Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

У квітня\~2024\~року до\~суду звернулося\~ТОВ «Коллект\~Центр» із\~позовною заявою\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансових послуг. В обґрунтування позову товариство вказувало, що 12 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 2107143153033 «Стандартний+». За умовами вказаного договору ТОВ «Служба миттєвого реагування» зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 5900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Кредит надано на строк, зазначений у заяві - анкеті та графіку платежів, який є додатком цього договору та є невід`ємною його частиною. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти у розмірі 5900,00 грн. на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача. Вказаний договір укладено в електронній формі, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2107143153033 «Стандартний+» від 12.03.2021 року, укладеним з відповідачем. За цим договором факторингу до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 47\~784,40 грн., з яких: 5\~332,84 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 42\~451,56 грн. сума заборгованості за процентами. 10\~січня 2023\~року між\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» та\~ТОВ «Коллект\~Центр»було укладено\~Договірпро відступлення прав\~вимоги №\~10-01/2023,відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2107143153033 «Стандартний+» від 12.03.2021 року, укладеним з відповідачем. За договором про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 93\~484,04 грн., з яких: 5 899,24 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 87\~584,80 грн. сума заборгованості за процентами. Позивач посилався\~на те,\~що відповідач\~не виконав\~свого обов`язку\~та не\~повернув наданий\~йому кредит\~в строки,\~передбачені договором\~про надання\~фінансових послуг\~№ 2107143153033\~«Стандартний+»\~від 12.03.2021\~року \~і,\~таким чином,\~має непогашену\~заборгованість перед\~позивачем за\~даним договором\~у загальному\~розмірі 93\~484,04\~грн.,з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5 899,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 87 584,80 грн Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі - 59\~367,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5 899,00 грн., заборгованість за процентами - 53\~468,16 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. та 17 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою судді від 29 квітня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, третіх осіб, призначено справу до розгляду. Зобов`язано позивача та третіх осіб направити до суду докази в оригіналах, в тому числі оригінали електронних доказів на підтвердження факту укладання договорів (а.с. 48). 10 травня 2024 року до суду від третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал», на виконання вимог ухвали суду, надійшов договір про відступлення прав вимоги від 10.03.2023 року та витяг з реєстру боржників в форматі pdf (а.с. 55-57). 16 травня 2024 року до суду від позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшов договір про надання фінансових послуг в форматі pdf з додатками на CD-диску (а.с. 72-73) та клопотання про витребування доказів (а.с. 77-78). Ухвалою суду від 11 липня 2024 року витребувано від АТ «Оксі Банк» та АТ «Таскомбанк» відомості про власника картки, виписку по картковому рахунку про рух коштів до платіжної картки (а.с. 91). 26 липня 2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Представник вважає позов безпідставним, заперечує щодо нарахування позивачем процентів понад строк користування кредитом. Вказав, що позивач не довів факту надання грошових коштів позичальнику, а також не підтвердив наявності заборгованості. Крім того, відповідач не був повідомлений про відступлення права вимоги. Заявив про зменшення суми витрат на правову допомогу, а також про понесені ним судові витрати у розмірі 5000 грн, докази понесення витрат будуть надані до закінчення судових дебатів. Просив відмовити у задоволенні позову. 07 серпня 2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 114-117) та письмові пояснення по справі (а.с. 121-131). 23 жовтня 2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 137-139). Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року витребувано повторно письмові докази по справі (а.с. 159-160). У судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект Центр» не прибув. У поданій до суду заяві просили справу розглядати без участі представника товариства. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибув з невідомих суду причин. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності не подавав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання також не прибув з невідомих суду причин. Був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Представники третіх осіб - ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» у судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Були належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки своїх представників суд не повідомили. Свого відношення до позову не висловили. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 12 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 2107143153033 «Стандартний+», за умовами якого, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальнику кредит у розмірі 5900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (а.с. 5-7) Кредит надано на строк, зазначений у заяві - анкеті та графіку платежів, який є додатком цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту нараховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п. 1.3. договору). Розділом 1 умов договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 1,4% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,24 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 в). Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Умовами вказаного договору погоджено сторонами використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу які власноручний підпис (п. 1.6). Згідно п. 1.9 договору, граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік. В анкеті-заяві на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті www.bistrozaim.ua, виявив бажання отримати кредит на особисті потереби у розмірі 5900,00 грн. на особистий картковий рахунок № [NUMBER] ……..3581. Орієнтовний строк повернення кредиту у заяві теж визначено 16 днів з моменту отримання кредиту (а.с. 7). Також, у анкеті-заяві зазначено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язалась повернути кредит у розмірі 5900 грн та сплатити проценти у розмірі 1321,60 грн. Умови сплати, розміру процентів за весь час фактичного користування кредитом визначено аналогічно п. 1.4 договору про надання фінансових послуг № 2107143153033 від 12.03.2021 року. Договір про надання фінансових послуг було підписано позичальником [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора J9 (а.с. 7). В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Свої зобов`язання за договором про надання фінансових послуг ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, який склав 5900,00 грн. шляхом переказу грошових коштів на картку № [NUMBER] ……3581, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с. 8). Відповідач зобов`язання за договором про надання фінансових послуг не виконав, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2107143153033 від 12.03.2021 року, укладеним з відповідачем (а.с. 13-15). Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором Факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» передав, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв Реєстр боржників в кількості 31632 шт. (а.с. 17 зворот). Відповідно до реєстру боржників за Договором факторингу № 1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансових послуг № 2107143153033 від 12.03.2021 року у розмірі 47\~784,40 грн., з яких: 5\~332,84 заборгованість за тілом кредиту та 42\~451,56 грн. заборгованість за процентами (а.с. 18). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю - продаж) права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2107143153033 від 12.03.2021 року, укладеним з відповідачем (а.с. 19-21). Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв Реєстр боржників в кількості 207 307 шт. (а.с. 21 зворот). Відповідно до реєстру боржників за договором про відступлення (купівлю - продаж) права вимоги № 10-01/2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансових послуг № 2107143153033 від 12.03.2021 року у розмірі 93\~484,04 грн., з яких: 5 899,24 заборгованість за тілом кредиту та 87\~584,80 грн. заборгованість за процентами (а.с. 24). Згідно наданого ТОВ «Коллект Центр» розрахунку заборгованості, станом на 15 березня 2024 року, [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 93\~484,04 грн., з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 5\~899,24 грн. заборгованість за процентами 87 584,80 грн. (а.с. 12). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі - 59 367,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5 899,00 грн., заборгованість за процентами - 53 468,16 грн. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 цього Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір про надання фінансових послуг № 2107143153033 «Стандартний+» від 12.03.2021 року з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором J9, надісланим кредитором позичальнику у електронному смс-повідомленні, що свідчить про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом форми правочину. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. З урахуванням зазначених норм, у даній справі слід дійти висновку про укладення між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] договору про надання фінансових послуг та погодження сторонами всіх його істотних умов. При цьому, суд вважає, що позивачем, при зверненні до суду з даним позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачу кредитних коштів на картковий рахунок, що був зазначений особисто ним в заяві-анкеті на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною. Відповідач [PERSON] , заперечуючи факт отримання ним коштів за договором, належних та допустимих доказів в їх підтвердження не надав, хоча мав таку можливість, як не надав і власного розрахунку заборгованості за кредитом на спростування розрахунку позивача. Ухвалою суду від 11 липня 2024 року та ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року (повторно) було витребувано від АТ «Оксі Банк» та АТ «Таскомбанк» відомості про власника картки, виписку по картковому рахунку про рух коштів до платіжної картки. АТ «Оксі Банк» від 18.11.2024 року, на виконання вимог ухвали суду, надало виписку про рух коштів на рахунку [PERSON] з 12.03.2021 року по 22.03.2021 року, з якої вбачається зарахування 12.02.2021 року грошових коштів у розмірі 5900,00 грн. на рахунок відповідача (а.с. 182-184). Виходячи з наведеного, суд констатує, що заперечення відповідача щодо факту отримання коштів в кредит є надуманими та спростовуються випискою, наданою АТ «Оксі Банк». Відповідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за кредитним договором № 2107143153033 від 12.03.2021 року, станом на 30.11.2021 року, заборгованість [PERSON] становить 47\~784,40 грн. (а.с. 8 зворот-10). З даного розрахунку вбачається, що відповідачем 02.04.2021 року було сплачено 567,16 грн. тіла кредиту. Таким чином, залишок заборгованості за тілом кредиту складає 5 332,84 грн. Таку ж суму боргу у 47\~784,40 грн. за реєстром боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року відступило ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ТОВ «Вердикт Капітал», з яких: 5 332,84 грн. заборгованість за тілом кредиту та 42\~451,56 грн. заборгованість за процентами (а.с. 18). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 2107143153033 від 12.03.2021 року, станом на 01.12.2021 року, заборгованість [PERSON] становить 47 784,40 грн., з яких: 5\~899,24 грн. заборгованість за тілом кредиту та 41\~885,16 грн. заборгованість за процентами (а.с. 11). Матеріали справи не місять будь-якого обґрунтування того, як передана кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» заборгованість за «тілом кредит» збільшилася у фактора ТОВ «Вердикт Капітал» з 5\~332,84 грн. до 5\~899,24 грн. За розрахунком заборгованості ТОВ «Коллект Центр» за договором № 2107143153033 від 12.03.2021 року, станом 15.03.2023 року, заборгованість [PERSON] становить 93\~484,04 грн., з яких: 5 899,24 грн. заборгованість за тілом кредиту та 87\~584,80 грн. заборгованість за процентами (а.с. 12) Водночас, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2107143153033 від 12.03.2021 року у розмірі 59\~367,40 грн., з яких: 5\~899,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, 53\~468,16 грн. заборгованість за процентами. У зв`язку з недоведеністю позивачем зростання «тіла кредиту» з 5 332,84 грн. до 5\~899,24 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5\~332,84 грн. Щодо заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У рішенні Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідно до п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) -1 рік. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 11), останній нарахував відповідачу проценти за користування кредитом за період з 01.12.2021 року по 11.03.2022 року (строк дії кредитного договору відповідно до п. 1.9. договору) у розмірі 45\~699,64 грн. Таким розрахунок був здійснений, виходячи з боргу за «тілом кредиту» у розмірі 5\~899,24 грн., тоді, як було встановлено судом, борг за «тілом кредиту» становить 5\~332,84 грн. Виходячи з цього, заборгованість за процентами мала становити 41\~311,91 грн. (5\~332,84 х 7,67% денних х 101 день). З Реєстру боржників до договору факторингу від 10.01.2023 року, укладеному між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», вбачається, що останнє набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 93 484,04 грн., з яких: 5 899,24 заборгованість за тілом кредиту та 87 584,80 грн. заборгованість за процентами. З цього вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило додаткове нарахування процентів за користування кредитом до дати відступлення прав вимог ТОВ «Коллект Центр», тобто до 10.01.2023 року, у зв`язку з чим загальна заборгованість зросла до 93\~484,04 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що умовами договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 (п. 2.3), укладеному між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» передбачене право нового кредитора, яким було ТОВ «Вердикт Капітал», нараховувати проценти за договорами. Однак, таке нарахування процентів поза межами строку дії договору не було узгоджене з позичальником [PERSON] . Оскільки, після спливу строку кредитування відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України фінансова установа не мала права нараховувати проценти за кредитом, тому вимоги про стягнення процентів, які нараховані після закінчення строків кредитування є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак таких вимог банк не заявляв. За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Позивачем не заявлялися позовні вимоги до відповідача щодо стягнення з нього 3% річних від прострочених сум та інфляційних втрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. У частинах другій, третій, п`ятій статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту укладання договору про надання фінансових послуг між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] , стороною позивача при зверненні до суду було надано електронні докази в паперовій формі. На виконання ухвали суду про витребування доказів, позивачем та третьою особою надано оригінали укладених договорів з додатками, паспорт позики, розрахунок за договором позики, докази перерахування коштів відповідачу у форматі pdf файлів на CD диску, які були досліджені судом у ході розгляду справи. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Станом на день розгляду справи відповідач не надав суду належні і допустимі докази на спростування встановлених судом обставин та позову у повному обсязі, у тому числі щодо визначення іншого розміру боргу. У п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п. 58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансових послуг у загальному розмірі 46\~644,75 грн., з яких: 5 332,84 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 41 311,91 грн. заборгованість за процентами. При цьому позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 566,40 грн. (5899,24 5332,84) та за нарахованими процентами у розмірі 12\~156,25 грн. (53\~468,16 41\~311,91). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позов судом було задоволено у загальному розмірі 46 644,75 грн., що становить 78,57% від заявленого розміру 59\~367,40 грн. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовним вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2379,10 грн. (78,57% від 3028,00 грн.). При цьому, позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача судового збору у розмірі 648,90 грн. (3028,00 2379,10). Вирішуючи питання щодо витрат професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявки на надання юридичної допомоги № 1553 від 07.02.2024 року на суму 17\~000,00 грн., витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року, платіжної інструкції № 413000006 від 09.02.2024 року, що підтверджують розрахунок вартості наданої правової допомоги та понесених позивачем витрат на таку допомогу. Представником відповідача заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати не є співмірними з обсягом наданих послуг та витраченим часом. При розгляді питання щодо розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню в даній справі, суд враховує, що в позовній заяві окремим пунктом зазначено про проведення її розгляду у відсутність представника позивача. Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial