Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~27.08.2020\~року \~ [PERSON] звернулась\~до суду\~із позовом\~ до Кам`янець-Подільської\~ міської\~ради \~та[PERSON] про визнання недійсним рішення 19 сесії Кам`янець-Подільської міської ради 7 скликання від 18 жовтня 2016 року за № 104/19 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та передачу її у власність [PERSON] ». Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та її призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні . Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року цивільну справу за № 676/4290/21 за позовом [PERSON] до Кам`янець-Подільської\~ міської\~ради \~та[PERSON] про визнання рішення недійсним, об`єднано в одне провадження з цивільною справою за № 676/4395/20 за позовом [PERSON] до Кам`янець-Подільської\~ міської\~ради \~та[PERSON] про визнання рішення недійсним, об`єднаному провадженню присвоєно № 676/4395/20, провадження № 2/676/1939/20. Ухвалою суду від 21 липня 2022 року провадження по справі зупинено, у зв`язку з призначенням судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10 березня 2021 року продовжено проведення земельно-технічної експертизи та провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 26.05.2023 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22 червня 2023 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу та провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року поновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 28 січня 2025 року справу за позовом [PERSON] до Кам`янець-Подільської\~ міської\~ради \~та[PERSON] про визнання рішення недійсним та скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, права власності на земельні ділянки в системі Державного земельного кадастру закрито, у зв`язку із відмовою позивача від позову. Представник позивача Громик І.М., 24.12.2021 року, збільшивши позовні вимоги, просить, крім визнання недійсним рішення, також скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності на земельну ділянку в системі Державного земельного кадастру за кадастровим номером 6810400000:01:006:0082, площею 0,0567 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності на земельну ділянку в системі Державного земельного кадастру за кадастровим номером 6810400000:01:006:0081, площею 0,0408 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Позивачка та її представник [PERSON] , обгрунтовуючи вказані позовні вимоги, вказує, що являється власником квартири [ADDRESS] . Квартира знаходиться в одноповерховому багатоквартирному житловому будинку. У власності [PERSON] також є сарай, який знаходиться на земельній ділянці закріпленій за багатоквартирним житловим будинком по [ADDRESS] . [PERSON] також є власником частини квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поряд з квартирою [PERSON] . Також вказує, що рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради народних депутатів від 31.08.1995 року № 946 «Про наслідки інвентраризації земель забудованих кварталів в м.Кам`янці- Подільському», згідно додатків із будинком по [ADDRESS] , закріплено земельну ділянку площею 1755 кв.м. Рішенням виконкому і матеріалами інвентаризації були затверджені розміри та конфігурації земельних ділянок, а твкож зазначено розташовані на земельних ділянках багатоквартирні жилі будинки і належні до них будівлі.На земельній ділянці по [ADDRESS] знаходились багатоквартирний житловий будинок, літера А-1 і окремо роззташовані господарські будівлі-сараї літери Б, В і Г. На іншій частині земельної ділянки мешканці будинку посадили плодовий сад і багаторічні насадження. В 2018 році власник квартири [ADDRESS] [PERSON] відгородив частину земельної ділянки шляхом влаштування дерев`яної огорожі, а також викорчував дерева і багаторічні насадження. Саме ця ділянка була закріплена за багатоквартирним житловим будинком. І на звернення [PERSON] до [PERSON] , з приводу влаштування огорожі і знищення дерев, останній відмовчувався і лише після звернення в різні інстанції їй стало відомо, що ще в 2016 році частина прибудинкової території їхнього житлового будинку, де знаходився сад, передана у приватну власність [PERSON] . В 2020 році вони, як власники будику, отримали від міської ради копії документів, з яких їм стало відомо, що рішенням Кам`янець-Подільської міської ради від 18.10.2016 року № 104/19 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та передачу її у власність [PERSON] » затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 975 кв.м. (0,0975 га) за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6810400000:01:006:0066, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В подальшому, відбувся поділ земельної ділянки з вказаним кадастровим номером на дві земельні ділянки, а саме: на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0567 га, кадастровий номер 6810400000:01:006:0082, по [ADDRESS] та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0408 га, кадастровий номер 6810400000:01:006:0081, по [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 975 кв.м., в результаті поділу якої утворились дві земельні ділянки площами 567 кв.м. та 408 кв.м., є частиною прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] та накладється на прибудинкову територію багатоквартирного житлового будинку. Рішення Кам`янець-Подільською міською радою про вилучення земельної ділянки площею 975 кв.м. (567 та 408) кв.м. у власників багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] повністю або частково, у встановленому законом порядку, не приймалось і права користування даною земельною ділянкою мешканці багатоквартирного будинку не позбавлялись. Вважає, що права мешканців багатоквартирного будинку, в тому числі і її, порушені, у зв`язку із винесеним рішенням, оскільки обмежується доступ мешканців будинку до господарських будівель, тому звертається до суду і просить скасувати рішення міської ради та скасувати реєстрацію права власності відповідача на земельні ділянки. Представник міської ради Зюзіна Т. звернулась до суду із відзивом на позовну заяву, в якому просить відмовити у позові [PERSON] , оскільки вважає доводи позивача безпідставними, необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону, не підтверджені належними та допустимими доказами. Вказує, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначає частина друга вказаної статті. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той спосіб, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. Вважає, що позивачка не довела, чим порушує її права рішення Кам`янець-Подільської міськради від 18.10.2016 року № 104/19 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та передачу її у власність [PERSON] », тому в діях міської ради не вбачається порушення прав позивача. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки вважає позовну заяву безпідставною, а аргументи і докази вважає надуманими та нічим не підтвердженими. Вважає, що земельна ділянка, що знаходиться по [ADDRESS] не мала статусу прибудинкової, крім того, позивачка помилково стверджує, рішенням виконкому міської ради від 31.08.1995 року за № 946, яким було затверджено матеріали інвентарзації.земель забудованих ділянок, одночасно були затверджені конфігурації земельних ділянок, оскільки такого рішення тоді виконокм не приймав, а лише зазначив їх розміри (площу). Вказана у позові земельна ділянка жодного відношення до прибудинкової території будинку [ADDRESS] , не мала, а була вільною від забудови і призначена для задоволення житлових вбо інших потреб мешканців міста. Крім того, передача йому у власність вказаної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, жодним чином не перешкоджає і не зачіпає інтересів позивачки, оскільки та там не проживає, господарськими будівлями не користується, так як їх у неї немає. Крім того, вказує, що позивачка пропустила строк позовної давності, оскільки звернулась до суду тоді, коли на наданій йому земельній ділянці вже був побудований багатоквартирний будинок, який він розпочав будувати у 2016-2017 році. Представники позивачки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Кам`янець-Подільської міської ради Лізвінська О.І. у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов заперечує та просить у його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує та не визнає його, у разі його задоволення просить застосувати строки позовної давності, щодо оскарження рішення міської ради від 18.10.2016 року, оскільки вони пропущені та також просить, у разі відмови у позові, стягнути з позивача витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 40\~000,00 грн. Заслухав представників позивача, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи у повному обсязі, суд встановив наступне. Позивачка [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.01.2015 року, зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.01.2015 року за № 8460505, № 8460523, № [NUMBER] , № [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 555354268104 та Договором дарування частки квартири від 30.08.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1050. Відповідач [PERSON] являється співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 27.06.1995 року, згідно Розпорядження від 27.06.1995 року за № 580. Квартири знаходяться в одноповерховому багатоквартирному житловому будинку, який розташований на земельній ділянці площею 1755 кв,м., закріпленій за багатоквартирним житловим будинком по [ADDRESS] , що підтверджується Рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради народних депутатів від 31.08.1995 року № 946 «Про наслідки інвентраризації земель забудованих кварталів в м. Кам`янці- Подільському», згідно додатків, у кварталі [ADDRESS] , за яким закріплено земельну ділянку площею 1755 кв.м., де окремо роззташовані господарські будівлі-сараї літери [PERSON] , та насаджений плодовий сад. Таким чином, встановлено, що вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, проте не є вільною. Рішенням Кам`янець-Подільської міської ради від 31.05.2016 року № 41/13 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] [PERSON] » надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовноюплощею 1\~000 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за рахунок земель Кам`янець-Подільської міської ради із земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Рішенням Кам`янець-Подільської міської ради від 18.10.2016 року № 104/19 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та передачу її у власність [PERSON] » затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 975 кв.м. (0,0975 га) за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6810400000:01:006:0066 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Таким чином, встановлено, що вказана земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та на підставі вказаного рішення зареєстровано право власності [PERSON] на цю земельну ділянку. Також встановлено, що в подальшому, відбувся поділ земельної ділянки, з кадастровим номером 6810400000:01:006:0066, на дві земельні ділянки, а саме: на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0567 га, кадастровий номер 6810400000:01:006:0082, по [ADDRESS] та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0408 га, кадастровий номер 6810400000:01:006:0081, по [ADDRESS] . Таким чином, на вказаній земельній ділянці площею 1755 кв.м., попередньо закріпленій за домоволодінням по адресі [ADDRESS] , відповідачем [PERSON] був побудований багатоквартирний, на кілька поверхів, будинок, а передана спірним рішенням міської ради земельна ділянка [PERSON] , була сформована за рахунок частини земельної ділянки, закріпленої за домоволодінням по [ADDRESS] , що перебуває у користуванні співвласників домоволодіння, в тому числі й позивачки. Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № 1079/023 від 12 грудня 2023 року фактична площа земельної ділянки, яка перебуває у користуванні співвласників житлового будинку по [ADDRESS] складає 0,0998 га, що не відповідає площі земельної ділянки 1755 кв.м., закріпленої за домоволодінням, відповідно до рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 31.08.1995 року № 946 «Про наслідки інвентраризації земель забудованих кварталів в м.Кам`янці- Подільському». За відсутності координат поворотних точок меж цієї земельної ділянки та через неможливість встановлення точного розташування межі з суміжним землекористуванням [PERSON] судовий експерт приблизно визначив площу накладення земельної ділянки з кадастровим номером 6810400000:01:006:0066, яка була поділена на дві земельні ділянки площею 0,0567 га, кадастровий номер 6810400000:01:006:0082 та площею 0,0408 га, кадастровий номер 6810400000:01:006:0081, по [ADDRESS] , складає 0,0871 га (871 кв.м.), тобто близько 89% від площі ділянки [PERSON] . Таким чином, земельна ділянка площею 975 кв.м., в результаті поділу якої утворились дві земельні ділянки площами 567 кв.м. та 408 кв.м., є частиною прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] та накладється на прибудинкову територію багатоквартирного житлового будинку. Рішення Кам`янець-Подільською міською радою про вилучення земельної ділянки площею 975 кв.м. (567 та 408) кв.м. у власників багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] повністю або частково, у встановленому законом порядку, не приймалось і права користування даною земельною ділянкою мешканці багатоквартирного будинку не позбавлялись. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту Якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований в судовому порядку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року в справі № 211/7117/13-ц (провадження № 61-6812св19) зазначено, що домоволодінням є житловий будинок\~з прилеглою до нього земельною ділянкою\~ та належними йому господарськими спорудами та будівлями. Оскільки встановлено, що сторони, є співвласниками у домоволодінні по [ADDRESS] , за яким, на підставі рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради № 946 від 31.08.1995 року, закріплено земельну ділянку площею 1755 кв.м., при цьому позивачці, на підставі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.01.2015 року та Договору дарування частки квартири від 30.08.2019 року, належить квартира [ADDRESS] і при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників,в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди дляїї раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. Таким чином, суд приходить до висновку, що права мешканців багатоквартирного будинку, в тому числі позивачки, порушені, у зв`язку із винесеним спірним рішенням, оскільки це прибудинкова територія, на яку мають право усі співвласники домоволодіння і обмежується доступ мешканців будинку до господарських будівель. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України (тут і надалі - в редакції, чинній на момент прийняття органом місцевого самоврядування оскарженого рішення) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків. Відповідно до статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду на викладене очевидним є те, що земельна ділянка, відведена у власність відповідача, сформована за рахунок землі домоволодіння по [ADDRESS] , яка перебуває у спільному користуванні всіх співвласників домоволодіння, тому суд приходить до висновку про порушення прав позивачки оскарженим рішенням органу місцевого самоврядування та державною реєстрацією двох земельних ділянок, які утворились внаслідок поділу спірної земельної ділянки, але суд вважає, що крім цього, необхідно враховувати, що позивач, з дотриманням правил статей\~387\~і\~388 ЦК України, може витребувати належне їй майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. \~ Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Оскільки такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними способами захисту права власника і їхнє задоволення не відновить користування позивачем його майном, тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив, як зазначено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від\~14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05 грудня 2018\~року у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38-39), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт\~34), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168]. Таким чином, власник, майно якого вибуло з його законного володіння за неукладеним договором, може захистити своє майнове право шляхом пред`явлення віндикаційного позову\~[про витребування майна із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача (статті\~387,\~388 ЦК України)]без оспорювання правочину щодо спірного майна та скасування рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень про державну реєстрацію права власності на належне йому майно за іншою особою. Тому, суд приходить до висновку, що оскільки позовні вимоги позивачки є неналежними, зокрема неефективними способами захисту її порушених прав і їхнє задоволення не відновить, в повній мірі, користування позивачкою прибудинковою земельною ділянкою, позов задоволенню не підлягає. Щодо вимоги представника відповідача [PERSON] [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40\~000,00 грн. з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяв На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. З Договору про надання правничої (правової) допомоги від 20.09.2023 року, а також Акту прийому-передачі наданих послуг від 04.11.2024 року та Додаткового договору від 21.03.2023 року вбачається, що адвокат Стасишин А.Л.. бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу відповідачу [PERSON] в судах першої і апеляційної інстанції, а [PERSON] зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги у сумі 40\~000,00 грн. У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа N 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У\~рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року\~зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч.4 ст.137\~ЦПК України\~розмір \~витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137\~ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підставі наведеного та враховуючи клопотання представника позивача, а також з огляду на предмет позову та категорію складності справи, суд вважає, що обґрунтованим є стягнення із позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30\~000,00 грн., що відповідає вищевказаним критеріям розумності й співмірності. Відповідно до ст.ст.3,\~526,\~530,\~533,\~549,\~551,\~612,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved