Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , про що був складений актовий запис №38 ВК Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області з видачею свідоцтва про смерть. Померлий [PERSON] є рідним батьком заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про народження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини кВ. [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору обміну за р.№2652 від 03.05.2001 року. [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно право на спадкування виникає за законом. В розумінні вимог статті 1261 України до першої черги входе і заявник [PERSON] , як рідний син померлого. [PERSON] на дату своєї смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою №77 від 20.10.2023 року. Разом батьком зареєстрована та проживала також мати заявника [PERSON] . Заявник вказує, що на день смерті батька він фактично проживав разом з ним за адресою його місця реєстрації - [ADDRESS] (будинок належить матері заявника [PERSON] ). [PERSON] та [PERSON] , батьки заявника, 11 травня 2010 року розірвали шлюб, але проживали разом в будинку матері заявника. З осені 2021 року [PERSON] фактично переїхав проживати в с.Леськи до будинку де фактично проживали батьки, де і перебував дату смерті батька, через відсутність роботи та потреби батька у догляді. Проживаючи разом, як сім`я, якою вони є за родинними відносинами, фактично прийняв спадщину батька, оскільки не вважав, що його місце реєстрації може позбавити можливості успадкувати майно. У червні 2024 року заявник звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори з метою оформити нерухоме майно померлого батька [PERSON] .. Нотаріусу були надані документи, які свідчать про фактичне місце проживання з померлим, наявність померлому нерухомого майна, їх родинні стосунки. При перегляді документів нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщині за законом. Нотаріус усно відмовила йому у поданні заяви про прийнятті спадщини та зазначила, що оскільки він як спадкоємець на час відкриття спадщини не був зареєстрований разом зі спадкодавцем та не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини у 6 місячний строк, тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Рекомендовано питання про поновлення строку для прийняття спадщини вирішити в судовому порядку. Між тим, не маючи спільного місця реєстрації з померлим [PERSON] , але проживаючи постійно разом, заявник [PERSON] фактично прийняв спадщину померлого батька. Встановлення факту постійного проживання з [PERSON] йому необхідне для реалізації свого права на оформлення спадщини, в зв`язку з чим звернувся в суд з даною заявою, щоб встановити цей юридичний факт. \~ \~ \~ \~Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 серпня 2024 року відкрито провадження та призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~13.08.2024 року представником Черкаської міської ради подані заперечення на заяву. \~ \~ \~ \~Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 жовтня 2024 року витребувано докази. \~ \~ \~ \~В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала з підстав, викладених у ній, просила цю заяву задоволити. Представник заінтересованої особи Черкаської міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 грудня 1981 року [PERSON] , народився [INFO] , батьками записані: [PERSON] , [PERSON] . Згідно Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 07 квітня 2023 року, батько заявника [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до довідки Виконавчого комітет Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 20.10.2023 №77 вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть №38 від 07.04.2023, на день смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день смерті в домогосподарстві крім померлого була зареєстрована [PERSON] . Згідно з Актом обстеження місця проживання від 30.07.2024, затвердженого Леськівським сільським головою Бас М.Ф. та підписаного членами комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що з осені 2022 року і по день смерті [PERSON] (померлий [INFO] ) разом з ним проживав його син [PERSON] в домоволодінні, яке належить на праві власності матері заявника [PERSON] .. Проживали як сім`я, вели спільне домогосподарство, мали спільний бюджет. Після смерті [PERSON] [PERSON] брав участь у похованні. Згідно з Інформацією наданою Черкаською районною державною нотаріальною конторою від 16.11.2024 №1257/01-10 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Також, відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №79428741 від 05.12.2024, наданої Другою державною нотаріальною конторою, відсутня інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON] . Як вказав заявник, на час смерті батька [PERSON] він постійно проживав разом з ним за однією адресою та здійснював за батьком догляд, тому вважав себе таким, що спадщину прийняв. На даний час він не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки вони з батьком були зареєстровані за різними адресами, тому звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила суд про те, що її сусідка [PERSON] , разом із своїм сином [PERSON] та колишнім чоловіком [PERSON] проживали спільно за адресою [ADDRESS] та вели спільне господарство до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, факт постійного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього [INFO] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задоволити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218,1268,1269,1270 ЦК України,

Outcome: approved