Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

13.05.2024 року [PERSON] звернулася до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та вирішити питання щодо судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28.09.2021 року по справі №636/147/21 шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 18.01.2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, зазначеним рішенням стягнуто аліменти на утримання позивачки в розмірі 2000 грн всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 18.01.2021 року, до досягнення дитиною трирічного віку, вирішено питання щодо судових витрат. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. З червня 2019 року відповідач дитину не бачив, участі у вихованні дитини не приймає, аліменти не сплачує, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 21.03.2024 року складає 127825,50 грн. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в утриманні дитини участі не приймає, матеріально не забезпечує, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03.06.2024 року матеріали вищезазначеної цивільної справи надіслано до Комінтернівського районного суду Одеської області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 року головуючим у справі визначено суддю Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 08.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку загального провадження. Ухвалою суду від 10.12.2024 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала заяву про слухання справи без її участі та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду заявою про слухання справи без його участі, де повідомив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, що виступає як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли у зв`язку із особистими немайновими правами і обов`язками батьків та дітей, а тому регулюються Главою 13 СК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.2018 року, який було розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28.09.2021 року. Крім іншого, зазначеним рішенням суду з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 18.01.2021 року, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 2000 грн всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 18.01.2021 року, до досягнення дитиною трирічного віку, вирішено питання щодо судових витрат. На підставі виконавчого листа, виданого Чугуївським міським судом Харківської області від 25.11.2021 року, постановою старшого державного виконавця Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) Білаш Є.Г. від 13.12.2021 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 18.01.2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Станом на 21.03.2024 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 127825,50 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження [NUMBER], відкритого Доброславським ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області 13.05.2019 року. Згідно довідки №42 від 02.05.2024 року, виданої [PERSON] директором Первомайської ЗДО №16 Губановою І., на її сина [PERSON] , [INFO] , зазначено про те, що він відвідує комунальний заклад «Первомайський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №16 «Усмішка» Первомайської міської ради Харківської області» з 11.06.2021 року і по теперішній час, вихованням дитини займаються мати та вітчим, батько дитини участі у вихованні дитини не приймає, у дошкільному закладі не з`являвся. Позивач звертаючись до суду з позовом, посилався на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується на протязі тривалого часу, розвитком та життям дитини не цікавиться, не відвідує його, участі у вихованні та особистому житті не приймає, матеріально не підтримує, що на думку позивача, свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання ним своїх обов`язків. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , яка посвідчена 25.04.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І. та зареєстрована в реєстрі за №1012. Крім іншого, висновком виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області №01-25/104 від 03.05.2024 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено у п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, враховуючи, що відповідач висловив свою свідому згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини, оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до положень ст.166 СК України особа, позбавлення батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки з відповідача за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28.09.2021 року присуджені до сплати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , питання про стягнення аліментів при ухваленні рішення про позбавлення батьківських прав судом не вирішується. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР N 789-ХХІІ від 27.02.1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає обґрунтованою вимогою щодо покладення на відповідача витрат, які поніс позивач при зверненні до суду, тому задовольняє цю вимогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved