Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю близького родича внаслідок нещасного випадку на виробництві. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] . Чоловік позивачки [PERSON] , перебуваючи на посаді майстра КП «Кривбасводоканал», під час виконання своїх трудових обов`язків, [INFO] о 10 год. 00 хв. В результаті нещасного випадку на виробництві на території Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» помер внаслідок механічної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів рідиною при утопленні в каналізаційних водах. Відповідно до п. 7 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18.09.2021 року від 15.02.2022 року, затвердженим в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області 18.02.2022 року, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався з майстром КП «Кривбасводоканал» [PERSON] є таким, що пов`язаний з виробництвом. Позивач втратила свого чоловіка, котрого уже любила та цінувала, який був їй опорою в житті. З чоловіком позивач прожила у шлюбі 5 років, у шлюбі народилися двоє дітей. Крім того, жахливі обставини смерті чоловіка спричинили постійні хвилювання, депресію, безсоння або страшні сновидіння, у разі якщо вдається заснути. Позивач вимушена була спілкуватись з представниками державних та правоохоронних органів та близькими/знайомими, які завдали і продовжують задавати питання про те, що трапилося. Вона змушена знову згадувати весь жах втрати рідної людини, що призводить до негативних емоцій і погіршення стосунків з оточуючими. Сама по собі смерть близької людини (чоловіка) є для позивача невиліковною психологічною травмою, а тому не потребує доведення будь-якими доказами. Тому, позивач просить суд стягнути з КП «Кривбасводоканал» на свою користь 600000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті близького родича внаслідок нещасного випадку на виробництві, без урахування податків, зборів та інших платежів. Ухвалою суду від 30.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву. 10.01.2025 року до суду надійшов відзив від представника відповідача Ботвінко О.А. , згідно якого просить відмовити в позові повністю. Відзив мотивовано тим, що на виконання вимог ЗУ «Про охорону праці» на КП «Кривбасводоканал» розроблені, затверджені та введені в дію Положення, Інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства, та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів. Періодично на КП «»Кривбасводоканал» здійснюється комісійна перевірка знань працівників з питань охорони праці, а також медичні огляди. Відповідні перевірки знань та стану здоров`я [PERSON] були проведені 02.10.2020 року та 27.07.2021 року, за результатами яких встановлено знання працівником нормативних актів та інструкцій з питань охорони праці, стан здоров`я дозволяв працювати за посадою. Отже, з боку роботодавця були вчинені всі дії щодо належного забезпечення умов охорони праці [PERSON] та безпечного виконання ним робіт. Крім того, майстер [PERSON] під час виконання своїх посадових обов`язків грубо порушив всі можливі норми та правила з охорони праці, а саме: допустив до роботи слюсаря-ремонтника [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння; виявивши небезпечність в подальшому проведені робіт зі скиду мулу відстійника, а відчувши різкий запах мулу з колодязю не зупинив подальше проведення робіт зі скиду, не доповів про такі обставини своєму безпосередньому керівництву, не організував подальше безпечне проведення цих робіт шляхом оформлення наряду-допуску, проведення інструктажу, визначення та забезпечення виконавців робіт засобами індивідуального захисту, перед спуском до колодязя відстійника не перевірив загазованість споруди лампою типу ЛБВК, враховуючи що лампи ЛБВК наявні на Радушанському водопровідному комплексі у кількості 2-х штук. Враховуючи, що КП «Кривбасводоканал» як роботодавець створив безпечні умови праці на робочому місці потерпілого, забезпечив безпеку технологічних процесів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що свідчить про правомірність дій відповідача та дотримання вимог ст. 43 Конституції України та ст. 153 КЗпП України, а вина та неправомірність дій роботодавця не підтверджена жодним доказом по даній цивільній справі. Вказане свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для відмови в їх задоволенні. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 14.03.2018 року по 18.09.2021 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Кривбасводоканал», працюючи на посаді майстра на Радушанському водопровідному комплексі (а.с. 19). В п. 7 Акту (розслідування) спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 18 вересня 2021 р. о 10 год. 00 хв. Визначено, що комісія розглянула матеріали розслідування нещасного випадку, провела опитування осіб, причетних до нещасного випадку, і прийшла до висновку, що згідно з п. 52 пп. 1 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2019 №337, нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався з майстром комунального підприємства «Кривбасводоканал» [PERSON] , визнати таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с. 30). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 17 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Оцінюючи заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності підстав для покладення на роботодавця обов`язку з відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Позивачка є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю чоловіка, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи яка є членом її сім`ї. Водночас, відповідачем не надано будь-яких доказів наявності підстав для звільнення його від відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу. Суд вважає, що смерть чоловіка безумовно завдає позивачу моральних страждань. Позивач тривалий час відчуває стрес, жалобу, незворотність втрати рідної людини, потребує психологічної підтримки, переносить душевний біль, що, безумовно, спричиняє їй моральні страждання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, у зв`язку з загибеллю її чоловіка. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинами 3 та 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Так, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, у зв`язку із смертю рідної людини, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, який назавжди втратив турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 400000,00 гривень на користь позивача. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Положенням ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4000,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial