Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка проживала у житловому будинку [ADDRESS] . Дід позивачки [PERSON] прийняв дану спадщину після смерті [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , який залишив заповіт на користь позивачки. Господарство за даною адресою відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був спадкодавець [PERSON] . Станом на 01.07.1990 року в цьому господарстві було зареєстроване місце проживання вказаного спадкодавця, баби позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] (дядька позивачки). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на вказані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. З метою оформлення своїх прав на дане спадкове майно позивачка звернулася до державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк Ірини Василівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, цією нотаріусом відмовлено позивачці у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки частки померлого голови колгоспного двору [PERSON] та інших його членів у майні цього двору не виділені. У зв`язку із цим позивачці рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на зазначене нерухоме майно. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування за заповітом. Позивач та його представник, адвокат Гринів Яна Василівна в судове засідання не з`явились, 13.01.2025 року вказаний представник подала заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги та провести розгляд справи без її та позивачки участі (а. с. 147). Представник відповідача, Гвіздецької селищної ради в судове засідання не з`явився, 21.11.2024 року через підсистему «Електронний Суд» подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі (а. с. 61-63). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 08.11.2024 року до суду надійшла його заява від 05.11.2024 року, в якій він просить провести розгляд справи без його участі та вказує, що визнає позовні вимоги (а. с. 56). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (актовий запис № 5) у зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с .16). Відповідно до даних свідоцтв про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 13) та серії [NUMBER] (актовий запис № 21) батьком позивачки є [PERSON] . Батьком [PERSON] був [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а. с. 13, 14). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (актовий запис №5) [PERSON] померла [INFO] (а. с. 15). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 31) [PERSON] помер [INFO] (а. с. 10). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів № 79020 від 15.01.2024 року та копії технічного паспорту будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленими вказаним комунальним підприємством 31.01.2024\~року (інвентаризаційна справа № 27), право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] як за головою колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності, виданого 11.08.1988 року виконавчим комітетом Коломийської районної Ради Івано-Франківської області на підставі рішення № 155 від 13.07.1988 року. Дане майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 61, 7 кв. м. та житловою площею 24, 2 кв. м.; літньої кухні «Б», погребу «В», сараю «Д», сараю «Е», сараю «Ж», стайні «З», комори «К», стодоли «Л», вбиральні «Т», криниці «№ 1», огорожі «№ 2-3» (а. с. 20, 36-46). Судом встановлено, що зазначений спадковий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був [PERSON] . Членами цього двору були [PERSON] (баба позивачки) та [PERSON] (відповідач, дядько позивачки). Місце проживання даних осіб станом на 01.07.1990 року було зареєстроване за вказаною адресою (а. с. 19). Згідно даними довідок № 214 та № 382, виданих виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради 09.07.2024 року, померлому [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , в якому він проживав з 1970 року до дня смерті, [INFO] . Станом на день смерті [PERSON] за вказаною адресою було зареєстроване місце проживання лише позивачки. Заповіт від імені [PERSON] посвідчено виконавчим комітетом Старогвіздецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 24.01.2018 року та зареєстровано в реєстрі за № 4. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався (а. с. 17, 18) Згідно із даним заповітом [PERSON] заповів все своє майно, майнові права та обов`язки, які належали йому на момент складення цього заповіту, а також майно, майнові права та обов`язки, які належали йому в майбутньому, позивачці (а. с. 11). Судом також встановлено, що з метою оформлення прав на спадщину за законом позивачка звернулася з відповідною заявою до вищевказаної державного нотаріуса, яка рекомендувала йому звернутися до суду з відповідним позовом, оскільки частка спадкодавця [PERSON] як голови колгоспного двору та частки інших членів даного двору у його майні не виділено, про що 02.04.2024 року вказаною нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 21). Згідно з даними спадкової справи №62/2019, заведеної після смерті [PERSON] позивачка як єдина спадкоємниця за заповітом, яка прийняла спадщину, 16.08.2024 року звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на, серед іншого, вищевказане будинковолодіння (а. с. 111). Згідно з положеннями п.11 ч.1\~ст.346 ЦК України\~право власності припиняється у разі смерті власника. Судом встановлено, що позивачка як онука померлого голови колгоспного двору прийняла спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном та продовжуючи там проживати. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 чинного ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 чинного\~ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з роз`ясненнями, наданими в підпунктах «а», «б» п.6\~постанови Пленуму\~Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. №20, положення статей 17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення вдію цього Закону (з 15.04.1991 року). Право власності на майно, яке належало\~колгоспному\~двору і\~збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачкою як за єдиною спадкоємницею за заповітом права власності на вказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору. При цьому суд бере до уваги, що відповідач, який був членом вказаного колгоспного двору, не витребував свою частку в цьому майні, не претендував на неї до та після смерті голови колгоспного двору, а також не претендуює на свою частку на час ухвалення даного рішення. На підставі наведеного, статей 392, 1261, 1296 ЦК України, статей 206, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved