Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

І. Виклад позиції заявниці та заінтересованої особи. 1. 17.11.2023 року [PERSON] (далі - заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення із залученням заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області. 2. Заява обґрунтована тим, що заявниця народилася в м. Єдинці, Республіка Молдова. У 1990 році разом з батьками переїхала в Україну, с. Градениці Біляївського району Одеської області. Згодом заявниця вступила до Граденицької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, яку закінчила в 1997 році та отримала неповну загальну середню освіту. В 2008 році заявниця здобула середню освіту закінчивши Граденицьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Біляївського району Одеської області. 16.03.2022 року заявниці (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано Граденицькою сільською радою Біляївського району Одеської області. Підставою для звернення до суду став лист Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 11.07.2023 року про неможливість отримання нею паспорту громадянина України для виїзду за кордон на підставі пп. 1 п. 82 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспортам громадянина України для виїзду за кордон», який ставить під сумнів набуття заявницею громадянства України. У зв`язку з викладеним, заявниця звернулася до суду з вказаною заявою. 3. 09.02.2024 року на адресу суду від представника заінтересованої особи надійшли письмові пояснення, якими просив у задоволені заявлених вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджених Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, регламентує механізм отримання особами громадянства України. В порушення вказаного порядку, деякі долучені до заяви, яка подавалася заінтересованій особі, фотокопії документів заявницею належним чином не завірені. З урахуванням викладеного, фотокопії документів, долучені до заяви, викликають сумніви щодо їх походження та справжності. Окрім того [PERSON] не долучено до заяви будь-яких документів на підставі яких надавалась довідка Граденицької гімназії, а також не надано документів, що підтверджують, що Граденицька гімназія є правонаступником Граденицької ЗОШ. Окрім того, депутатом, який підписав акт про фактичне місце проживання заявниці, не з`ясовано чи мешкали свідки, що підписали акт, станом на 1991 рік на території України та не долучено документи, які б, в свою чергу, підтверджували цей факт. Окрім того заінтересована особа, в особі представника, наголошує, що заявниця не зверталась до територіальних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з заявою встановленого зразка, не надала до ГУ ДМС в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, отже заявниця не використала всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним. (а.с. 24-39) ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. 15.02.2024 року на адресу суду від представника заінтересованої особи надійшло клопотання про витребування доказів. (а.с. 34-39) 5. 14.11.2024 року на адресу суду від представника заявниці надійшло клопотання про виклик свідків. (а.с. 67) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2023 року, цивільну справу № 496/7945/23, передано до провадження головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 15) 7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.11.2023 року було відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. (а.с. 16) 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2024 року клопотання представника заінтересованої особи про витребування доказів задоволено. (а.с. 46-47) 9. В судовому засіданні, яке відбулося 14.11.2024 року, суд на місці ухвалив задовольнити клопотання представника заявниці про виклик свідків. (а.с. 70-73) ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини. 10. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , в м. Єдинці, Республіка Молдова, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.12.1981 року відділом ЗАГС м. Єдинці, МССР, а/з № 359, де батьком зазначений [PERSON] , українець. (а.с. 6). 11. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041527518, сформованого 22.09.2023 року, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , українець, та [PERSON] , українка. (а.с. 12) 12. 09.06.1997 року Граденицькою загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Біляївського району Одеської області на ім`я [PERSON] видане Свідоцтво про неповну загальну середню освіту серії [NUMBER] . (а.с. 7) 13. Факт навчання та отримання [PERSON] , [INFO] , Свідоцтва про неповну загальну середню освіту в Граденицькій ВШ Біляївського району підтверджується довідкою № 115/01-26, виданою 11.10.2023 року Граденицькою гімназією Біляївської міської ради. (а.с. 8) 14. 16.03.2002 року між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу [PERSON] ) Граденицькою сільською радою Біляївського району Одеської області зареєстровано шлюб, а/з № 06. (а.с. 10) 15. 25.07.2002 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Єдинці, Молдова, виданий паспорт громадянина України [NUMBER] . (а.с. 4-5) 16. 25.06.2008 року Граденицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Біляївського району Одеської області на ім`я [PERSON] , виданий атестат серії [NUMBER] . (а.с. 7) 17. 25.09.2008 року Державною податковою інспекцією у Біляївському районі на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданий дублікат картки фізичної особи-платника податків. (а.с. 5) 18. З акту про фактичне місце проживання в с. Градениці Одеського (колишня назва Біляївського) району Одеської області складеного 11.10.2023 року [PERSON] , депутатом Біляївської міської ради Одеського району Одеської області в присутності мешканців села: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , фактично проживала з 1990 року в [ADDRESS] . З 2002 року, після реєстрації шлюбу, проживає в [ADDRESS] . Справжність підписів мешканців села засвідчено Старостою села Градениці. (а.с. 9) 19. Листом від 11.07.2023 року за вих. № 5127-328/5127.10-23, Біляївський відділ ГУ ДМС України в Одеській області повідомив [PERSON] , що на підставі пп. 1 п. 82 Постанови КМУ від 07.05.2014 року № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», їй тимчасово відмовлено в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон та роз`яснено про можливість повторного звернернення. (а.с. 13) 20. Листом від 09.08.2024 року за вих. № 4950/0620, Державний архів Одеської обласної військової адміністрації повідомило, що витребувана інформація не відповідає складу документів Державного архіву Одеської області. (а.с. 55) 21. Відповідно до довідки № 70/01-26, виданої 12.08.2024 року Граденицькою гімназією Біляївської міської ради, [PERSON] , [INFO] дійсно навчалася з 1990 року по 1997 рік в Граденицькій гімназії Біляївської міської ради Одеського району Одеської області та закінчила 9 клас. (а.с. 57) 22. За період діяльності Граденицька ЗОШ І-ІІ ступенів підлягала перейменуванню у Граденицький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Біляївського району Одеської області, потім у Граденицький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, а в подальшому на граденицьку гімназію Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, що підтверджується копією Наказу відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації № 205/01-04 від 03.11.2020 року, копією Рішення Біляївської міської ради Одеської області «Про зміну назви та затвердження Статуту Граденицького закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області в новій редакції» № 43-3/VІІІ від 24.12.2020 року та копією Рішення Біляївської міської ради Одеської області «Про зміну типу, назви, місцезнаходження та найменування засновника Граденицького закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області та затвердження Статуту у новій редакції» № 620-24/VІІІ від 08.06.2022 року. (а.с. 58, 59, 60) 23. Згідно довідки № 823, виданої 27.09.2024 року Старостою с. Градениці Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , проживає в с. Градениці Одеського району Одеської області з дня народження [INFO] . (а.с. 68) 24. Згідно довідки № 824, виданої 27.09.2024 року Старостою с. Градениці Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , проживає в с. Градениці Одеського району Одеської області з дня народження [INFO] . (а.с. 69) 25. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вони з заявницею товаришували з дитинства, ходили до однієї школи та жили на сусідніх вулиця в с. Градениці. З 1990 року навчались разом в початковій школі в с. Градениці (а.с. 76-78) V. Оцінка Суду. 26. Розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України. 27. Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). 28. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 29. Частинами 1-3 ст. 294 ЦПК України визначено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. 30. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. 31. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 32. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 33. Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки. 34. Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України, але через неможливість документального підтвердження не може бути реалізованим. Мета дозволяє визначити коло заінтересованих осіб, а також докази, які мають бути досліджені під час судового розгляду справи. 35. Отже, сутність справ окремого провадження полягає в підтвердженні судом наявності чи відсутності певних юридичних фактів (станів), що є умовами здійснення прав і реалізації інтересів осіб або підставами для їх обмеження. Тому суд лише з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. 36. Заявниця просила встановити факт її постійного проживання на території України в період часу з 1990 року по теперішній час, зазначивши, що метою встановлення такого факту є підтвердження громадянства України та отримання паспорта для виїзду за кордон. Заходів досудового врегулювання вона не здійснювала. 37. Звернення [PERSON] до суду обумовлено відмовою ГУ ДМСУ в Одеській області в оформленні паспорта для виїзду за кордон у зв`язку з тим, що не підтверджена її належність до громадянства України. 38. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року № 152 (далі - Порядок № 152). 39. З урахуванням змісту п.п. 35, 36 Порядку № 152 заявник для оформлення паспорта для виїзду за кордон звертається до працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноваженого суб`єкта та подає, зокрема, паспорт громадянина України (для особи, яка досягла 14-річного віку та проживає в Україні); документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. 40. Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон (п. 43 Порядку № 152). 41. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр). За результатами проведених перевірок, ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон вперше із застосуванням засобів Реєстру) працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення паспорта для виїзду за кордон або про відмову в його оформленні (п. 44 Порядку № 152). 42. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій (п. 45 Порядку № 152). 43. У випадку, якщо картотеки заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація в наявних обліках територіального органу ДМС, запити щодо перевірки документів та зазначеної заявником інформації надсилаються, зокрема, до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби України для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інформаційних баз, картотек, у тому числі фотозображення особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник (п. 49 Порядку № 152). 44. Відповідно до п. 16 Порядку № 152 ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміном паспорта для виїзду за кордон відповідно до Закону України від 20.11.2012 року № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон № 5492-VI). 45. У разі відсутності в ДМС інформації про належність особи до громадянства України територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС проводить перевірку факту належності особи до громадянства України, у тому числі шляхом надіслання до Міністерства закордонних справ України, закордонної дипломатичної установи запитів щодо набуття особою громадянства України, перебування на постійному/тимчасовому консульському обліку, оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. 46. У разі відсутності в закордонній дипломатичній установі інформації про належність особи до громадянства України закордонна дипломатична установа проводить перевірку факту належності особи до громадянства України, у тому числі шляхом надіслання до територіального органу/територіального підрозділу ДМС запитів щодо набуття особою громадянства України та оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України (п. 18 Порядку № 152). 47. Рішення щодо оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності до громадянства України (п. 50 Порядку № 152). 48. ГУ ДМСУ в Одеській області відмовило заявниці в оформленні паспорта для виїзду за кордон у зв`язку з тим, що не підтверджена її належність до громадянства України, тобто з тих підстав, що її особу як громадянина України не ідентифіковано. 49. Такі обставини самі собою не спростовують наявність громадянства України, а лише свідчать про необхідність його належного підтвердження для оформлення паспорта для виїзду за кордон. 50. Відповідно до ст. 1 Закону № 2235-III громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. 51. Згідно із ст. 3 Закону № 2235-III громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом № 2235-III (13.11.1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13.11.1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. 52. Особи, зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24.08.1991 року, зазначені в п. 2, - з 13.11.1991 року, а в п. 3, -з моменту внесення відмітки про громадянство України. 53. Відповідно до ст. 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 54. Згідно з пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру. 55. Частиною 1 ст. 4 Закону № 5492-VI передбачено, що Реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи. 56. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 5492-VI ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. 57. Суд встановив, що заявниця [PERSON] , [INFO] , отримала паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 25.07.2002 року. Тобто [PERSON] є громадянкою України відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону № 2235-III, однак у заяві про встановлення факту фактично просить встановити її належність до громадянства України за п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2235-III. 58. Факт постійного проживання на території України станом з 1990 року по теперішній час, у тому числі і станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року має значення для встановлення належності заявниці до громадянства України та в подальшому отримання паспорта громадянина України для виїзду закордон (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2024 року в справі № 161/9609/22 (провадження № 61-12995сво22), постанови Верховного Суду від 08.05.2024 року в справі № 753/19773/21(провадження № 61-8482св23), від 30.04.2024 року в справі № 180/1326/23(провадження № 61-2217св24). 59. Процедура встановлення належності до громадянства України не застосовується до особи, що вже отримала паспорт громадянина України. Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року в справі № 757/44694/17-ц (провадження № 61-14495св18). 60. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). 61. Отже, [PERSON] , яка має паспорт громадянина України, не потребує додаткового набуття громадянства України за іншою правовою підставою (постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року). 62. Відповідно до п.п. 96, 97 Порядку № 152 рішення про відмову в оформленні, обміні та у видачі паспорта для виїзду за кордон може бути оскаржено заявником в адміністративному порядку або до суду. ДМС, територіальний орган ДМС мають право переглянути рішення, прийняте відповідно територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, і за наявності підстав зобов`язати його скасувати попереднє рішення про відмову в оформленні, обміні та у видачі паспорта для виїзду за кордон та прийняти нове рішення на підставі раніше поданих документів. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2024 року по справі № 513/913/23 (провадження № 61-6319св24) 63. Заявниця не позбавлена можливості ревізувати рішення ГУ ДМСУ в Одеській області про відмову в оформленні паспорта для виїзду за кордон відповідно до п.п. 96, 97 Порядку № 152 або повторно звернутися за оформленням паспорта, надавши необхідні документи. 64. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 65. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 66. Таким чином, вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, є безпідставними та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed