Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку, площею 1,41 га, кадастровий номер: 6823389000:05:002:0059, яка відповідно до державного акта серії Р1 №804080, виданого на підставі рішення №3 від 28 грудня 2001 року Ставчанської сільської ради народних депутатів, належала [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що сторони є дітьми [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько [PERSON] , який був власником земельної ділянки площею 1,41 га. Після його смерті спадщину прийняла його дружина та мати сторін [PERSON] , проте не оформила спадкових справ, оскільки померла [INFO] . [PERSON] за життя склала заповіт, за яким заповіла усе своє майно донькам - сторонам у справі. Після смерті матері із заявами про прийняття спадщини звернулись позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] та нотаріус видав їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та інше нерухоме майно. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,41 га, кадастровий номер: 6823389000:05:002:0059, яку [PERSON] успадкувала після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , відмовлено у зв`язку із втратою оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку. Представник позивача - адвокат Клим В.А. подала заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позов підтримала (арк.спр.181). Відповідач [PERSON] надіслала заяву про визнання позову. Розгляд справи просила проводити у її відсутності (арк. спр. 54). Процесуальні дії у справі 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 03,19,30 грудня 2024 року підготовче засідання відкладено у зв`язку із ненадходженням витребуваних судом доказів. 13 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, свідоцтво про укладення шлюбу (арк. спр. 11,12). Відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження (арк. спр. 79). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр.13). [PERSON] на день смерті проживав один, про що свідчить довідка №462 від 08 листопада 2003 року, видана Ставчанською сільською радою (арк. спр.99). [PERSON] та [PERSON] з 14 червня 1964 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (арк.спр.100). Згідно з даними державного акта на право приватної власності на землю, виданого 25 лютого 2002 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,41 га, кадастровий номер: 6823389000:05:002:0059, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ставчанської сільської ради, про що також свідчить повідомлення ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області (арк. спр.18, 19-20, 27-28). Оціночна вартість земельної ділянки з кадастровим номером 6823389000:05:002:0059 становить 80 000 грн, що підтверджується довідкою експертної установи від 18 жовтня 2024 року (арк. спр.24,30-31). Спадкова справа №127 після смерті [PERSON] заведена 01 квітня 2003 року за заявою [PERSON] . Спадкова справа не закінчена, свідоцтва про право на спадщину не видавались (арк. спр. 62-63, 96-100). 27 жовтня 2022 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право в рівних долях доньці [PERSON] , [INFO] та доньці [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія заповіту (арк. спр.80). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть (арк. спр.16). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані: [PERSON] - донька, [PERSON] - онук, про що свідчить довідка від 28 серпня 2023 року (арк. спр. 84). Даними спадкової справи №59/2023 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON] , яка в порядку ст. 1272 ЦК України, надала згоду на включення [PERSON] до кола спадкоємців, подачу нею заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини. 30 травня 2024 року позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку кожній. 11 та 12 квітня 2024 року позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/10 частини квартири кожній (арк. спр. 74-130). Спадкоємцям померлої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку з ненаданням нотаріусу правовстановлюючих документів на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 15 жовтня 2024 року (арк. спр.21-22). З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , тому застосуванню підлягають як норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI так норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 524, 529, статті 549 ЦК УРСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1268,1269, 1270, 1972, 1273 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1298 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Зібрані по справі та безпосередньо дослідженні судом докази свідчать про те, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті батька сторін [PERSON] . Останній був власником земельної ділянки, площею 1,41 га, яка розташована на території колишнього Ставчанської сільської ради Новоушицького району, яка увійшла до складу спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку їй не було видано. [INFO] померла мати сторін [PERSON] , яка заповіла сторонам [PERSON] та [PERSON] усе своє майно в рівних частках. Спадщину після смерті [PERSON] , в порядку статті 1268,1272 ЦПК України, прийняли спадкоємці за заповітом, - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , оскільки [PERSON] проживала із матір`ю на час її смерті, а також надала згоду на включення [PERSON] до кола спадкоємців та подачі заяви для прийняття спадщини, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Даними спадкової справи підтверджується видача приватним нотаріусом Коржан В.Д. свідоцтв про права на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] донькам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Як було встановлено судом, до складу спадщини після смерті [PERSON] , окрім іншого нерухомого майна, увійшла успадкована після смерті чоловіка [PERSON] земельна ділянка, площею 1,41 га з кадастровим номером: 6823389000:05:002:0059. Проте, як зазначає позивач, оригінал державного акта серії Р1 №804080, виданого на підставі рішення №3 від 28 грудня 2001 року Ставчанської сільської ради народних депутатів, був втрачений, що позбавляє можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У зв`язку із наведеним позивач [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на усю зазначену вище земельну ділянку. Однак з урахуванням волевиявлення спадкодавця [PERSON] та змісту складеного нею заповіту, позивач має право на спадкування лише частини вказаної земельної ділянки, оскільки іншу частину успадкувала відповідач [PERSON] . Отже, за позивачем слід визнати право власності лише на частину вказаної земельної ділянки. Водночас, визнання відповідачем [PERSON] цього позову в повному обсязі суперечить вимогам наведених вище судом норм права, тому не приймається до уваги судом. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача [PERSON] підлягає захисту, оскільки іншого порядку спадкуванняя майна в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити частково. Розподіл судових витрат Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційного розміру задоволених позовних вимог (50 %) у сумі 605,60 грн. Доказів понесення позивачем інших судових витрат, у зв`язку з розглядом справи суду не надано. Заяви про надання доказів на підтвердження розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи в порядку визначеному частиною 8 статті 141 ЦПК України позивачем не подано.

Outcome: partial