Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідно до свідоцтва про народження сина його батьком є відповідач, але свої батьківські обов`язки він не виконує, життям, здоров`ям та розвитком дитини не цікавиться. Дитина проживає з нею. Батько не вчиняє спроб спілкувати чи турбуватися про сина, аліменти не сплачує, тому просить позбавити його батьківських прав. Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 26 листопада 2024 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові. Додатково зазначила, що з [PERSON] вона офіційно розлучилась дев`ять років тому. Після цього вони перестали разом проживати, син залишився жити із нею. З того часу відповідач із сином спілкувався дуже рідко, останній раз син бачив батька у вересні 2023 року, коли вона особисто його завезла до батька на декілька годин, щоб вони поспілкувалися. Ініціативи для зустрічі чи спілкування із сином [PERSON] не проявляв. Коли [PERSON] дзвонить їй по своїх особистих питаннях він завжди перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Життям, здоров`ям чи розвитком сина відповідач не цікавиться, на день народження не вітає та подарунки не передає, аліменти не сплачує, таким чином не виконує свої батьківські обов`язки. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відзив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не подав. В судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що навчається в 5 класі Городоцького ліцею №4 та проживає разом із мамою, бабусею та дідусем. Він вже довгий час не спілкується зі своїм батьком, останній раз бачив його рік тому, коли мама його завезла до батька, який живе далеко від нього в селі. Самостійно батько до нього не приїжджав, подарунки чи кошти не передавав ні просто так, ні на день народження. Телефонує дуже рідко, хоча і знає його номер телефону, але ні його здоров`ям, успіхами в школі, навчанням не цікавиться. Пам`ятає ситуацію, коли він хотів поїхати в табір до Польщі, але батько не надавав дозвіл. Вважає, що позбавлення батька батьківських прав унеможливить виникнення таких ситуацій в майбутньому. Представник Органу опіки та піклування Городоцької міської ради Карвацька І.В. вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити та доцільно позбавити батьківських прав відповідача, оскільки він умисно не виконує свої батьківські обов`язки відносно свого сина [PERSON] . Звернула увагу, що неодноразово викликали відповідача на засідання комісії Служби у справах дітей Городоцької міської ради та він не з`являвся. В телефонній розмові повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав та повідомив, що не приїде на засідання комісії. Щодо відносин [PERSON] з матір`ю повідомила, що вона піклується про сина, забезпечує його матеріально, цікавиться навчанням, відносини між ними доброзичливі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала наступні показання, що вже дев`ять років дружить із [PERSON] , знає її сина, кожні три тижні спілкується із ним під час того як надає йому перукарські послуги. За весь цей час ніколи не чула від нього розповідей про батька. Їй відомо, що відповідач із сином не спілкується та матеріально його не забезпечує. Його вихованням займається мама з якою він проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала наступні показання, що часто та близько спілкується із [PERSON] та її сином [PERSON] , так як є дружиною рідного брата позивачки. Їй достовірно відомо, що відповідач із часу розірвання шлюбу з позивачкою не спілкується, життям, розвитком та здоров`ям їх спільного сина не цікавиться, матеріально їх не підтримує, із днем народження сина не вітає та подарунки не передає. [PERSON] має свій телефон, номер якого батькові відомий, але він до нього не телефонує. Коли хлопчик був менший, він телефонував батькові, бо потребував уваги, але на даний час він зрозумів, що все, що батько йому обіцяє він не виконує, тому на даний час вони не спілкуються ні в телефонному режимі, ні особисто. Свідок [PERSON] в судовому засідання дала наступні показання, що є матір`ю позивачки. Їй достовірно відомо про відносини в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які не склалися із самого початку їх одруження та спільного проживання. Після розлучення відповідач не допомагає [PERSON] із вихованням та забезпеченням сина. Не вітає його із днем народження та подарунки не передає. Не спілкується із ним ні по телефону, ні особисто не приїжджає. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представниці органу опіки та піклування Городоцької міської ради, свідків, заслухавши думку малолітньої дитини, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області від 12.03.2014 (а.с.7). Рішенням Городоцького районного суду від 01.06.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища [PERSON] 19.07.2016 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). На підставі рішення суду із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи із 16.03.2016 до досягнення ним повноліття. Видано виконавчий лист (а.с.12). Згідно інформації в.о.начальника Чемеровецького відділу ДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області від 06.08.2024 №2489 станом на 01.08.2024 борг [PERSON] по сплаті аліментів становить 202283 грн, про що внесено відомості до Єдиного реєстру боржників (а.с.13,14). Відповідно до довідки директора опорного закладу Городоцький ліцей №4 від 20.08.2024 №188 встановлено, що батько [PERSON] не цікавиться навчанням свого сина [PERSON] та з 2020 року по теперішній час батьківські збори не відвідує (а.с.15). Органом опіки та піклування Городоцької міської ради надано висновок, затверджений рішенням Виконавчого комітету Городоцької міської ради від 18.12.2024, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Одночасно у висновку зазначено, що [PERSON] на засідання комісії не з`явився, хоча був належним чином повідомлений. В телефонному режимі він повідомив, що знає про справу про позбавлення його батьківських справ відносно сина [PERSON] , яка перебуває на розгляді суду. Він не заперечує стосовно цього, оскільки не має наміру приймати участь у вихованні свого сина (а.с.55). Згідно із ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . При вирішенні даного спору, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, у відповідності до якої відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21). Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням свого сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, хоча для хлопчика це є особливо важливо для його розвитку і становлення як чоловіка. Не підтримує зв`язку із дитиною, що в умовах сучасних можливостей для комунікації свідчить про його свідоме ухилення та небажання виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та розвитку дитини, а тому суд приходить до висновку, що така поведінка відповідача є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав. Окрім цього, на підтвердження умисності систематичності бездіяльності відповідача щодо невиконання своїх батьківських обов`язків суд враховує також те, що він знаючи, що питання про позбавлення його батьківських прав вирішувалось на засіданні комісії Органу опіки та піклування Городоцької міської ради, куди він був запрошений, знаючи, що дана справа з вересня 2024 року перебуває на розгляді Городоцького районного суду, будь-яких дій щоб змінити ставлення до сина та відновити з ним спілкування, не вчинив. Таким чином, під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім цього, зважаючи на те, що дитина не має сімейних емоційних психологічних зв`язків із [PERSON] , суд приходить до висновку, що позбавлення його батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дитини та забезпечить його нормальний моральний, психологічний розвиток, стабільне та спокійне життя в цілому. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та допускається при наявності вини в його батька/матері, які належно не виконують своїх батьківських обов`язків. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved