Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 20 березня 1993 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Одеси, актовий запис №82. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 20.03.1993 року. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, протягом спільного життя вони виявили, що мають різні характери та погляди на спільне життя, вже тривалий час проживають окремо. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 січня 2025 року було прийнято до провадження у справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. До судового засідання позивач не з`явилася, але її представник надала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність та позов задовольнити (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав заяву до суду у якій просив відкласти слухання справи та надати строк на примирення на термін шість місяців (а.с. 23). Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого 20.03.1993 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Одеси, актовий запис №82, сторони уклали шлюб 20.03.1993 року (а.с. 4). Шлюбне життя сторін не склалося, їх сім`я розпалась через відсутність почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, в зв`язку з чим вони втратили один до одного почуття поваги і любові. Ч.7 ст. 240 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Призначення строку на примирення є правом, а не обов`язком суду. Тобто, якщо на переконання суду, призначати строк на примирення недоцільно або затягування розгляду справи суперечить інтересам сторін, то у клопотанні буде відмовлено. Суд враховує, що позовна заява була подана до суду 17.10.2024, заяву про надання строку для примирення відповідачем було подано до суду 05.02.2025, отже з часу надходження позовної заяви до суду минуло більше трьох місяців, позивач не змінила наміру про розірвання шлюбу, просить шлюб розірвати, отже незадоволення позову та надання строку на примирення буде порушувати права позивача. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює як небажання зберегти сім`ю. На підставі викладеного й

Outcome: approved