Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

19 грудня 2024 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивованотим, що 11 грудня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі спільних дітей у сторін немає. Після укладення шлюбу відносини складалися добре, але з часом зовсім зіпсувалися. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства позивач не веде. Проживають сторони тривалий час окремо. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на життя та подружні обов`язки. Таким чином, шлюбні відносини припинилися, а шлюб існує тільки формально. На думку позивача подружні відносини між сторонами фактично припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Спір з приводу майна, набутого за час перебування у шлюбі, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, на момент звернення до суду з позовом - відсутній. Враховуючи наведені вище обставини позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 03 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10:00 годину 20 січня 2025 року. У зв`язку з неприбуттям сторін, розгляд справи відкладено на 09:00 годину 31 січня 2025 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак одночасно із позовною заявою подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила не застосовувати заходи примирення, як це передбачено ст. 111 СК україни, оскільки спільні відносини між сторонами повністю припинені, а їх відновлення є неможливим. Висловилася, що позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу, а у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання 20 січня 2025 року та 31 січня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в порядку передбаченому ЦПК України (а.с. 17-19, 23). Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання, або іншого змісту від відповідача не надходило. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідач не подавав, своїм правом надання відзиву на позовну заяву - не скористався. Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, призначеного на 31.01.2025 через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження (а.с. 22). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до статтей 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що 11 грудня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що зроблено запис №58, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28.04.2023 (а.с. 5). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з положеннями статтей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі -СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 104 СК Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1 статті 105 СК Українивказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до статтей 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів для примирення. Суд переконаний, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно із ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час подання позову сплачено судовий збір, з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а також висновок суду про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved