Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась до суду з позовом про стягнення з Відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між Сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №95. [INFO] у Сторін народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . 11 квітня 2024 року заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва між Позивачем та Відповідачем шлюб розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, Відповідач не надає належну матеріальну допомогу, тому просить стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] від 21.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15 січня 2025 року. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку призначено повторний автоматичний розподіл по справі та визначено нового суддю Діденко Є.В., у зв`язку із чим суддею прийнято до свого розгляду дану справу згідно ухвали суду від 15.01.2025 року та призначено розгляд справи на 11 лютого 2025 року. Позивач на судове засідання не з`явилась, повідомлена про дату, час і місце розгляду справи електронним зв`язком, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити в повному обсязі Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових документів за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся без вручення. На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає Відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відзив до суду від Відповідача не надходив. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 05.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №95. Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] виданого Відділом РАЦС м. Зальцбург, Австрійська Республіка, [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2024 року шлюб між Сторонами розірвано. Позивачка вказує, що дитина, після розірвання Сторонами шлюбу, проживає разом з нею, зареєстровані за однією адресою. Май [PERSON] навчається у на очній формі навчання в 1-А класі ліцею № 157 Оболонського району м. Києва, що підтверджено довідкою від 21.10.2024 р. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, наміру зберігати сім`ю не мають, а відтак збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, Відповідач зобов`язаний брати участь в утриманні дитини, позивач посилається на те, що дитина проживає із нею, і заперечень проти цього Відповідач не надав, суд вважає, що позов в частині стягнення аліменти також слід задовольнити. Визначений позивачем розмір аліментів частка від доходів Відповідача не є завищеним. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати, так як позивач звільнена від сплати. Доказів на підтвердження понесення Позивачем витрат на правничу допомогу суду не надано. Суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved