Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування витрат на утримання та лікування спадкодавця. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] була її та відповідачів матір`ю. Зазначає, що 03.05.2019 року та 27 березня 2020 року вона за власні кошти оплатила дві операції [PERSON] , а саме: заміна ендопротеза кульшового суглоба з подвійною мобільністю та встановлення титанового стержня, а також здійснювала післяопераційне лікування. Загальна сума витрат на лікування спадкодавця становить 97098,35 грн., з яких: витрати на першу операцію 67255,89 грн., витрати на другу операцію 25409,55 грн., витрати на післяопераційне лікування 4433 грн. Вказує, що фактично вона одна фінансувала усе лікування та операції, але за її усними дорученнями інші особи здійснювали платежі у банку за медичне обладнання та медикаменти. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, до якої увійшов житловий будинок по [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Іванів Л.І. була заведена спадкова справа. Заяву на прийняття спадщини подали [PERSON] та [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину, так як на час смерті матері проживав та був зареєстрований разом з нею. Зазнаячає, що в провадженні Бучацького районного суду знаходиться справа №595/731/21 за позовом [PERSON] \~про забезпечення\~позову у\~цивільній справі\~за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~Бучацької міської\~ради,\~приватного нотаріуса\~Бучацького районного\~нотаріального округу\~Іванів Л.І.,\~приватного нотаріуса\~Бучацького районного\~нотаріального округу\~Максимовича С.В.,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~предмет спору\~ [PERSON] ,\~комунальне підприємство\~«Бучацьке бюро\~технічної інвентаризації»,\~про тлумачення\~заповіту,встановлення юридичного факту, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. У вказаному позові не оспорюється право відповідачів на спадкове майно, а оспорюється лише частка, яку успадкувала [PERSON] . На підставі вищенаведеного просить стягнути з відповідачів по 36\~366 грн. витрат, понесених на лікування спадкодавця. Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування витрат на утримання та лікування спадкодавця та призначено підготовче судове засідання. 27.10.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона заявлені позовні вимоги не визнає та заперечує. Вважає, що вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування зазначає, що про здійснені витрати на лікування матері у зазначеній сумі позивач її не повідомляла, не ставила питання про повернення сплачених нею коштів та не узгоджувала з нею відповідну суму. Також зазначає, що за життя матір неодноразово казала, що лікування здійснює самостійно із власних заощаджень. Посилається на те, що законодавством України передбачена безоплатна медична допомога. Лікування здійснювалося у КНП «Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради та відповідно до ст. 49 Конституції України в даному закладі передбачається безоплатне надання медичної допомоги. Відповідач зазначає, що витрати позивача не підтвердженні належними доказами, оскільки у більшості квитанцій не вказано особу платника, а врешті платниками є інші особи, також в деяких квитанціях не вказано призначення платежу, частина з них є нечитабельними. Крім того, відсутні листки лікарських призначень, які б підтверджували, що дані витрати здійсненні на лікування саме [PERSON] . Також, відповідач вважає, що позивач не довела розумність понесених витрат. [PERSON] отримувала пенсію у розмірі 2800 грн. щомісячно, а допомогу на поховання у розмірі двомісячної пенсії отримала [PERSON] . Зазначає, що оцінка розміру відшкодування на утримання та лікування спадкодавця є неправомірною, необґрунтованою та неспівмірною тому, що оцінка будинку, який входить до складу спадщини не проводилась. Свідоцтво про спадщину їй не видано, по справі яка знаходиться в провадженні Бучацького районного суду №595/731/21 остаточного рішення немає, спадщина не прийнята. На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, з підстав наведених у ньому, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона не відмовляється від відшкодування коштів на утримання та лікування матері, але вона також піклувалася про маму, купляла їй їжу та одяг, тому позов визнає частково. Пояснила, що може повернути 20\~000 грн., може і всю суму, але зазначила, що по квитанціях платила [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки про виклик до суду. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є дочкою [PERSON] . Протез вона купувала за гроші своєї мами для її мами [PERSON] . Зазначила, що після першої операції [PERSON] проживала разом з [PERSON] близько восьми місяців та після другої операції аж до моменту смерті [PERSON] . Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, до якого входить житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Із матеріалів спадкової справи №194/2020 вбачається, що спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 19.07.2022 року позов тлумачено заповіт від 06 серпня 2013 року, складений\~\~ [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Максимовичем С.В. за реєстровим № 592, таким чином, що волевиявлення [PERSON] при складенні заповіту щодо розпорядження частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] було спрямовано щодо житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В задоволенні\~решти позовних\~вимог \~відмовлено.\~В задоволенні\~зустрічного позову [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання права\~власності на\~1/3\~частину спадкового\~майна відмовлено. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року у справі №595/731/21, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 19.07.2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] скасувано і ухвалено у цій частині нове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна задоволено, постановлено визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Вказане рішення для даної справи є преюдиціальним та обставини, викладені в даній постанові суд першої інстанції приймає без посилання на відповідні докази. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4\~ст.82 ЦПК України). Як вбачається із позовної заяви 03 травня 2019 року та 27 березня 2020 року [PERSON] було проведено дві операції а саме: заміна ендопротеза кульшового суглоба з подвійною мобільністю та встановлення титанового стержня, а також здійснювалось післяопераційне лікування. Загальна сума витрат на лікування [PERSON] становить 97098,35 грн. Згідно із виписки №2462 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення вбачається, що у період з 01.05.2019 року по 10.05.2019 року [PERSON] перебувала на лікуванні у Івано-Франківській МКЛ №1, де було проведено зокрема і оперативне лікування (цементне ендопротезування лівого кульшового суглоба). Згідно із виписки №1632 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення вбачається, що у період з 25.03.2020 року по 31.03.2020 року [PERSON] перебувала на лікуванні у Івано-Франківській МКЛ №1, де було проведено зокрема і оперативне лікування (встановлення титанового стержня PFNA). Позивачка у позовній заяві вказує на те, що оплата за утримання, лікування та поховання [PERSON] здійснювалась за її кошти, платежі за її усним дорученням здійснювали також інші особи. Зокрема, із квитанції №NO35W5598M від 03.05.2019 року, вбачається, що [PERSON] вказана платником за ендопротез кульшового суглобу з подвійною мобільністю. Із квитанції від 27.03.2020 року вбачається, що [PERSON] вказаний платником за PFNA стержень, титан. Судом встановлено, що сторони є спадкоємцями померлої, що підтверджується матеріалами спадкової справи 194/2020 приватного нотаріуса Іванів Л.І. Відповідно до ст. 1269 ЦК України [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що здійснили право на спадкування, оскільки після смерті матері звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А отже, [PERSON] прийняв спадщину, так як відповідно до довідки №119, яка міститься в матеріалах спадкової справи на момент смерті [PERSON] перебував на реєстраційному обліку разом із спадкодавцем та у встановлений законом строк не заявив про відмову від спадщини. Обов`язок спадкоємців відшкодувати витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця встановлений статтею 1232 ЦК України, відповідно до якої спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. На підтвердження вимог про відшкодування витрат на утримання, догляд та лікування спадкодавця позивачкою надано фіскальні чеки за період з квітня 2019 року по липень 2020 року та медичну документацію [PERSON] , з якої вбачається, що вона лікувалася стаціонарно у період з 01.05.2019 по 10.05.2019 та з 25.03.2020 по 31.03.2020, Крім того згідно лікарського свідоцтва про смерть №38 смерть [PERSON] настала у стаціонарі. Загалом позивачка зазначає, що на лікування та догляд [PERSON] позивачка витратила 97098,35 грн., що підтверджується вищевказаними документами. Вищевказана обставина відповідачами спростована не була. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.\~ст.1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним з них або іншою особою на утримання, догляд та лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд та лікування спадкодавця можуть бути стягненні не більше, ніж за три роки до його смерті. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати мають бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Із змісту зазначених норм діючого законодавства випливає, що відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані із необхідністю догляду та лікування спадкодавця за період часу не більше ніж за три роки до його смерті, а також витрати, пов`язані з похованням спадкодавця, до числа яких, зокрема, відносяться і витрати, пов`язані з облаштуванням та утриманням місця поховання, а також дотриманням звичаїв та традицій що склалися в тій чи іншій місцевості під час проведення поховання та жалобних заходів (встановлення огорожі та пам`ятника на могилі померлого, тощо). За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Згідно з ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Факт перебування [PERSON] на лікуванні не оспорювалися, при цьому заперечено, що кошти на лікування були сплачені позивачем як власні. Як вбачається з постанови Верховного суду Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі №554/1793/15-ц, позивач повинен надати суду докази того, що витрачені на лікування кошти померлого були саме його особистими коштами. Даний факт, зокрема, підтверджується показами свідка, згідно яких придбання медичних товарів здійснювалося за кошти [PERSON] . Отже, аналізуючи надані суду докази, беручи до уваги покази свідка та за відсутності будь-яких обґрунтованих заперечень сторони відповідачів, суд вважає, що позов [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом, про відшкодування витрат на утримання та лікування спадкодавця [PERSON] , підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: договір про надання правничої допомоги від 30.01.2021 року; додаткову угоду до договору від 30.01.2021; попередній розрахунок витрат на правову допомогу від 20.09.2021 року, згідно якого сума судових витрат, яку позивач планує понести становить 16800 грн; акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 20.09.2021 року, згідно якого витрати на правничу допомогу становлять 14 400 грн. Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності, суд вважає, що вказаний розмір витрат на правову допомогу, зазначений у акті виконаних робіт є значно завищеним, та вважає, що на користь позивача з відповідачів слід стягнути суму витрат на правову допомогу в розмірі 4000 гривень (по 2000 грн. з кожного). В силу вимог ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі по 454 грн. з кожного.

Outcome: approved