Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 18 жовтня 2024 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовані тим, що 13.03.2024 між ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і фізичною особою - [PERSON] за допомогою Веб-сайту https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1363-8484, зі змісту якого разом із Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С2747, для підписання Кредитного договору 1363-8484 від 13.03.2024, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 20\~000,00 грн. на строк 300 днів, зі зниженою ставкою -1,20%, стандартна ставка -1,50%. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. В свою чергу, відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, отримавши кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, має заборгованість у розмірі 65 260,00 грн., яка складається із: 20 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 43 260,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 2\~000,00 грн- прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення заборгованість за кредитним договором, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості та судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21 жовтня 2024 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 53). Відзив на позов. 19.12.24 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача [PERSON] адвоката Грищука Д.В., в якому сторона позивача вважає позовну заяву частково необгрунтованою щодо нарахованих процентів у розмірі 43260 грн. Зокрема зазначає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Дія розповсюджується як на відповідальність, визначену статтею 625 ЦК України, так і на інші види відповідальності, визначені відповідними кредитними договорами: штрафи, неустойку, пеню та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами (перелік таких платежів не є вичерпним) Крім того, відповідно до пункту 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні». Закон набув чинності 18 серпня 2022 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Тобто в силу закону позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, за прострочення грошового зобов`язання. Такі платежі підлягають списанню позикодавцем. Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцяти денний строк після його припинення або скасування, підстави для нарахування та стягнення з відповідача процентів у сумі 43 260 грн. відсутні. Таким чином, аргументи позивача, наведені в позовній заяві в частині стягнення заборгованості за процентами у сумі 43 260 грн. є необґрунтовними та задоволенню в цій частині не підлягають (а. с. 64-66). 13.01.2025 від представника позивача Мельник В.С. надійшли додаткові пояснення у справі, обґрунтовані наступними доводами. Щодо погодження сторонами умов Кредитного договору №1363-8484 від 13.03.2024 р, зокрема щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом протягом строку кредитування. 13.03.2024 між Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», та [PERSON] (за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1363-8484 (надалі за текстом - «Договір») на наступних умовах: - \~ \~ \~ \~сума кредиту - 20 000,00 грн.; - \~ \~ \~ \~комісія за видачу кредиту - 15.00 % від суми виданого Кредиту; - \~ \~ \~ \~строк кредитування - 300 днів; - \~ \~ \~ \~Базовий період - 14 днів; - \~ \~ \~ \~знижена % ставка - 1,20 % в день; - \~ \~ \~ \~стандартна % ставка - 1,50 % в день. Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Базовий період сплати відсотків (далі - Базовий період) - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом та комісії за видачу кредиту. Кількість днів у Базовому періоді вказана у розділі 4 цього Договору. Відповідно до п. 4.4. договору Базовий період складає 14 (чотирнадцять) календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/ видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору. Відповідно до п. 4.9. Договору Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі - Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 06.01.2025 року. Строк дії Договору є рівним Строку кредитування. У будь-якому випадку Договір діє до 24 (двадцять четвертої) години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Продовження Строку кредитування або строку дії Договору або строку виплати кредиту в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим Договором. Комісія за видачу кредиту є одноразовою, та не застосовувалась як санкція до Відповідача за невиконання зобов`язань. Пунктом 4.6. та 10.2. Договору встановлено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту. Між сторонами погоджено строк кредитування згідно п. 4.9. Договору, а саме 300 календарних днів (до 06.01.2025), протягом якого Позивач має право нараховувати проценти за користування кредитом, розмір яких визначено в п. 4.6. та 10.2. Договору, та строк 140 днів носить рекомендований характер для здійснення повного погашення Кредиту. Відповідач не заперечує сам факт укладення Договору та отримання грошових коштів, а підписуючи Кредитний договір та додатки до нього, що є його невід`ємною частиною, Електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) A2747, погодився та підтвердив ознайомлення з усіма його умовами. Щодо обґрунтованості нарахування та стягнення комісії за надання кредиту. Включення до тексту Кредитного договору умов про сплату Відповідачем комісії за надання кредиту, а рівно й подальше нарахування Позивачем зазначеної комісії та витребування її від Відповідача (в т.ч. в судовому порядку), є законним та обґрунтованим - оскільки вони базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо саме надання споживчих кредитів, яким і є по своїй правовій суті і Кредитний договір. Також, комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті Кредитного договору, який був підписаний Відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Кредитним договором. Спеціальним законодавством України прямо визначені можливості Позивача (як небанківської фінансової установи) як включати до тексту кредитних договорів із споживачами (яким є і Відповідач) умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від Відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Відтак, враховуючи все вищезазначене в сукупності, є всі належні правові підстави вважати, що включення до тексту Кредитного договору умови про необхідність сплати Відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії від Позивача є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству України, що регулює відносини, що склалися між Позивачем та Відповідачем. Щодо порядку нарахування процентів за користування кредитом, який відображено в Розрахунку заборгованості за договором 1363-8484 від 13.03.2024 року, станом на 08.08.2024р. До поданої позовної заяви по справі було надано Розрахунок заборгованості за договором 1363-8484 від 13.03.2024 станом на 08.08.2024. Спростувати розрахунок боргу за кредитом можливо лише в призмі оцінки доводів сторони, яка заперечує такий розрахунок. Крім того, відповідно до Розрахунку заборгованості за договором 1363-8484 від 13.03.2024 \~ \~ \~ \~року,станом на 08.08.2024, відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 1,2% кількості днів користування ставкою 1,5%, основного боргу, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів. Також вищезазначений розрахунок містить таблицю з наступними графами: «№», «Дата», «Статус», «Ставка %», «Нараховано відсотків», «Нараховано штрафів», «Нараховано комісій», «Основний борг», «Залишок нарахованих, непогашених відсотків», «Сума платежу», «Коригування кредиту». Наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків Відповідачем. Крім того, звертає увагу суду, що відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф стосовно [PERSON] не нараховувався, а нарахована комісія передбачена як плата за видачу кредиту та є одноразовою. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості вбачається наступне: За період з 13.03.2024 року по 26.03.2024 року (включно) проценти за користування кредитним коштами нараховувались за зниженою процентною ставкою 1.20% (одна ціла, двадцять сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця. 01.04.2024 року - Відповідачем було внесено 1000,00 грн., які було враховано на погашення одноразової комісії за видачу кредиту. За період з 27.03.2024 року по 06.08.2024 року (включно) було застосовано Стандартну процентну ставку 1,50% у зв`язку із наявністю простроченої заборгованості зі сплати процентів. Відповідно до п. 4.9. кредитного договору Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі - Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 06.01.2025 року. Відповідно до умов Договору у разі прострочення Позичальником сплати процентів за видачу Кредиту за користування Кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування Кредитом до настання дати закінчення Строку кредитування. Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору направив Позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору № 1363-8484 від 13.03.2024 р., щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована Позичальником, порушення не усунуто (копія вимоги та докази направлення її Позичальнику містяться в матеріалах справи). Також, усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Позивачем, Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1363-8484 від 13.03.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до Позовної заяви. Сплачуючи кредит, Відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Щодо твердження Відповідача про нарахування процентів (неустойки, штрафу та пені) Позивачем у період дії в Україні воєнного стану. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня, неустойка) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, шо визначено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Згідно наданого розрахунку заборгованості, Товариство здійснює лише нарахування по процентам (згідно п. 4.6. та 10.2. Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4.9. Договору), що погоджений між сторонами. Тобто, з наведеного вбачається, що помилково ототожнювати, що проценти за користування кредитом (правове регулювання яких передбачене відповідно ст. ст.ст.1048,1056-1 ЦК України), що нараховуються протягом строку договору (п.4.9. Договору) є неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за договором. Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 10561 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) Відповідачу. Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Наголошують на тому, що Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. Тобто, з наведеного вбачається, що Позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.6. та 10.2. Договору) протягом строку договору (згідно п.4.9. Договору), що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості (що міститься у матеріалах справи). Поряд з цим посилаються на правові позиції Верховного суду, які є вже усталеною практикою та в яких відображена інформація про відсутність підстав для визнання договорів недійсними (зокрема пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог ЗУ «Про захист прав споживачів»), які укладені відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», зокрема, Постанови Верховного суду, а саме: від 12.01.2021р. по справі 524/5556/19: від 07.10.2020р. по справі № 127/33824/19: від 09.09.2020р. по справі № 732/670/19; від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20. від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20). Таким чином, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 10561 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором, а саме нустойкою, штрафом чи пенею. Крім того, Позивачем дотримано нових правил роботи банків та небанківських фінансових установ, зокрема тих, що надають послуги з кредитування, викладених у Законі України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», де зазначено, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення». Так, нові правила не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами згідно договору. Таке нарахування є правомірним з боку кредитора. Також, слід зазначити, в розділі 8 Кредитного договору передбачена відповідальність Позичальника за неналежне виконання Кредитного договору, однак Позивач не нараховував Відповідачу жодних процентів, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов Кредитного договору, нарахування процентів відбувалось лише у відповідності до умов Кредитного договору. Звертають увагу суду, що жодних штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів за ст. 625 ЦК України) у період воєнного стану Позивачем Відповідачу не нараховувалося, а нарахування процентів за користування кредитними коштами відбувалось v відповідності до умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 10561 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні статті 625 ЦК України. У зв`язку з наведеним вище, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а. с. 74-80). Заяви, клопотання. Представником позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» одночасно з позовом надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, підтримання позову та ухвалення заочного рішення (а. с. 49). Відповідач [PERSON] та його представни адвокат Грищук Д.В. у судове засідання не з`явились, представник долучив заяву про розгляд без їх участі та часткове визнанняпозову із врахуванням відзиву на позов (а. с. 90). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2024 між ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і [PERSON] за допомогою Веб-сайту https:/navse.in.ua/, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1363-8484, зі змісту якого разом із Правилами надання споживчих кредитів (надалі за текстом - «Правила») складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений (а. с. 9-25). На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С2747, для підписання Кредитного договору №1363-8484 від 13.03.2024. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Позичальник засвідчив та гарантував, що він має відповідний фінансовий стан, володіє достатнім рівнем платоспроможності, необхідних для вчасного виконання ним визначених зобов`язань, не існує і їй не відомі обставини, які можуть негативним чином вплинути на виконання ним визначених зобов`язань або про будь які інші поточні або майбутні зобов`язання, які можуть мати пріоритет над виконанням визначених зобов`язань. Відповідач не оспорював умови договору, вони не визнані недійсними, у зв`язку з чим підлягають виконанню. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - \~ \~ \~ \~сума кредиту 20000,00 грн.; - \~ \~ \~ \~строк кредитування - 300 днів; базовий період 14 днів; - \~ \~ \~ \~стандартна % ставка 1,50 % в день; - комісія за видачу кредиту 15% від суми виданого кредиту. Відповідно до вище наведеного, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс- повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. На підтвердження факту видачі кредиту, Кредитодавець додає документи що підтверджують перерахування кредитних коштів (копія Довідки про перерахування коштів від фінансово- розрахункової установи) на а. с. 41 зв. бік. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Станом на 08.08.2024 загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 65\~260,00 гривень, з яких: -прострочена заборгованість за кредитом 20 000,00 гривень; -прострочена заборгованість за нарахованими процентами 43\~260,00 гривень; - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 2 000,00 гривень. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, які регулюються нормами ЦК України. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.2 ч. 1 ст. 11 ЦК України). У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статтею 516\~ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Положеннями ст. ст. 610, 611 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання і при цьому порушенні, наступають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Сторони договору на власний розсуд визначають його зміст, тобто, формують його конкретні умови, що не суперечать законодавству. Адже, дійсний та неоспорений договір є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Висновки суду. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). У ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С2747, для підписання Кредитного договору №1363-8484 від 13.03.2024, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших сукупних документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб. Кредитодавець просить стягнути з Позичальника заборгованість за Кредитним договором, а саме: - \~ \~ \~ \~прострочену заборгованість за кредитом 20000,00 гривень; - \~ \~ \~ \~прострочену заборгованість за нарахованими процентами 43260,00 гривень; - \~ \~ \~ \~прострочену заборгованість по комісії за видачу кредиту 2000,00 гривень. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало свої зобов`язання за договором, надавши кредит [PERSON] . Натомість, відповідач заборгованість за вказаним договором не повернув. Таким чином, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, знайшов своє підтвердження. Проте, представник відповідача заперечує правоомірність нарахованих відповідачу процентів у розмірі 43260 грн. Перевіривши заперечення представника відповідача в частині стягнення процентів згідно кредитного договору суд встановив наступне. Так, за умовами укладеного сторонами договору кредиту від 13.03.2024 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало [PERSON] суму кредиту 20 000 грн., а останній зобов`язувався повернути гроші у повному обсязі протягом 300 днів до 06.01.2025, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 103\~280,88 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредиту (пункти 4.9, 4.11 кредитного Договору). Сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 13.03.2024 по 06.01.2025 за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України), отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у сумі 43\~260,00 грн. за період дії кредитного договору, визначений позивачем. Невизнання відповідача вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом не підтверджується жодними обґрунтованими доказами, а містить лише заперечення щодо нарахування їх у період дії в Україні воєнного стану та відповідно до законодавчих змін, згідно яких позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами, нарахованих включно з 24 лютого 2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Доводи сторони відповідача про те, що встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання є несправедливим у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні» є безпідставними та підлягають відхиленню. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні»,затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Представником відповідача помилкового ототожнено поняття відсотків за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України та компенсації (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором. Відповідно до наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розрахунку заборгованості, позивач не нараховував штраф, пеню та 3 % річних за не виконання зобов`язання відповідачем. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано розрахунок заборгованості за договором, відповідно до якого станом на 08.08.2024 року утворилася заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 42 260 грн 00 коп. Суд зазначає, що волевиявлення сторони при підписанні договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Згідно із ч. 1, 2\~ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~(в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому\~ст. 627 ЦК України. Позивач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. Розрахунок, наданий позивачем, відповідачем не спростований. Так, сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки. Розрахунок, наданий позивачем, не спростований. Так, сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки. Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 42 260 грн. є обгрунтованими. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд дійшов до висновку, що договір про відкриття кредитної лінії № 1363-8484 від 13.03.2024 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», отже вимога позивача про стягнення із [PERSON] простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 43\~260,00 гривень підлягає задоволенню. Таким чином оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню повністю. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Крім того, відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати зі сплати судового збору становлять 2\~422,40 грн. (сплачено відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» із застосуванням коефіцієнту 0,8) (а с. 48), а отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 2 422 грн., оскільки позовні вимоги задоволені повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved