Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

10.04.2024 позивач, ТОВ «Полтаваенергозбут»,\~звернулося до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Мотивуючи свої вимоги тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» з 01 січня 2019 року згідно виданої ліцензії на підставі постанови НКРЕКП №575 від 26.06.2018 року, здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам. Також, відповідно до додатку №3 до Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій на території, затверджених постановою НКРЕКП №1268 від 26.10.2018 року, ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області. Позивач надає послуги з постачання електричної енергії відповідачу [PERSON] , яка з 01.01.2019 року приєдналася до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1230707026 на умовах чинного договору користування електричною енергією від 06.05.2004 року №15110003-9, шляхом фактичного споживання та оплати електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , ЕІС код точки розподілу 62Z4844874259558, на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . З 01.04.2024 року відповідачу припинено постачання електричної енергії через борг. Відповідач, яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , не виконувала належним чином свої зобов`язання по сплаті вартості за використану електричну енергію у зв`язку з чим за період з 01.03.2020 року по 01.04.2024 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 22529,00 грн. Ухвалою суду від 10.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача, ТОВ «Полтаваенергозбут» - Жалій Л.В. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд розглянути справу без участі представника позивача. 27.12.2024 року від представника позивача надійшла заява в якій вона вказала, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась з невідомих причин, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. Враховуючи заяви сторін, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» надає послуги з постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, позивач надає послуги з постачання електричної енергії відповідачу [PERSON] яка з 01.01.2019 року приєдналася до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1230707026 на умовах чинного договору користування електричною енергією від 06.05.2004 року №15110003-9, шляхом фактичного споживання та оплати електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , ЕІС код точки розподілу 62Z4844874259558, на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . З 01.04.2024 року відповідачу припинено постачання електричної енергії через борг. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦПК України, власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто, відповідач отримує надані позивачем послуги, а позивач надав та продовжує надавати вказані послуги, матеріали справи не містяться звернення відповідача у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг. Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності з ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved