встановити факт\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~причини та\~обставини її\~настання або розміру заподіяної шкоди. В матеріалах справи є тільки Заказ-наряд від 01.06.2023 року на автомобіль «Daewoo Matiz», державний номерний знак [NUMBER] на суму 28905 грн., але доказу його сплати, не має. Крім того, Заказ-наряд від 01.06.2023 року не може слугувати доказом завданої шкоди оскільки не доказує того, що відремонтовані ушкодження були здійснені в момент аварії, а не раніше. Таким чином,\~суд вважає, що розмір заподіяної шкоди не встановлено, оскільки немає оцінки завданої шкоди, проведеної у встановленому законом порядку, з дотриманням Закону України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що оскільки позивачці завдано шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія мопеда, то правові підстави для покладення відповідальності за шкоду на МТСБУ відсутні. До відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивачем позовних вимог не заявлено, а тому суд не може виходити за межі позовних вимог, заявлених [PERSON] та розглядає позов в межах заявлених вимог. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що в позові до МТСБУ слід відмовити. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., 137,60 грн., а всього 1211,20 грн. Суд розподіляє понесені сторонами судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору на відповідача не покладаються.

Outcome: dismissed