Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

[PERSON] , в особі представника, адвоката Ганенка Романа Андрійовича звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Бишівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та отримання у власність земельних ділянок. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 3222780601:01:015:0026, площею 0,130 га, цільове призначення ведення особистого селянського господарства, адреса розташування: [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 3222780601:01:015:0025, площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташовані: [ADDRESS] . Однак батько за життя не встиг завершити процедуру приватизації цих земельних ділянок. У зв`язку із цим, державний нотаріус надав роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду. Суд ухвалою від 04 листопада 2024 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 04 грудня 2024 року. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд ухвалою від 04 грудня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10 лютого 2025 року. Від представника позивача адвоката Ганенка Р.А. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області від 05 листопада 2015 року, актовий запис № 57. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, до складу якої увійшли, зокрема: земельна ділянка з кадастровим номером 3222780601:01:015:0026, площею 0,130 га, цільове призначення ведення особистого селянського господарства, адреса розташування: [ADDRESS] (Державний акт на право власності на земельну ділянку, бланк серії ЯГ № 317396); та земельна ділянка з кадастровим номером 3222780601:01:015:0025, площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, адреса розташування: [ADDRESS] (Державний акт на право власності на земельну ділянку, бланк серії ЯГ № 317395). Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, після смерті батька прийняв спадщину, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 17 серпня 2024 року державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г. Під час оформлення спадщини, позивач 17 серпня 2024 року також звернувся до державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г. з метою оформлення спадкових прав на земельні ділянки та надав нотаріусу державні акти на право власності на земельні ділянки, складені на ім`я [PERSON] , які не містили відповідних записів щодо дати та номеру їх реєстрації. Державний нотаріус Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г. з посиланням на положення статті 126 Земельного кодексу України відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, оскільки згідно із інформації архівного відділу № 7 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Державні акти на право власності земельних ділянок з кадастровими номерами 3222780601:01:015:0026 та 3222780601:01:015:0025 на ім`я [PERSON] відсутні. Тобто, спадкодавець за життя отримав бланки виданих, але не підписаних зазначених Державних актів, та не зареєстрував їх відповідно до вимог законодавства (лист державного нотаріуса Тищенко В.Г. від 17 серпня 2024 року № 2/3/02-14). Відповідно до статей 12161218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Приписами статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням (частини перша, друга статті 1268 Цивільного кодексу України). За частиною\~третьою,\~п`ятою статті\~1268\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 Цивільного кодексу України). Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із статтею 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку із смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (пункт 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, ураховуючи, що позивач прийняв у спадщину після смерті [INFO] свого батька [PERSON] , земельні ділянки, процес приватизації яких спадкодавець за життя не завершив та не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. За клопотанням позивача судовий збір з відповідача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved