Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У вересні\~2024\~року представник позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - Гусєв П.В. звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] шкоди завданої внаслідок дорожно - транспортної пригоди у розмірі 123 600 грн. 00 коп. та вирішення питання про розподіл судових витрат. Зокрема, за доводами позовної заяви позивач наголосив, що 06.09.2023 року між ним та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №УА 277868, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом PORSHE CAYENNE, державний номерний знак [NUMBER] . Так, за доводами позивача, 16.11.2023 року відповідач, керуючи транспортним засобом SKODA, державний номерний знак [NUMBER] у м. Одесі допустила зіткнення з транспортним засобом PORSHE CAYENNE, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, відповідача, постановою суду було визнано винною у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказав, що на підставі полісу 18.11.2022 року він здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 280000 грн.; страховою компанією, у якій було застраховано відповідальність відповідача, позивачу було виплачено 156800 грн., з огляду на що, позивач вважає, що на підставі ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 123600 грн. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 26.09.2024 року справу було передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеса. 14.10.2024 року справу було отримано Малиновським районним судом міста Одеси. 15.10.2024 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/2073/24 було прийнято позовну заяву до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, відкрито провадження, призначено дату судового засідання. Також, у даній справі судом зроблено запит щодо РНОКПП відповідача, проте, 17.10.2024 року до суду надійшла довідка у відповідь на електронний запит, відповідно до якої вказано, що надати реєстраційний номер облікової картки [PERSON] , [INFO] , яка проживає: [ADDRESS] немає можливості. З відповіді № 890593 від 07.11.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру судом встановлено, що РНОКПП [PERSON] [NUMBER] . 20.11.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника відповідача Бірюкова Андрія Миколайовича, електронною поштою надійшло клопотання (вх. №14521), у якому представник відповідача просив суд цивільну справу №502/2073/24 за позовною заявою за позовом AT «Страхова компанія «Країна» до [PERSON] за участю третьої особи AT «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди розглянути за правилами загального позовного провадження та призначити дату підготовчого судового засідання, аргументуючи свою позицію тим, відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, заявлена позивачем грошова вимога у розмірі 123\~600 для відповідачки є суттєвою, оскільки вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, сторона планує заявляти клопотання про витребування доказів, тож вважає, що справа має розглядатися в порядку загального позовного провадження. Також представник відповідача просив суд розглянути вказане клопотання без участі сторони відповідачки. 25.11.2024 року електронною поштою від представника відповідача до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов відзив на позовну заяву (вх. №74716), у якому відповідач просив суд у задоволенні позову - відмовити у повному обсязі. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема, за доводами відзиву відповідач наголосив, що у повному обсязі заперечує проти вимог позовної заяви та вважає, що інформація та обставини описані в позовній заяві не відповідають дійсності, а ряд доказів, доданий до заяви є неналежними та не можуть прийматись судом. Так, на переконання відповідача, у даному разі наявні розбіжності у номері договору добровільного страхування наземного транспорту, зазначеному у позові позивачем та наданій останнім копії такого договору до матеріалів справи. Окрім цього, представник відповідача, посилаючись на правову позицію Верховного Суду в частині вирахування суми ПДВ із загальної суми відшкодування страхової виплати, наголошує на тому, що «Калькуляція» надана позивачем включає суму ПДВ, яку він включив до розміру шкоди та виплатив вигодонабувачу. При цьому жодних доказів надання ремонту у платника ПДВ позивачем надано не було, з огляду на що, навіть при визнанні розміру заявленої шкоди доведеним - сума стягнення мала б становити не 123 600 грн., а 98 880 грн. (123\~600 грн. - 20% ПДВ). Також, як вказано представником відповідача, «Калькуляція» надана позивачем, не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України 24.11.2003 року № 142/5/2092, в ній не зазначено хто саме та на якій підставі проводив оцінку такої шкоди (документ містить лише підпис, який візуально виглядає таким, що був нанесений шляхом електронного редагування документу), який фах та спеціальні знання мала невстановлена особа, яка формувала дану «калькуляцію», на якій правовій підставі використовувалось програмне забезпечення (на вказаному документів вказано, що права на систему належать AZT AUTOMATIVE GMBH), яке джерело інформації використовується даним програмним забезпеченням для визначення вартості робіт та деталей, яким чином були прийняти рішення щодо заміни або ремонту пошкоджених деталей, із вказаної «Калькуляції» неможливо встановити природу виникнення шкоди на відповідну суму. Поряд з цим, представник відповідача зауважив, що перелік пошкоджень та запчастин відрізняється від переліку, який зазначений у схемі ДТП, складеному безпосередньо на місці пригоди. У вказаному документі відсутні відомості про «Облицювання даху», вартість якого у «калькуляції» визначена у розмірі 141 079 грн, «набивки та оббивки» сидінь вартістю 12 861грн та 53 540 грн відповідно, тощо. При цьому, відповідачка, як безпосередній свідок події переконана, що такі елементи не були пошкоджені. Також, з урахуванням сумніву в переліку пошкоджень, важливим є процес огляду автомобіля та процедура його проведення. Зауважено, що відповідачка не брала участь та не була повідомлена ані про дату, ані про місце такого огляду. Більш того, як вказав представник відповідача, «Протокол огляду транспортного засобу» фактично не містить в собі переліку пошкоджень, та не вказана особа, яка такий огляд проводила. Представник відповідача додав, що до доказів у вигляді «калькуляція» та «Протокол огляду транспортного засобу», які сторона відповідачки обґрунтовано та вмотивовано ставить під сумнів та вважає неналежними доказами, також додані роздруківки фотографій, які також на думку сторони відповідача не є належним доказами через якість фотографій, відсутність інформації про час, місце створення таких фото та інформації про техніку, за допомогою яких такі фото створені. 28.11.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника відповідача Бірюкова Андрія Миколайовича, електронною поштою надійшло клопотання (вх. №14923), у якому представник відповідача просив суд відкласти судове засідання, призначене на 02.12.2024 року на іншу дату, розглянути клопотання від 18.11.2024 року та перейти до загального позовного провадження. 07.01.2025 року до суду від представника відповідача надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду даної справи на іншу дату, аргументоване хворобою представника відповідачки (вх. №121), також представник просив суд розглянути клопотання від 18.11.2024 року та перейти до загального позовного провадження. 09.12.2024 року поштою через канцелярію до Малиновського районного суду міста Одеси від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №72102), у якій позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідь на відзив судом долучено до матеріалів судової справи з підстав того, що позивачем процесуальний строк на подання такої відповіді пропущено не було, оскільки, як встановлено судом з офіційного сайту «Укрпошти» зазначену відповідь позивачем було скеровано на адресу суду за трек-номером 0100198799682 03.12.2024 року. Зокрема, за доводами відповіді на відзив позивач наголосив, що у зв`язку із тим, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначені у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору, при цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування, розмір відшкодування відповідачкою на користь страхової компанії становить саме 123600 грн., оскільки автомобіль було повністю знищено. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 16.01.2025 року у справі №502/2073/24 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Бірюкова Андрія Миколайовича, яке надійшло до Малиновського районного суду міста Одеси 20.11.2024 року (вх. №14521) про розгляд справи №502/2073/24 за правилами загального позовного провадження та призначення дати підготовчого судового засідання; задоволено клопотання представника відповідача Бірюкова Андрія Миколайовича, яке надійшло до Малиновського районного суду міста Одеси 07.01.2025 року про відкладення розгляду даної справи на іншу дату; рекомендовано представнику відповідача [PERSON] надати у наступне судове засідання у даній справі належні та допустимі докази перебування останнього на лікарняному. 27.01.2025 року до суду від представника відповідачки надійшла заява (вх. №788), у якій представник Овсянікової Н.В. зазначив, що вважає за можливе розглядати справу без участі сторони відповідача. Також вказав, що медична виписка про перебування адвоката на лікарняному буде надана суду додатково та просив суд не враховувати надану позивачем відповідь на відзив, оскільки вона надійшла до суду поза встановленими судом в ухвалі про відкриття провадження у справі межами процесуального строку. Розглянувши доводи представника відповідача, викладені у вказаній вище заяві щодо відсутності процесуальних підстав для долучення до матеріалів цивільної справи відповіді позивача на відзив, суд зазначає, що вони не є обґрунтованими та підставними з огляду на те, що судом, раніше за текстом вказаного рішення було встановлено факт подання такої відповіді в межах процесуального строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у даній справі. Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, за вимогами позовної заяви та заяви про розгляд справи без участі представник позивача просив суд розглядати справу без його участі, що розглянуто судом та задоволено. Відповідач та її представник в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про направлення на адресу відповідача ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду, а також судових повісток. За доводами заяви від 27.01.2025 року просили суд розглядати справу без участі відповідача та її представника, що розглянуто судом та задоволено. Представник третьої особи до судового засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження до його електронного кабінету, будь-яких заяв або клопотань суду не надав, про причини своєї неявки не повідомив. У зв`язку із неявкою сторін учасників справи, згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Малиновського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У зв`язку із неявкою учасників справи, згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожно транспортної пригоди, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом. 06.09.2023 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та страхувальником Silverman Spenser Ethan, де вигодонабувачем є [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №УА 277868, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом PORSHE CAYENNE, державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Зокрема, за умовами п. 18.1. договору, сторони погодили, що відповідно до обраних умов страхувальником при укладенні договору, визначення розміру збитків та страхового відшкодування може здійснюватися страховиком на підставі калькуляції страховика (складається страховиком за допомогою програмного забезпечення продукту (Аудатекс тощо), автотоварознавчого дослідження (експертний висновок, акт, звіт тощо) щодо визначення розміру збитків, розрахунків СТО. При настанні страхового випадку відшкодуванню підлягають: за рахунок страхового відшкодування тільки реальні збитки у вигляді: витрат на проведення відновлювального ремонту, вартості ТЗ в межах страхової суми (у разі конструктивної загибелі ТЗ тощо) ( п. 18.2 договору). Судом встановлено, що 16.11.2023 року відповідач, керуючи транспортним засобом SKODA, державний номерний знак [NUMBER] у м. Одесі, по вул. Балківська, перехрестя з вул. Червонослобідська, виїхала на регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофора та скоїла зіткнення з транспортним засобом PORSHE CAYENNE, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по вул. Балківська на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Внаслідок вказаної\~ДТП застрахованому\~у позивача\~транспортному засобу\~PORSHE\~CAYENNE,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~були спричинені\~механічні пошкодження,\~а його\~власнику завданий\~матеріальний збиток\~у розмірі\~вартості відновлювального\~ремонту пошкодженого\~транспортного засобу,\~який відповідно\~до ремонтної\~калькуляції від\~13.12.2023\~року,\~наданого позивачем\~з системи\~AUDATEX\~склав 750814\~грн.\~97\~коп.\~з ПДВ,\~на підставі звіту AUDAHISTORY, яка визначає історію розрахунків вартості ремонту, калькуляція станом на 13.12.2023 року складає 625679 грн. 14 коп. Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 20.12.2023 року у справі №522/22918/23 [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу. 22.12.2023 року отримувач страхового відшкодування звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування №14476/23. Відповідно до страхового акту № 34/72653/2.1.5.1 від 15.01.2024 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 280400 грн. При цьому, у страховому акті вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 750814 грн. 97 коп., франшиза 83600 грн., зменшення страхового відшкодування 472000 грн. (зобов`язуюча пропозиція Авто онлайн «Аудатекс Україна» від 18.12.2023 року, дійсна вартість застрахованого ТЗ на дату настання страхового випадку 836000 грн. Виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», виплатило суму страхового відшкодування вигодонабувачу у розмірі 280400 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 8221 від 16.01.2024 року. Також,\~як встановлено\~судом,\~та не\~заперечується учасниками\~справи,\~на момент\~скоєння ДТП\~цивільно-правова\~відповідальність винуватця\~дорожньо-транспортної\~пригоди [PERSON] \~за шкоду,\~заподіяну життю,\~здоров`ю,\~майну третіх\~осіб внаслідок\~експлуатації транспортного\~засобу SKODA, державний номерний знак [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Акціонерне товариство\~«Страхова компанія\~«Країна» звернулось\~до Акціонерного\~товариства «Українська\~страхова компанія\~«Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп»\~із заявою\~про виплату\~на суму\~сплаченого страхового\~відшкодування у\~розмірі 280400\~грн.,\~за наслідками\~розгляду якої Акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» сплачено 156800 грн., що вбачається з платіжної інструкції №ЗР022788, а також підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування до справи №240000929453. 07.05.2024 року на адресу відповідача позивачем було скеровано претензію №72653/ІНС, відповідно до якої Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» просила [PERSON] перерахувати 123600 грн. у місячний строк з моменту отримання претензії на зазначений позивачем рахунок. Також у матеріалах справи наявна фототаблиця автомобіля PORSHE CAYENNE. Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин, наявних між сторонами, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь відповідача відшкодування страхувальнику різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 123600 грн. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог. Частиною 1 ст.\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.\~11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15\~ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~ст. 16 ЦК України. Статтями\~10,\~81\~ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Суд зазначає, що відносини у сфері страхування регулюються Цивільним Кодексом України, Законом, який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 16 Закону України «Про страхування»). Тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування»\~страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 3 ст. 30\~Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про страхування»,\~страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до\~ст. 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі\~ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом\~ст. 979 ЦК України\~і ст. 16\~Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором. Судом у даній справі встановлено, що 06.09.2023 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та Silverman Spenser Ethan, де вигодонабувачем є [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №УА 277868, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом PORSHE CAYENNE, державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. При цьому, укладаючи даний договір, сторони погодили, що відповідно до обраних умов страхувальником при укладенні договору, визначення розміру збитків та страхового відшкодування може здійснюватися страховиком на підставі калькуляції страховика (складається страховиком за допомогою програмного забезпечення продукту (Аудатекс тощо), автотоварознавчого дослідження (експертний висновок, акт, звіт тощо) щодо визначення розміру збитків, розрахунків СТО. При настанні страхового випадку відшкодуванню підлягають: за рахунок страхового відшкодування тільки реальні збитки у вигляді: витрат на проведення відновлювального ремонту, вартості ТЗ в межах страхової суми (у разі конструктивної загибелі ТЗ тощо) ( п. 18.1, 18.2 договору). 16.11.2023 року відповідач, керуючи транспортним засобом SKODA, державний номерний знак [NUMBER] у м. Одесі, по вул. Балківська, перехрестя з вул. Червонослобідська, виїхала на регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофора та скоїла зіткнення з транспортним засобом PORSHE CAYENNE, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по вул. Балківська на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу PORSHE CAYENNE, державний номерний знак [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до ремонтної калькуляції від 13.12.2023 року, наданого позивачем з системи AUDATEX та Звіту AUDAHISTORY склав 750814 грн. 97 коп. Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 20.12.2023 року у справі №522/22918/23 [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу. Частиною 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В подальшому, як було встановлено судом, 22.12.2023 року отримувач страхового відшкодування звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування №14476/23. Відповідно до страхового акту № 34/72653/2.1.5.1 від 15.01.2024 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 280400 грн., яке було виплачене [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією № 8221 від 16.01.2024 року. Також, як встановлено судом, та не заперечується учасниками справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу SKODA, державний номерний знак [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулось до Акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату на суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 280400 грн., за наслідками розгляду якої Акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» сплачено 156800 грн., що вбачається з платіжної інструкції №ЗР022788, а також підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування до справи №240000929453. Відтак, у даному разі, позивач звернувся до відповідача з позовними вимогами про стягнення з останньої різниці між виплаченим ним розміром відшкодування та відшкодованим третьою особою у даній справі. При цьому, судом встановлено, що страховик, у даному разі позивач, перед страхувальником (вигодонабувачем [PERSON] ) виконав свої зобов`язання, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у встановленій страховим актом сумі - 280400 грн. Згідно із\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених\~ст. 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Відповідно заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Суброгація (походить від латинського «subrogare» - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. Аналогічну правову позицію наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 910/2603/17 та від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2019 року у справі № 755/9320/15-ц. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов`язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. За змістом ч. 1 та 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 5 ст.1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За вимогами ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Для правильного вирішення питання щодо стягнення у порядку суброгації (відповідно до положень ст. 27 Закону, ст. 993 ЦК України) суми шкоди, завданої внаслідок ДТП, важливим є встановлення особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~та ст. 27 Закону України до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] - особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) сплаченою позивачу третьою особою Акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 156 800 грн. Разом з тим, доводи відповідача, зазначені ним у відзиві на позовну заяву відхиляються судом як такі, що не узгоджуються із наявними у справі письмовими доказами. По перше, суд розцінює вказаний позивачем номер договору добровільного страхування у позовній заяві як технічну описку, оскільки надані позивачем письмові докази, які не обмежуються лише зазначеним договором підтверджують і настання страхового випадку, і виплату вигодонабувачу страхового відшкодування. По друге, доводи відзиву про те, що звіт, наданий позивачем про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу не може бути прийнятий судом в якості належного доказу також не приймаються судом до уваги, оскільки такий звіт, на підставі якого позивачем визначалася сума страхового відшкодування узгоджений безпосередньо між страховиком та страхувальником умовами договору, зокрема, п. 18. Тим більш, вартість відновлювального ремонту ТЗ у розмірі 750814 грн. 97 коп. не оскаржувався страховиком відповідача, що вбачається із наданого Третьою особою позивачу розрахунку суми страхового відшкодування до справи №240000929453. Також, щодо посилання відповідача на правову позицію суду касаційної інстанції у справі №591/1861/22 суд зазначає, що обставини, які досліджуються судом у справі, яка наразі розглядається не є подібними з обставинами у справі, зазначеної відповідачем у відзиві, тому зазначені твердження відповідача суд вважає безпідставними. Щодо доводів відповідача стосовно наявних у матеріалах фотографій автомобіля, суд зазначає, що і «протокол огляду транспортного засобу», і фототаблиця до нього, виконані позивачем під час укладення договору добровільного страхування ТЗ, оскільки «протокол огляду» складений 07.09.2023 року, тобто до настання страхового випадку, а фототаблицею також зафіксовано стан застрахованого автомобіля до настання події ДТП, та візуально будь-яких пошкоджень не має. Водночас, суд зазначає, що відповідачем суду не надано будь-яких письмових доказів в розумінні положень ст.\~76-81 ЦПК України\~на спростування встановлених судом у даній справі обставин на підтвердження своїх заперечень проти позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем у даному разі належними та обґрунтованими доказами підтверджено підставність позовних вимог щодо права отримання ним від відповідача різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та відшкодованим розміром страховика відповідача у розмірі 123600 грн. (між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), завданої внаслідок зазначеної вище ДТП), з огляду на що, вимоги позовної заяви є обґрунтованими та потребують задоволення. Згідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~сплачений позивачем\~судовий збір\~належить стягнути\~з відповідача\~на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна». На підставі викладеного та

Outcome: approved