Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

в листопаді 2022 позивачка [PERSON] звернулася із вказаним позовом до Акціонерного товариства «Сенс-Банк», треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієв Гусейн Азіз Огли, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, [PERSON] , [PERSON] про визнання добросовісним набувачем, припинення договору іпотеки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до Шевченківського районного суду м. Києва, в якому просила:1) визнати [PERSON] добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] ; 2) визнати іпотеку за іпотечним договором №033/740248-ІО від 02.10.2008, що був укладений між [PERSON] , [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», право іпотекодержателя за яким перейшло до АТ «Альфа-Банк», який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (далі - КМНО) Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за №5323, припиненою; 3)визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва (далі - КП «Світоч») про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 46619097 від 23.04.2019, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку №31319926 (спеціальний розділ); визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 50079637 від 06.12.2019, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни до запису про іпотеку №31319926. Позов обґрунтований тим, що 30.04.2013 позивачка на підставі договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Пошук квартири та надання консультаційних послуг щодо наявності ризиків придбання майна здійснювало агентство «ParkLane» на підставі договору про надання послуг від 25.03.2013. Перед оформленням договору купівлі-продажу агентство «Park Lane» здійснило перевірку об`єкта нерухомості на предмет будь-яких обтяжень, наявності судових справ та надало свій висновок щодо можливості придбання такої квартири, оскільки в реєстрах відсутні будь-які записи про арешти, заборони, обтяження. У 2020 році за адресою проживання позивачки прийшов чоловік, який повідомив, що він є представником АТ «Альфа-Банк» та попередив про те, що планує виселяти всіх мешканців квартири, оскільки спірна квартира передана в іпотеку. При цьому жодних документів він не надав, додаткової інформації не залишив. 18.11.2020 позивачка звернулася до Центру надання адміністративних послуг за отриманням розширеної інформаційної довідки, з якої стало відомо, що 23.04.2019 державний реєстратор КП «Світоч» Алієв Гусєйн Азіз огли зареєстрував іпотеку, номер запису 31319926 на підставі іпотечного договору №5323 від 02.10.2008, ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2011 у справі №2-3636/10, договору про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3132 від 10.10.2019. У зв`язку з цим позивачка звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до державного реєстратора КП «Світоч» Алієв Гусєйн Азіз огли про скасування реєстраційного запису. Однак рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2022 у справі №761/42357/20 в задоволенні позову було відмовлено через неналежний спосіб захисту та обрання позивачкою неналежного відповідача - реєстратора. Також позов обґрунтовано тим, що з моменту придбання квартири, тобто з 30.04.2013 і до цього часу, позивачка проживає у спірній квартирі разом із своїм чоловіком та малолітньою донькою; квартира є єдиним житлом сім`ї позивачки яка належить їй на праві власності з 2013 року, тобто до часу реєстрації 23.04.2019 державним реєстратором КП «Світоч» Алієвим Гусєйном Азіз огли іпотеки на вказану квартиру позивачки. В позові зазначено, що попередньому власнику [PERSON] квартира належала за договором купівлі-продажу від 20.09.2010, а до цього власниками квартири в рівних частках були [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2008. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як на момент придбання квартири [PERSON] , так і на момент придбання квартири позивачкою, - будь-які обтяження (іпотеки) на квартирі були відсутні. Окрім цього, в позові наявне посилання на ту обставину, що державний реєстратор через 9 років після зняття іпотечного обтяження, прийняв неправомірне рішення, встановивши щодо неї, як на нового власника, яка не є учасником договірних відносин, іпотечне зобов`язання. Крім того, позивачка зазначила у позові, що вона перед придбанням квартири добросовісно покладалася на відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набула право на таке майно вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких обставин позивачка вважає, що відповідачі АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та реєстратор свідомо порушили норми закону та зареєстрували право іпотеки, не повідомивши нового власника, оскільки при зверненні до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовного іпотечного майна АКБСР «Укрсоцбанк» було б відмовлено за строком давності, а тому право іпотеки на таке майно має бути припинено. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2022 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до АТ «»Альфа-Банк», треті особи: Державний реєстратор КП «Світоч» Алієв Гусейн Азіз огли, приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А., [PERSON] , [PERSON] про визнання добросовісним набувачем, припинення договору іпотеки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, встановлені процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2022 заяву представника позивачки - адвоката Касьяненка Д.Л. про забезпечення позову задоволено частково - заборонено всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] 25.01.2023 на адресу суду від відповідача АТ «Сенс Банк» (рішенням Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» №2/2022 від 12.08.2022 змінено найменування банку АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк») надійшов відзив на позовну, в якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що 02.10.2008 між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа -Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №033/740244-KR. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором, між кредитором та іпотекодавцями [PERSON] , [PERSON] було укладено Іпотечний договір №033/740248-ІО від 02.10.2008, відповідно до якого останні передали кредитору в іпотеку спірну квартиру, у зв`язку з чим в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстровано обтяження на квартиру № 5331 від 02.10.2008. Відповідно до Інформаційної довідки №233151240 від 18.11.2020 в розділі «Інформація про деталізацію» вбачається, що 06.08.2009 не вилучався запис про обтяження, а вносились зміни шляхом вилучення застарілого запису з одночасним внесенням нового, а саме в результаті таких дій реєстратором було внесено запис про укладання додаткової угоди №1 до іпотечного договору та змінено прізвище іпотекодержателя - « [PERSON] » на « [PERSON] ». Записи внесені та/або вилучені 19.03.2012 взагалі не мають відношення до предмета спору, оскільки вони стосуються не обтяження у вигляді іпотеки, а обтяження у вигляді арешту, що був накладений на майно в ході примусового виконання органом державної виконавчої служби. Також у відзиві відповідач зазначив, що текст рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.07.2010 у справі №2-3636/10 в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній, копію позивачкою до матеріалів справи не долучено, тому чи має це рішення відношення до предмета доказування з матеріалів справи встановити неможливо. Відповідач вважає, що всупереч нормам чинного законодавства України та умовам іпотечного договору, предмет іпотеки без відома та згоди іпотекодержателя був незаконно відчужений. Позивачка не може вважатися добросовісним набувачем спірного майна, оскільки первісний іпотекодавець порушив вимоги ч.2 ст. 9 Закону України «Про іпотеку», матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що іпотекодержатель надавав свою згоду на відчуження предмета іпотеки, а тому позивачку не можна визнати добросовісним набувачем спірного майна. На час укладання правочину щодо відчуження спірного майна діяв договір іпотеки, заборгованість за кредитним договором погашена не була, як вона не погашена і на даний час. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засіданні не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установлений законом порядок, від представника відповідача надійшла заява, в якій просив відмовити в задоволенні позову, а справу слухати без його участі. Суд, заслухавши пояснення, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 13.04.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. за реєстровим №664,згідно якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 44 т.1). Зі змісту вказаного договору купівлі-продажу вбачається, що квартира належала на праві власності продавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2010, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Позняковою С.В.; відповідно до витягу за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові прав, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна в порядку доступу нотаріуса до ДРРП від 30.04.2013 актуальна інформація про обтяження іпотеки, інші речові права стосовно квартири відсутня. Відсутність будь-яких обтяжень (іпотека) щодо спірної квартири підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 30.04.2013, індексний номер витягу: 3155645 (а.с. 42 т.1). Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 18.11.2020, індексний номер: 233151240 вбачається, що державним реєстратором КП «Світоч» Алієвим Гусейном Азіз огли 23.04.2019 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер:46619097, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку на спірну квартиру №31319926 (спеціальний розділ) (а.с. 53 т.1). Отже, підставою для державної реєстрації стали іпотечний договір, серія та номер 5223, виданий 02.10.2008, видавник: приватний нотаріус КМНО Кравченко І.С.; ухвала суду, серія та номер: 2-3636/10, видана 24.01.2011, видавник: Корольовський районний суд м. Житомира; договір про порядок дій щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серія та номер: 3132, виданий 10.10.2019, видавник: приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А. Таким чином, судом встановлено, що 02.10.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (у подальшому змінила прізвище на [PERSON] ), [PERSON] (іпотекодавці) було укладено іпотечний договір №033/740248-ІО, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С. та зареєстрований в реєстрі за №5331, відповідно до якого іпотекодавці передали в якості забезпечення виконання ними зобов`язань за договором кредиту№033/740244-KR в іпотеку іпотекодержателя квартиру [ADDRESS] . Копія вказаного договору наявна в матеріалах справи (а.с.112-113 т.1). Право власності на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним між іпотекодавцями та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С. 02.10.208 за реєстровим №5327. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.07.2010 у справі №2-3636/10 позов [PERSON] до АКБСР «Укрсоцбанк», [PERSON] , ВАТ НАСК «Оранта», третя особа: приватний нотаріус КМНО Кравченко І.С. про визнання кредитного договору недійсним, відшкодування збитків та моральної шкоди задоволено частково. Серед задоволених вимог суд вирішив, зокрема, визнати кредитний договір №033/740244-KR, укладений 02.10.2008 між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] недійсним; припинити взаємні права та зобов`язання сторін за договором іпотеки від 02.10.2008 № 033/740248-ІО; зобов`язати органи нотаріату виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження майна іпотекою, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с.125-127 т.2). У подальшому, 15.09.2010 приватним нотаріусом КМНО Литвиновою Н.М. було вилучено обтяження(іпотеку) щодо спірної квартири на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.07.2010 у справі №2-3636/10, а 20.09.2010 [PERSON] придбав на підставі договору купівлі-продажу спірну квартиру у її співвласників [PERSON] та [PERSON] . Також судом встановлено, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 19.11.2010 було скасовано вищевказане заочне рішення та призначено справу до розгляду. Ухвалою Корольовського районного суду м. Києва від 24.01.2011 позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. А відтак, ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2011 про залишення позову [PERSON] без розгляду стала однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення державним реєстратором КП «Світоч» Алієвим Гусейном Азіз огли (а.с. 166-167, 168-169 т.2). Крім того, судом встановлено, що Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиними акціонером АТ «Укрсоцбанк» прийнято рішення про злиття шляхом приєднання за спрощеною процедурою АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк» з передачею майна, прав та обов`язків до останнього згідно Передавального акту і відповідно до якого правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» стає АТ «Альфа-Банк». За результатами прийнятого рішення 10.10.2019 між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» укладено договір про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. за реєстровим №3132. У зв`язку з чим, на підставі договору про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розділ «Інформація про зміни іпотеки» внесені зміни в частині іпотекодержателя, тобто змінено іпотекодержателя з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» (а.с. 56 т.1). Рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022 (протокол №2/2022) змінено найменування Банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 109 т.1). Суд приходить до висновку, що письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи свідчать про те, що нотаріусом під час посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири були здійснені всі передбачені чинним законодавством України перевірки щодо наявності будь-яких обтяжень чи обмежень на нерухоме майно, яке було предметом договору. Отже, позивачка придбала вказану квартиру [INFO] у період, в який таке майно було вільним від обтяжень та відомостей про права інших осіб в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак, після придбання майна, в реєстрі з`явилося відповідне обтяження на підставі договору іпотеки № 033/740248-ІО від 02.10.2008, стороною якого позивачка не була. Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд виходить з того, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з положенням ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поряд з цим, ст.1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст. 3 Закону № 898-IV іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 898-IV у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 898-IV (в редакції на час укладання іпотечного договору) іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 23 Закону № 898-IV (в редакції на час придбання позивачкою спірної квартири) у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. У разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва. Таким чином, внаслідок існування правовідносин за іпотечним договором №033/740248-ІО від 02.10.2008, стороною якого позивачка не була, у неї виникають зобов`язання і вона обмежена у повній реалізації права власності на своє нерухоме майно, у зв`язку із чим таке право підлягає захисту. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 прийшла до висновку, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Перелічені висновки конкретизовані в п. 7.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №922/2416/17, а саме: - скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення; - виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення; - виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; - запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; - за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню; - при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження. Відповідно до правового висновку, викладеного в п.п. 111, 112 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, у разі якщо в Державному реєстрі зареєстроване припинення права іпотеки, то повторна реєстрація права іпотеки на підставі договору іпотеки без згоди власника майна є протиправною. За загальним правилом частини першої статті 317 ЦК України права володіння, користування та розпоряджання майном належать саме власнику. Укладаючи договір іпотеки, власник фактично надає згоду і на державну реєстрацію права іпотеки на підставі договору іпотеки, але така згода стосується саме первісної реєстрації, а не наступної реєстрації після реєстрації припинення іпотеки.Отже, за відсутності згоди власника майна на повторну державну реєстрацію права іпотеки її можна здійснити тільки на підставі судового рішення. Оскільки на момент придбання позивачкою спірної квартири відомості про її обтяження зареєстровані не були, суд дійшов висновку про добросовісність позивачки, внаслідок чого остання набула право на майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Із врахуванням вищевказаних обставин, а саме, що позивачка є добросовісним набувачем спірної квартири, право іпотеки на таке майно має бути припиненим. Тому позовні вимоги в частині визнання іпотеки за іпотечним договором №033/740248-ІО від 02.10.2008, що був укладений між [PERSON] , [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», право іпотекодержателя за яким перейшло до АТ «Альфа-Банк», який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за №5323, припиненою - підлягає задоволенню. Позовні вимоги про визнання позивачки добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] не підлягають задоволенню, оскільки пред`явлені позовні вимоги, в силу ст. 16 ЦК України, не є належним способом судового захисту, так як добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що підлягає доказуванню, зокрема, під час розгляду справи про скасування рішення державного реєстратора, яке порушує право власності на нерухоме майно позивачки. В судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що позивачка являється добросовісним набувачем вказаної квартири. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Згідно ч. 4 ст. 20 Закону № 1952-IV про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Разом з цим, позивачка, як власник об`єкта нерухомого майна, жодним чином не отримувала інформацію про подання/отримання заяв та проведення реєстраційних дій щодо своєї квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1952-IVза наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Однією з таких підстав є подання заяви про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем (п. 7 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону № 1952-IV ( в редакції, що діяла на момент проведення оскаржуваної державної реєстрації) у разі відсутності відкритого на об`єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав вносяться до спеціального розділу Державного реєстру прав, крім випадків, коли така державна реєстрація проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 18.11.2020, індексний номер: 233151240, розділ «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» щодо спірної квартири відкритий в Державному реєстрі 30.04.2013. Отже, на момент, коли розділ щодо об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі прав було уже відкрито, запис на підставі оскаржуваного рішення внесено до спеціального розділу 23.04.2019 із порушенням вимог ст. 13 Закону № 1952-IV. А відтак, і реєстрація прав іпотеки за АТ «Альфа-Банк» на підставі рішення приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. відбулася з порушенням Закону № 1952-IV. Абзацом 3 ч. 3 ст. 26 Закону № 1952-IV ( в редакції на момент звернення з позовом) визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Оскільки порушення права власності позивачки відбулося в результаті державної реєстрації обтяження на спірну квартиру на підставі рішення державного реєстратора КП «Світоч» Алієва Гусейна Азіза огли про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 46619097 від 23.04.2019, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку №31319926 (спеціальний розділ), заявлена нею позовна вимога про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію, враховуючи положення абзацу 3 ч. 3 ст. 26 Закону № 1952-IV, є достатньою для відновлення становища, яке існувало до порушення. Оскільки рішення приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 50079637 від 06.12.2019, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни до запису про іпотеку №31319926, прийнято за наслідками рішення державного реєстратора КП «Світоч» Алієва Гусейна Азіза огли про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 46619097 від 23.04.2019, оскаржуване рішення приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. підлягає скасуванню. При цьому суд прийшов до висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправним рішення державного реєстратора КП «Світоч» Алієва Гусейна Азіза огли та приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А., оскільки обраний позивачкою спосіб захисту не передбачений ст. 26 Закону № 1952-IV, при цьому право позивачки захищене шляхом задоволення позовних вимог про скасування оскаржуваних рішень. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору, при цьому інші доводи сторін, викладені в їх заявах по суті, не впливають на вищевказані висновки суду. За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті, тому суд приходить до висновку задоволення позовних вимог в частині: визнати іпотеку за іпотечним договором №033/740248-ІО від 02.10.2008 (предмет іпотеки: квартира [ADDRESS] ), який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за №5323, - припиненою; скасувати рішення державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли Комунального підприємств «Світоч» м. Києва про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: №46619097 від 23.04.2019, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку №31319926 (спеціальний розділ); скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: №50079637 від 06.12.2019, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни до запису про іпотеку №31319926. В іншій частині позовних вимог - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial