Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України(наділ-МТСБУ) 01.02.2024 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що [INFO] близько 17 год 40 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись проїзною частиною вулиці Свобода, що в м.Яремче Івано-Франківської області у напрямку центральної частини міста, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу та маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода [PERSON] , своєчасно не зменшив швидкість руху автомобіля аж до його зупинки, унаслідок чого вчинив наїзд на останню. Пішохід [PERSON] від отриманих травм по дорозі в лікувальний заклад померла. Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.05.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована, у зв`язку із чим МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілих осіб у сумі 102850,00 грн. Згідно наказу про відшкодування з фонду захисту потерпілих №3.1/1435 від 04.03.2021 року МТСБУ на підставі заяви представника потерпілої особи про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання здійснило регламентну виплату у розмірі 12850,00 грн., а відповідно до наказу №3.1/1457 від 05.03.2021 року здійснило регламентну виплату у сумі 90000,00 грн. згідно заяви про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Факт зазначених виплат підтверджується платіжними дорученнями №941669 від 05.03.2021 року. З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із листами та претензією, яка останнім залишені без відповіді. Із урахуванням вищезазначеного, позивач заявлені позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 102850,00 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2024 року вказану справу направлено за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.02.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.04.2024 року підготовче провадження у вказаній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 23.05.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 23.05.2024 року судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги МТСБУ задоволено у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу, витрати, пов`язані з регламентною виплатою у розмірі 102850,00 грн та 3028,00 грн сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 01.11.2024 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2024 року. Ухвалою суду від 22.11.2024 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2024 року скасовано та призначено у вказаній справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.01.2025 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі представника МТСБУ. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що згідно вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.05.2023 року потерпілими у кримінальному провадженні про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України внаслідок якого загинула пішохід [PERSON] було визнано тільки дочок загиблої [PERSON] та [PERSON] . Проте, мати загиблої- [PERSON] ні органом досудового розслідування, ні Надвірнянським районним судом не була визнана потерпілою. Крім того, ні в матеріалах кримінального провадження, ні в матеріалах цивільної справи немає належних і допустимих доказів того, що [PERSON] перебувала на утриманні у загиблої в ДТП [PERSON] або ж мала право на одержання від неї утримання. Оскільки, згідно ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Таким чином, МТСБУ передчасно, помилково та безпідставно провело виплату [PERSON] страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 90000,00 грн, без встановлення всіх обставин справи та отримання належних та допустимих доказів того, що остання мала право на отримання такого відшкодування, а тому ці кошти підлягають стягненню не з нього у порядку регресу, а з матері потерпілої, як безпідставно набуті. Також страховиком безпідставно проведено виплату доньці [PERSON] - [PERSON] відшкодування понесених витрат на поховання, оскільки він у повному обсязі відшкодував завдану потерпілим матеріальну та моральну шкоду і вони відмовились від своїх цивільних позовів у кримінальному провадженні, які були залишені судом без розгляду. Таким чином, в цій частині підстави для стягнення з нього страхового відшкодування теж відсутні, а вказані кошти є безпідставно отриманими і підлягають стягненню з [PERSON] на користь МТСБУ. Також просив врахувати, що він не отримував претензію МТСБУ та не знав про те, що потерпілим проведено часткову виплату страхового відшкодування, внаслідок чого у повному обсязі відшкодував їм завдану матеріальну та моральну шкоду у вказаному ними розмірі. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] біля о 17 год 40 хв водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався проїзною частиною вулиці Свободи, що в м. Яремче Івано-Франківської області у напрямку центральної частини міста. Проїзна частина вул. Свободи для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, освітлювалась ліхтарями вуличного освітлення. У цей час по нерегульованому пішохідному переході, позначеному горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра» та дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід», розпочала переходити проїзну частину вул. Свободи пішохід [PERSON] , яка рухалася зліва направо по напрямку руху автомобіля під керуванням водія [PERSON] та відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, мала перевагу у русі. Водій [PERSON] в порушення вимог п.2.3. б, п.4.16.а, п. 12.1., п. 12.3., п. 18.1 Правил дорожнього руху України під час руху проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу та маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода [PERSON] , своєчасно не зменшив швидкість руху автомобіля аж до його зупинки, унаслідок чого вчинив наїзд на останню. У результаті порушення водієм [PERSON] вказаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під м`яку мозкову оболонку та м`які покриви голови, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, від яких померла по дорозі в лікувальний заклад. 21.01.2021 року виконувачем обов`язків прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Івано-Франківської обласної прокуратури Поповичем Н.М. завтерджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12020090000000816 від 03.12.2020 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, потерпілими у якому визнано [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, які перебувають у відкритому доступі, вказане кримінальне провадження надійшло на розгляд за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області та ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.09.2021 року було передано на розгляд до Надвірнянського районного суду Івано-Франкіської області. 06.08.2021 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області цивільний позов у кримінальному провадженні №12020090000000816 від 03.12.2020 року відповідно до якого просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у вигляді щомісячного утримання розміром 2500,00 грн, починаючи з [INFO] і довічно та моральну шкоду розміром 500000,00 грн, на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн, на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн. Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.05.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушененя, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та на підставі ст.76 КК України покладено на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятии уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Цивільний позов потерпілих [PERSON] , [PERSON] та цивільного позивача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду за їх заявами. Зазначений вирок не оскаржувався та набрав законної сили 15.06.2023 року. Відповідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, виданого Яремчанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 08.12.2020 року, серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане райбюро ЗАГС м. Яремче 27.07.1962 року, батьками [PERSON] , [INFO] вказані [PERSON] та [PERSON] . Із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Яремчанським МВ УМВС України 04.06.1998 року на ім`я [PERSON] , [INFO] уродженки міста Яремче Івано-Франківської області вбачається, що остання перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] , 1939 року народження призначена трудова пенсія з 02.08.1993 року. Відповідно до Інформації про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого, [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , повідомила про те, що на момент смерті [PERSON] до кола осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблої входили: батько: [PERSON] , який помер [INFO] ; мати - [PERSON] [INFO] ; чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] ; донька - [PERSON] [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №1450/17-20 від 03.11.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15.12.2009 року. Згідно розрахункової квитанції серії ББАХ №938613 від 04.12.2020 року, виданої приватним підприємцем [PERSON] відпущено [PERSON] домовину- вартістю 12000,00 грн, хрест -вартістю 400,00 грн, табличку вартістю 50 грн, покривало вартістю 400,00 грн, а всього на загальну суму 12850,00 грн. Довідкою Міського комунального підприємства №37 від 08.12.2020 року підтверджується, що [PERSON] дійсно похоронила свою матір [PERSON] , яка померла [INFO] за власний рахунок. [PERSON] проживала на день смерті з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та вели спільне господарство. Згідно виданої [PERSON] довідки про склад сім`ї №1783/17-20 від 29.12.2020 року, на момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 28.01.1987 року. 28.12.2020 року державним нотаріусом Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. посвідчено довіреності за реєстровими №883 та №887, якими [PERSON] та [PERSON] уповноважили [PERSON] представляти їх інтереси по стягненню відшкодуванню за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце [INFO], в результаті якої загинула [PERSON] . 11.01.2021 року представник [PERSON] по довіреності [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце [INFO] за участю транспортного засобу «Nissan Primastar», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] внаслідок якої пішохід [PERSON] від отриманих травм померла, а також подав заяву про виплату відшкодування понесених витрат на поховання у розмірі 12850,00 грн. 20.01.2021 року представник [PERSON] по довіреності [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника у розмірі 180000,00 грн за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце [INFO]. 04.03.2021 року МТСБУ виданий наказ №3.1/1435 про виплату представнику [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 12850,00 грн понесених витрат на поховання за фактом дорожньо-транспортної пригоди від [INFO]. 05.03.2021 року МТСБУ виданий наказ №3.1/1457 про виплату представнику [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 90000,00 грн по втраті годувальника за фактом дорожньо-транспортної пригоди від [INFO]. 05.03.2021 року за вих. №3-01-б/8352 МТСБУ направило на адресу представника [PERSON] та [PERSON] повідомлення, в якому вказало, про те, що за результатами розгляду звернення щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце [INFO] за участю транспортного засобу марки Nissan, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до п.п.27.1, 27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення про виплату [PERSON] частки відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого у розмірі 90000,00 грн, [PERSON] витрат у розмірі 12850,00 грн, на поховання потерпілої. Платіжною інструкцією №941669 від 05.03.2021 року МТСБУ перерахувало на рахунок [PERSON] кошти в сумі 12850,00 грн, в якості страхової виплати на підставі наказу №3.1/1435 від 05.03.2021 року у справі №73472. 05.03.2021 року за вих. №3-01-а/8353 МТСБУ направило [PERSON] листа із повідомленням про необхідність компенсації понесених витрат по здійсненню регламентної виплати у розмірі 102850,00 грн. за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце [INFO] за його участі. Платіжною інструкцією №941747 від 09.03.2021 року МТСБУ перерахувало на рахунок [PERSON] кошти у сумі 90000,00 грн, в якості страхової виплати на підставі наказу №3.1/1457 від 05.03.2021 року у справі №73472. 27.11.2023 року МТСБУ направило відповідачу претензію за вих.№73472/АК, в якій повідомило про необхідність відшкодування завданих збитків у розмірі 102850,00 грн, пов`язаних зі здійсненням регламентної виплати протягом 30 днів з моменту отримання даної претензії. Одночасно попередивши про те, у разі невиконання зазначених вимог МТСБУ без додаткових попереджень буде вимушене звернутися з відповідним позовом до суду. Із долучених копій заяв потерпілих у кримінальному провадженні [PERSON] , [PERSON] від 31.03.2023 року, адресованих Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області у справі №354/131/21, вбачається, що останні просили залишити без розгляду подані ними цивільні позови, посилаючись на те, що обвинувачений [PERSON] у повному обсязі відшкодував завдану їм матеріальну та моральну шкоду, заподіяну внаслідок загибелі у ДТП їх матері [PERSON] . Із копії заяви [PERSON] від 31.03.202023 року, адресованої Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області у справі №354/131/21, вбачається, що остання відмовляється від позовних вимог, заявлених нею у кримінальному провадженні №12020090000000816 від 03.12.2020 року до обвинуваченого [PERSON] . До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За приписами ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відпвідно до вимог ч.2,ч.5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Частиною першою ст.1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року(надалі-Закон № 1058-IV) непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно. Частиною 1 ст.999 ЦК України встановлено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року(надалі-Закон №1961-IV). За приписами ст.3 Закону №1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Приписами ст.6 Закону №1961-IV встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п.21.1 Закону №1961-IV забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності чинною на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.39 Закону №1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно з пп.39.2.1. п.39.2 ст.39 Закону №1961-IV основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Як слідує із вимог п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до положень п.27.1 ст.27 Закону №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з положеннями п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved