Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник Сучкова Тетяна Євгенівна, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна,\~в якому\~(з\~урахування заяви\~про виправлення\~описки)\~просить:\~1)\~здійснити поділ\~майна,\~а саме:\~квартири розташованої\~за адресою:\~ [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; 2) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 3) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 4) стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію, а саме: 1/2 ринкової вартості HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 см3, номер кузова [NUMBER] , а саме 117 600,00 грн.; 5) стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію, а саме: 1/2 ринкової вартості HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см3, номер кузова [NUMBER] , що становить 163 000,00 грн.; 6) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 05.09.2009 р. між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 05 вересня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 1263. 21.11.2023 року позивач звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу. Вказує, що у період перебування у шлюбі сторонами спільно була придбана/набута у власність квартира (об`єкт житлової нерухомості), загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Індексний номер витягу 172237280 від 02.07.2019 року. Проте, позивач з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної квартири. Вважає, що оскільки майнові права на квартиру були придбані позивачем та відповідачем в період шлюбу, вона належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Звертає увагу, що згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС (РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві) Головного сервісного центру МВС від 23.11.2023 року на адвокатський запит адвоката Сучкової Т.Є. повідомлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, у період з 01.10.2009 по 15.11.2023 (тобто, протягом перебування у шлюбі), на ім`я [PERSON] обліковувалися зареєстровані транспортні засоби: 1) HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 см3, номер кузова [NUMBER] , дата реєстрації 27.10.2020. 13.09.2022 вказаний транспортний засіб був перереєстрований на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ 8043. Згідно Звіту про незалежну оцінку HYUNDAI ACCENT, рік випуску 2008, здійсненим [PERSON] (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №330/2022, виданого ФДМ України від 08.07.2022 року) від 24.11.2023 року ринкова вартість об`єкту оцінки становить 235200,00 гривень. 1/2 від зазначеної суми становить 117600,00 гривень. 2) HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см3, номер кузова [NUMBER] , дата реєстрації 03.09.2022. 10.11.2023 вказаний транспортний засіб був перереєстрований на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ 8043. Згідно Звіту про незалежну оцінку HYUNDAI ACCENT, рік випуску 2013, здійсненим [PERSON] (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №330/2022, виданого ФДМ України від 08.07.2022 року) від 24.11.2023 року ринкова вартість об`єкту оцінки становить 326 000,00 гривень. 1/2 від зазначеної суми становить 163000,00 гривень. Зауважує, що вищенаведені транспортні засоби є спільною сумісною власністю подружжя, вони були набуті за спільні кошти подружжя. З огляду на їх продаж відповідачем до моменту розподілу в судовому порядку між подружжям, то правозастосування йде шляхом, що належним способом захисту є вимога про стягнення грошової компенсації частини від проданого майна. Поряд з цим, [PERSON] є матір`ю відповідача. Таким чином, відповідач розпорядився транспортними засобами на шкоду інтересам подружжя, та фактично приховав спільне майно подружжя від позивача, що б унеможливити виконання рішення суду про розподіл спільного майна подружжя та по стягненню аліментів. 15 грудня 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі. 10.01.2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви з огляду на наступне. Щодо вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , відповідач вказує, що в 2013 році ним було придбано однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана за кошти, надані особисто відповідачу у цільову позику (на придбання квартири), на підтвердження чого долучає копію договору позики у формі розписки на суму 35 000 дол. США. Згідно звіту про незалежну оцінку квартири [ADDRESS] , вбачається, що вартість квартири станом час її придбання становить 279 572 грн., що відповідає 34 977 дол. США згідно курсу НБУ. За переконанням відповідача, вказане підтверджує факт придбання зазначеної квартири за кошти, що були надані йому у позику. В подальшому, в 2019 року квартира була продана. В свою чергу, за кошти отримані від продажу квартири [ADDRESS] , 26.06.2019 року було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Поряд з цим, відсутність доходів у позивача, які б дозволяли придбати квартиру, на підтвердження чого долучено копію довідки про доходи, свідчить про відсутність у останньої придбати відповідне майно спільно із відповідачем. Таким чином, зазначена квартира була придбана за особисті кошти відповідача. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації 1/2 частини ринкової вартості автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 см3, номер кузова [NUMBER] , в розмірі 117 600 (сто сімнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп., відповідач вказує, що продаж вказаного автомобіля був здійснений за спільною згодою сторін, а половина коштів від його продажу була перерахована на банківський рахунок позивача. Відтак, задоволення вказаної вимоги фактично призведе до повторної виплати 1/2 частини вартості автомобіля на користь позивача. З розміром наведеної позивачем ринкової вартості вказаного автомобіля відповідач також не погоджується. Звертає увагу, що згідно звіту про незалежну оцінку з оглядом автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 см3, номер кузова [NUMBER] , вбачається що вартість автомобіля становить 167 576,00 грн. Отже вказана вимога не може бути задоволена, у зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставністю. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації 1/2 частини ринкової вартості автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 куб. см, номер кузова [NUMBER] , в розмірі 163 000 (сто шістдесят три тисячі) грн. 00 коп., відповідач вказує, що фактично шлюбні відносини між подружжям були припинені навесні 2022 року. Після повномасштабного вторгнення росії в Україну, позивач виїхала до Німеччини та, в подальшому повідомила відповідача про намір розлучитися. Сторони разом не проживали, спільне господарство не велося. На назначені обставини позивач посилається у своїй заяві про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Поряд з цим, вказаний автомобіль було придбано відповідачем вже після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, тому він не може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а сама позивач фінансової участі у придбанні автомобіля не брала. Кошти на придбання автомобіля були надані відповідачу його батьками, оскільки ані позивач, ані відповідач в той час доходів не мали. У зв`язку з цим, автомобіль і було в подальшому продано його матері. З розміром наведеної позивачем ринкової вартості вказаного автомобіля відповідач також не погоджується. Звертає увагу, що згідно звіту про незалежну оцінку з оглядом автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см3, номер кузова [NUMBER] , вбачається що вартість автомобіля становить 277 620,00 грн. Зауважує, що сам факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу об`єкта спільної сумісної власності подружжя. 10.01.2024 року до початку розгляду справи по суті від відповідача [PERSON] також надійшла зустрічна позовна заява про визнання особистою приватною власністю майна. Ухвалою суду від 12 січня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] було повернуто заявнику. 29.01.2024 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Сучкової Т.Є до суду надійшла відповідь на відзив, я якій представник зауважує, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17.01.2024 року у справі № 758/14457/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу: позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено; розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1263. Щодо квартири розташованої в [ADDRESS] , підтверджує, що під час шлюбу, подружжя спільно за спільні кошти набуло у власність вказану квартиру загальною площею (кв.м): 35.9, житлова площа (кв.м): 16.2, однокімнатна квартира. Договір на пайову участь у будівництві було укладено в 2013 році. Підписантом за договором був [PERSON] в інтересах подружжя. Договір оплачено подружжям з спільних коштів подружжя. Позивач протягом періоду перебування у шлюбі, окрім декретних відпусток у зв`язку з народженням та вихованням дітей весь час перебувала в трудових відносинах, отримувала заробітну плату, що підтверджено: - Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 13.01.2024 року (за період з 3 кварталу 2009 року по 1 квартал 2014 року) додається; - Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 13.01.2024 року (за період з 2 кварталу 2014 року по 1 квартал 2019 року) додається; - Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 13.01.2024 року (за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2024 року). Звертає увагу, що продуктами харчування родину під час перебування у шлюбі здебільшого забезпечувала бабуся позивача з села. Кошти на квартиру подружжя спільно збирало з моменту вступу в шлюб. Більшу частину цих коштів подружжя отримало в якості подарунків від гостей на весіллі, в тому числі батьків [PERSON] , решту збирали спільно. 25.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі- продажу квартири, серія № 1465, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського міського нотаріального округу Київської області Матвієць Н.П. Квартира набута у шлюбі за спільні кошти подружжя, перебувала в режимі спільної сумісної власності. [PERSON] 25.06.2019 року надавала Заяву/згоду на продаж спільного майна подружжя в момент підписання Договору купівлі-продажу квартири, серія № 1465, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського міського нотаріального округу Київської області Матвієць Н.П. Проте, копія заяви [PERSON] не зберіглась. Приватний нотаріус Матвієць Н.П. змінила нотаріальний округ та здала справи до Київського обласного державного нотаріального архіву. З приводу Розписки від 26.06.2013 про отримання коштів в борг від [PERSON] , та чи передавались кошти по ній позивачу не відомо. Згоду на укладення Договору позики/Розписки [PERSON] не надавала. Кошти не використовувались в інтересах сім`ї. Про існування розписки [PERSON] дізналась з матеріалів даної судової справи. Квартира за адресою: [ADDRESS] , була спільною сумісною власністю купленою за спільні кошти подружжя. Сторони справи підтвердили режим майна при його відчужені на користь третьої особи. Докази будуть витребувані з архіву, відповідне клопотання подається Позивачем разом з Відповіддю на відзив. Звертає увагу, що ТОВ «БУЧА МІСЬКБУД» надала відповідь на адвокатський запит адвоката Сучкової Т.Є. вих. №04-12/23 від 11 грудня 2023 року, разом з Договорами та Заявою [PERSON] з згодою на купівлю квартири, що в тому числі містить дозвіл відповідачу самостійно визначати ціну та інші істотні умови вищевказаного Договору та сплатити (сплачувати) по ньому кошти, які є їх спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набуті ними під час зареєстрованого шлюбу. Також міститься заява, що «вищезазначений договір буде укладатися моїм чоловіком на умовах, які ми з чоловіком вважаємо вигідними для нас, укладення цих правочинів відповідає нашому спільному волевиявленню та інтересам нашої сім`ї. При цьому я обізнана зі змістом статей 57-74 Сімейного кодексу України.» Заяву складено 25 червня 2019 року. Вважає, що оскільки майнові права на квартиру були придбані позивачем та відповідачем в період шлюбу, вона належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Щодо транспортних засобів, що перебували у спільній сумісній власності подружжя, зауважує, що Купівлю зазначених транспортних засобів сторони узгоджували до їх купівлі. Доказів того, що відповідач узгодив продаж транспортного засобу з позивачем, а також перерахував їй на рахунок 50% від ринкової вартості спільної сумісної власності відповідачем не надано. Відповідач продаж зазначених транспортних засобів позивачем не узгоджував, інформацію що транспортний засіб вже вибув з спільного володіння сім`ї позивач довідалась з відповіді на адвокатський запит адвоката Сучкової Т.Є. Транспортний засіб 1 набуто у власність в період спільного проживання родини в м. Буча. Купівлю Транспортного засобу 2 узгоджено в переписці між Позивачем та Відповідачем. Таким чином, вищенаведені транспортні засоби є спільною сумісною власністю подружжя, вони були набуті за спільні кошти подружжя. З огляду на їх продаж Відповідачем до моменту розподілу в судовому порядку між подружжям, то правозастосування йде шляхом, що належним способом захисту є вимога про стягнення грошової компенсації частини від проданого майна. До відповіді на відзив представником позивача також було долучені клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи щодо визначення ринкової вартості транспортних засобів. 05.02.2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відзив, в яких відповідач спростовує твердження позивача про те, що квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - Квартира 1) було придбано за спільні кошти подружжя. З аналізу доходів сторін, слідує, що подружжя не мало таких доходів, які б дозволили зібрати грошові кошти в розмірі вартості квартири, яка становить 35 000 $ США, чи хоча б частину вартості квартири. Посилання позивача на грошові кошти, які були отримані подружжям в якості подарунків на весілля є голослівними і не підтверджені жодним доказом. Доводи позивача про ймовірність написання розписки в 2016 р. з метою створення преюдиції по справі про поділ майна не підтверджують існування причинно-наслідкового зв`язку зі справою про визнання правочину недійсним. Звертає увагу, що позивач посилається на те, що продаж Квартири 1, і придбання в подальшому квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (далі Квартира 2), підтверджує режим спільної сумісної власності подружжя оскільки придбано під час шлюбу. Із зазначеним відповідач не погоджується, оскільки Квартира [ADDRESS] була продана і в той же день була придбана Квартира 2. У звзязку з чим, вважає, що кошти, за які придбавалися Квартири [ADDRESS] , та 2 - це одні і ті ж позикові кошти, які не є спільним майном подружжя. З приводу\~транспортних засобів: HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 см3, номер кузова [NUMBER] ; HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см3, номер кузова [NUMBER] , зауважує, що погодження купівлі Транспортного засобу 1 позивач обґрунтовує усною домовленістю подружжя під час шлюбу, проте жодним доказом таке твердження не доведено. Щодо погодження купівлі Транспортного засобу 2, позивач посилається на електронну переписку з відповідачем, в якій вони погодили купівлю ТЗ, проте таку переписку, як можливий доказ позивач не надає, а з долучених зображень не можливо встановити ким і кому вони були направлені. Додає, що наявність у позивача певних доходів не свідчить про факт спрямування отриманих коштів, чи їх частини на придбання спірного Транспортного засобу 2 спільно з Відповідачем. Щодо клопотання позивача про призначення автотоварознавчогї експертизи щодо визначення ринкової вартості транспортних засобів відповідач заперечує. 05.02.2024 року від відповідача [PERSON] до суду також надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів та заява про виклик свідків. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року було задоволено клопотання [PERSON] про повернення судового збору та повернуто відповідачу з державного бюджету сплачений судовий збір. 19.03.2024 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Сучкової Т.Є. до суду надійшло клопотання про долучення доказу до матеріалів справи. 09.04.2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про заміну представника відповідача та відкладення розгляду справи. У підготовчому засіданні 09.04.2024 року представник позивача, адвокат Сучкова Т.Є. щодо відкладення розгляду справи заперечувала, мотивуючи свою позицію затягуванням розгляду справи зі сторони відповідача. Відповідач [PERSON] , в свою чергу, подане клопотання підтримав та просив задовольнити, у зв`язку з необхідністю залучення нового представника. Заслухавши думку учасників, суд ухвалив відкласти підготовче засідання та надати відповідачу можливість залучити нового представника. 15.04.2024 року від представника відповідача, адвоката Стрільця Є.А., до суду надійшли клопотання про уточнення заяви від 09.01.2024 року про залучення свідків та заява про виклик свідків з уточненнями. У підготовчому засіданні 15.04.2024 року представник позивача, адвокат Сучкова Т.Є. обґрунтувала необхідність звернення до суду з вказаним позовом, щодо долучення відзиву до матеріалів справи заперечувала, мотивуючи це пропуском строків на подання відзиву стороною відповідача. Клопотання про витребування доказів 29.01.2024 року просила залишити без розгляду. Клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи щодо визначення ринкової вартості транспортних засобів підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача, адвокат Стрілець Є.А., щодо позовних вимог заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що квартира та автомобілі були придбані виключно за кошти відповідача. В обґрунтування причин поважності пропуску строків на подання відзиву, звернув увагу на дату коли відповідач зміг ознайомитися з матеріалами справи. Щодо клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи з метою визначення ринкової вартості транспортних засобів заперечував, мотивуючи це відсутністю у сторін по справі зазначених транспортних засобів у власності. Заслухавши думку учасників, а також дослідивши матеріали справи, суд ухвалив: прийняти відзив на позовну заяву, поданий відповідачем [PERSON] та долучити його до матеріалів справи; клопотання (з урахуванням уточнення) про виклик свідків - задовольнити; в задоволенні клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи - відмовити, оскільки транспортні засоби, які є предметом позову, вибули з володіння відповідача, до того ж позивачем були надані копії звітів про незалежну оцінку цих транспортних засобів, яка була проведена з оглядом вказаних транспортних засобів експертом. Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] 16.04.2024 року від представника позивача, адвоката Сучкової Т.Є до суду надійшла зава про виправлення описки в прохальній частині позовної заяви, яку представник мотивує помилкою при копіюванні тексту позовної заяви. Суд зауважує, що вказана заява була подана через ЄСІТС «Електронний суд» 12.04.2024 року, проте передана судді уже 16.04.2024 року. У судовому засіданні 27.06.2024 року представник позивача, адвокат Сучкова Т.Є. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача, адвокат Стрілець Є.А., щодо задоволення позовних вимог заперечував повністю, зазначивши, що перший автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, був проданий відповідачем за згодою позивачки, а половина коштів від продажу вказаного автомобіля у розмірі 84 427,19 грн. була перерахована позивачці. Зауважив, що другий автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, був придбаний відповідачем уже після того, як стосунки між сторонами розладилися, а сторони проживали окремо. Поряд з цим, жодних доказів, що позивач приймала участь у купівлі зазначеного авто, останньою надано так і не було. Щодо поділу квартири також заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що перша квартира за адресою: [ADDRESS] , була придбана відповідачем за кошти, які були отримані ним від свого батька. В подальшому, ця квартира була продана, і в той же день придбана квартира за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача, адвокат Сучкова Т.Є. щодо наведених обставин заперечувала, зазначивши, що отримані нею грошові кошти перераховувалися відповідачем виключно на утримання дітей щомісячними переказами на протязі тривалого часу. Жодного переказу на суму 84 427,19 грн., чи близьку до такої, позивач не отримувала. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що проживає на 5 поверсі у будинку [ADDRESS] та з 2020 року є сусідом подружжя (в минулому) [PERSON] та [PERSON] , які проживають на 7 поверсі у тому ж під`їзді. Зазначив, що з березня 2022 року [PERSON] виїхала за кордон та більше не поверталася. Зі слів [PERSON] чув, що останній пропонував їй повернутися до України з дітьми, але вони не хочуть повертатися. Близько трьох місяців назад запитав у [PERSON] щодо дружини, але той повідомив, що у них натягнуті відносини. З його слів, дружина не хоче з ним спілкуватися та не дозволяє спілкуватися з дітьми. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що проживає на 3 поверсі у будинку [ADDRESS] та тривалий час товаришував із родиною [PERSON] та [PERSON] . Зазначив, що у березні 2022 року [PERSON] виїхала разом з дітьми за кордон та більше не поверталася. Зі слів [PERSON] йому стало відомо, що у травні-червні 2022 року стосунки між подружжям погіршилися, а [PERSON] має намір розлучитися. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що проживає у сусідньому під`їзді, а саме у будинку [ADDRESS] . Зазначила, що у дружніх стосунках із родиною [PERSON] та [PERSON] не перебувала. Зі слів [PERSON] їй відомо, що у 2023 році вони мали намір розлучитися. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що є батьком відповідача [PERSON] . Зазначив, що у серпні 2013 року надав своєму сину грошові кошти в сумі 35000,00 дол. США в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Вказані кошти були передані особисто сину на придбання квартири. Позивач при цьому не була присутня. Щодо місця роботи та доходів [PERSON] , повідомив, що син не працював, чим займався - йому не відомо. Додатково зауважив, що у 2017 році він (свідок) придбав квартиру у [ADDRESS] . Додав, що надавав відповідачу кошти у розмірі 6500,00 дол. США на придбання другої машини. У судовому засіданні 16.10.2024 року відповідач [PERSON] повідомив, що кошти від продажу першого автомобіля на прохання позивачки направляв частинами з 13.09.2022 року по 14.06.2023 року, при цьому не зазначав призначення платежу. Позивач [PERSON] щодо наведеного відповідачем заперечувала, зазначивши, що жодної усної домовленості з відповідачем не мала, про переказ коштів частинами не просила. Гроші, що направляв відповідач вона вважала як допомога на утримання дітей. Обидві квартири купувалися за спільні сімейні кошти, оскільки батьки відповідача таких коштів не мали, щоб надати йому нібито у позику. Зауважила, що купівлю другого автомобіля відповідач узгоджував з нею у вересні 2022 року. В свою чергу, відчуження вказаних автомобілів з нею не узгоджувалося. Наскільки їй відомо, перше авто відповідач продав своєму знайомому, а друге авто - своїй матері. Щодо коштів, які отримувала від відповідача, зазначила, що перекази не містили призначення платежу. Поряд з цим, вона проживала з дітьми за кордоном, а тому вважає, що зазначені кошти надходили на утримання спільних дітей. Шлюбного договору між сторонами про утримання дітей та розподілу спільного майна між сторонами не укладалося. У судовому засіданні 04.12.2024 року представник позивача, адвокат Сучкова Т.Є. позовні вимоги підтримала. Щодо продажу першої квартири за адресою: [ADDRESS] , просила звернути увагу, що в матеріалах справи наявна копія письмової заяви позивача [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського МНО Київської області Матвієць Н.П., про надання згоди своєму чоловікові - [PERSON] на продаж вказаної квартири. Представник відповідача, адвокат Стрілець Є.А., щодо вказаної заяви зауважив, що це був односторонній акт з боку позивача, який не впливає на той факт, що кошти за які була придбана квартира є власністю відповідача. У судовому засіданні 31.01.2025 року представник позивача, адвокат Сучкова Т.Є. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що квартира купувалася за спільні кошти сторін, про що зазначено у договорі купівлі продажу. Розписку про ніби передачу грошових коштів вважає штучним доказом та звертає увагу, що при розгляді судом справи про визнання зазначеної розписки недійсною, позивач не брала участі. Поряд з цим, шлюбні стосунки між сторонами зберігалися до кінця літа 2023 року. Представник відповідача, адвокат Стрілець Є.А., в свою чергу зауважив, що на момент продажу автомобілів сторони вже тривалий час не проживали разом, а саме з березня 2022 року. Кошти на купівлю квартири відповідач отримав від батька у позику, а тому квартира є його особистою власністю. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 05 вересня 2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1263, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.10.2009 року. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року у справі № 758/14457/23 було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1263. 25 червня 2019 року між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , як продавцем та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , як покупцем було укладено договір купівлі продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Матвієць Н.П., зареєстрований в реєстрі за № 1465, у відповідності до умов якого (п. 1.1) [PERSON] набув у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору. У відповідності до п. 1.2 Договору, квартира належала продавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого [PERSON] , державним реєстратором реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції Київської області 24.10.2013 року за індексним номером 11479709. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за продавцем в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] , державним реєстратором реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції Київської області 10.10.2013 року за номером запису 3035577, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 191067932108. У відповідності до п. 2.1 Договору, продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 502 570 грн. 00 коп., які отримані продавцем від покупця до підписання цього договору. У відповідності до п. 2.3 Договору, згідно звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна: житлового приміщення - квартири складного 19.06.2019 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат СОД № 353/17 виданий Фондом державного майна України 14.04.2017 року), ринкова вартість вищевказаної квартири складає 502 570 грн. 00 коп. У відповідності до п. 4.1 Договору, продавець ( [PERSON] ) гарантує продавцю наступні факти: згода його дружини [PERSON] , на продаж квартири та укладення цього договору викладена у заяві, підпис на якій засвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області 25.06.2019 року за реєстровим № 1463. Стороною позивача також було долучено копію вказаної заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Матвієць Н.П., зареєстровано в реєстрі за № 1463, згідно якої позивач [PERSON] дає згоду своєму чоловіку, [PERSON] , на продаж квартири, шо знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з укладенням ним договору купівлі-продажу квартири за ціною та на умовах на його розсуд. Також в заяві зазначено, що «Вказана квартира є нашою з чоловіком спільною сумісною власністю, поділ майна нами не здійснювався, шлюбний договір між нами не укладався. Всі істотні умови договору купівлі- продажу квартири нами попередньо узгоджено, вважаю, що укладення цього договору відповідає інтересам нашої сім`ї та нашому спільному волевиявленню». У відповідності до п. 5.1 Договору, зміст, серед іншого, ст.ст. 57-74, 97 Сімейного кодексу України нотаріусом сторонам роз`яснено. Таким чином, судом встановлено, що 10.10.2013 року відповідачем [PERSON] , який перебував у шлюбі з позивачем [PERSON] , була набута у власність квартира за адресою: [ADDRESS] . 25.06.2019 року вказана квартира була продана гр. [PERSON] . Щодо коштів на придбання вказаної квартири, відповідач [PERSON] зазначав, що дана квартира була придбана за кошти, надані особисто відповідачу його батьком [PERSON] у цільову позику (на придбання квартири), на підтвердження чого до відзиву було долучено копію договору позики у формі розписки на суму 35 000 дол. США. Вказані обставини у судовому засіданні підтвердив і сам батько відповідача - [PERSON] . В свою чергу позивач переконана, що оскільки відповідна квартира була набута подружжям під час шлюбу, то вона вважалася спільною сумісною власністю подружжя. Також має обґрунтовані сумніви щодо дійсності вказаного договору позики, оскільки на її думку відповідна розписка є штучно створеним доказом. Суд зауважує, що дійсність договору позики не є предметом розгляду вказаної справи. Поряд з цим, в матеріалах справи наявна копія рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року у справі № 758/10123/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання зазначеного договору позики недійсним, яким у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Поряд з цим, щодо позиції відповідача, що вказана квартира є його особистою власністю, оскільки була придбана виключно за кошти отримані ним у цільову позику на її придбання, суд звертає увагу, що у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18 (провадження N 61-5819св19), колегія суддів прийшла до висновку, що «при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Тобто, у подружжя, крім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержану за рахунок останніх квартиру, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Разом з тим, це не змінює статус спільності набутої під час шлюбу квартири за запозичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї саме на придбання цього майна. Суди дійшли правильного та обґрунтованого висновку, що спірне нерухоме майно придбане подружжям під час перебування у шлюбі за кредитні кошти, які використані в інтересах сім`ї, а тому воно підлягає поділу між ними в рівних частинах». Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172237280 від 02.07.2019 року, 27.06.2019 року відповідач [PERSON] набув у власність квартиру (об`єкт житлової нерухомості), загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47576880 від 02.07.2019 року, [PERSON] , Комунальне підприємство «реєстраційну служба» при Чабанівській селищній раді, Київська обл. Згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості Додаток 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку (пункт 5 розділу ІІІ) унікальний реєстраційний номер 201-20231119-0006940389 від 19.11.2023 року, оціночна вартість об`єкта оцінки квартири за адресою: [ADDRESS] , становить 2010271,25 грн. Підставою виникнення\~права власності\~зазначено: Довідка про повний розрахунок за Договором, серія та номер: 5/3-32, виданий 25.06.2019, видавник: ТОВ «Буча міськбуд»; АКТ приймання-передачі Квартири та майнових прав до Договору купівлі-продажу майнових прав 5.С32К.1.7 від 25.06.2018, серія та номер: Б/Н, виданий 25.06.2019, видавник: ТОВ «Буча міськбуд» та [PERSON] ; АКТ огляду квартири, серія та номер: 140, виданий 25.06.2019, видавник: ТОВ «Буча міськбуд» та [PERSON] ; Договір відступлення права вимоги, серія та номер: 5.С3.2К.1.7, виданий 25.06.2019, видавник: ТОВ «Буча міськбуд», ТОВ «КУА АПФ «ДАЛІЗ-ФІНАНС» та [PERSON] ; Додаток №2 до Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, серія та номер: 5.С3.2К.1.7, виданий 25.06.2018, видавник: ТОВ «Буча міськбуд» та ТОВ «КУА АПФ» ДАЛІЗ-ФІНАНС»; Додаток №1 до договору купівлі-продажу пред`явлений до виконання форвардного контракту, серія та номер: Б/Н, виданий 25.06.2018, видавник: ТОВ «Бучаміськбуд» та ТОВ «КУА АПФ «ДАЛІЗ-ФІНАНС»; Додаток №1 до форвардного майнових прав на квартиру, серія та номер: 5.С3.2К.1.7, виданий 25.06.2018, видавник: ТОВ «Буча міськбуд» та ТОВ «КУА АПФ «ДАЛІЗ-ФІНАНС»; Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, серія та номер: 5.С3.2К.1.7, виданий 25.06.2018, видавник: ТОВ «Буча міськбуд» та ТОВ «КУА АПФ» ДАЛІЗ-ФІНАНС»; АКТ контракту, серія та номер: 43057-А, виданий 28.07.2017, видавник: TOB «Буча міськбуд» та ТОВ «КУА АПФ «ДАЛІЗ- ФІНАНС»; форвардний контракт, серія та номер: 43057-А, виданий 28.07.2017, видавник ТОВ «Буча МІСЬКБУД» та ТОВ «КУА АПФ» «ДІЛІЗ-ФІНАНС». Суд зауважує, що копії зазначених документів були долучені до відповіді ТОВ «БУЧА МІСЬКБУД» за вих. № 04-12/23 від 11 грудня 2023 року на адвокатський запит адвоката Сучкової Т.Є. за вих. № 24711/1 від 24 листопада 2023 року, та знаходяться в матеріалах справи. 25 червня 2019 року між ТОВ «БУЧА МІСЬКБУД», як продавцем, ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ ТА АДМІНІСТРУВАННЯ ПЕНСІЙНИХ ФОНДІВ «ДАЛІЗ-ФІНАНС», як первинним покупцем, та відповідачем [PERSON] , як новим покупцем, було укладено договір № 5.С3.2К.1.7 відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого Первинний Покупець здійснює відступлення права вимоги Новому Покупцю, а Новий Покупець приймає право вимоги до Продавця, який є Забудовником за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 5.С3.2К.1.7 від 25 червня 2018 року (надалі - Договір купівлі- продажу майнових прав), укладеним між Продавцем та Первинним Покупцем, щодо передачі у власність майнових прав на квартиру [ADDRESS] .С3.2К.1.7 (код квартири вказаний за проектною документацією), яка знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] , V черга будівництва. До вказаного договору також було долучено заяву [PERSON] , згідно якої позивач [PERSON] дає згоду на укладення її чоловіком, [PERSON] , договору відступлення права вимоги № 5.С3.2К.1.7 від 25 червня 2019 року. Дозволяє своєму чоловіку самостійно визначати ціну та інші істотні умови вищевказаного Договору та сплатити (сплачувати) по ньому котити, які є\~їх спільною\~сумісною власністю\~подружжя, оскільки набуті ними під час зареєстрованого шлюбу. При цьому розуміє та заявляє, шо вищезазначений договір буде укладатися її чоловіком на умовах, які вони з чоловіком вважаємо вигідними для нас, укладення цих правочинів відповідає їх спільному волевиявленню та інтересам сім`ї. При цьому обізнана зі змістом статей 57-74 Сімейного кодексу України. У постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2024 року у справі № 712/3590/22 (провадження N 61-14297сво23), касаційний суд відступив від висновку щодо статті 65 СК України, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2020 року у справі № 127/16354/17 (провадження № 61-5698св19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2019 року у справі N 523/8319/14-ц (провадження N 61-38040св18), про те, що: "наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору на придбання майна, зафіксованої у такому договорі, не свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки письмова згода необхідна при розпорядження таким майном, а не на його придбання", та зробив висновок про те, що: "згода дружини, чоловіка на розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності; у випадку набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності відбувається розпорядження коштами, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності. Саме цим обумовлена необхідність згоди іншого подружжя на набуття одним із подружжя майна у право спільної сумісної власності; наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя; у разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпорядження майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність". Поряд з цим, на підтвердження фактичної участі позивача [PERSON] у набутті відповідачем [PERSON] у власність вказаної квартири під час перебування сторонами у шлюбі, представником позивача було долучено: Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 13.01.2024 року (за період з 3 кварталу 2009 року по 1 квартал 2014 року); Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 13.01.2024 року (за період з 2 кварталу 2014 року по 1 квартал 2019 року); Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 13.01.2024 року (за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2024 року). Відтак досліджені докази спростовують твердження сторони відповідача про те, що позивач жодним чином своїми зусиллями, коштами чи працею у набутті вказаної квартири, а також іншого майна у власність відповідачем [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] , не приймала. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 (однієї другої) частини відчуженого автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 куб. см, номер кузова [NUMBER] , в розмірі 117 600 (сто сімнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп. та грошової компенсації ринкової вартості 1/2 (однієї другої) частини відчуженого автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 куб. см, номер кузова [NUMBER] , в розмірі 117 600 (сто сімнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп., суд виходить з наступного. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС (РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві) Головного сервісного центру МВС від 23.11.2023 року № 31/26-830аз на адвокатський запит адвоката Сучкової Т.Є. повідомлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, у період з 01.10.2009 по 15.11.2023, на ім`я [PERSON] обліковувалися зареєстровані транспортні засоби: 1) HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 см3, номер кузова [NUMBER] , дата реєстрації 27.10.2020. 13.09.2022 вказаний транспортний засіб був перереєстрований на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ 8043. 2) HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см3, номер кузова [NUMBER] , дата реєстрації 03.09.2022. 10.11.2023 вказаний транспортний засіб був перереєстрований на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ 8043. Згідно копії звіту про незалежну оцінку транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, рік випуску 2008, здійсненого ФОП [PERSON] (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 330/2022, виданого ФДМ України від 08.07.2022 року) від 24.11.2023 року, ринкова вартість об`єкта оцінки становить 235200,00 гривень. Таким чином, 1/2 від зазначеної суми становить 117600,00 гривень. Згідно копії звіту про незалежну оцінку транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, рік випуску 2013, здійсненого ФОП [PERSON] (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 330/2022, виданого ФДМ України від 08.07.2022 року) від 24.11.2023 року ринкова вартість об`єкта оцінки становить 326 000,00 гривень. Таким чином, 1/2 від зазначеної суми становить 163000,00 гривень. Позивач посилається на той факт, що зазначені транспортні засоби були придбані за спільні кошти подружжя, за спільною згодою обох сторін які на той час перебували у шлюбі. Поряд з цим, зауважує, що жодних коштів від продажу відповідачем зазначених транспортних засобів не отримувала. Відповідач, в свою чергу, щодо вказаних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію тим, що половину коштів від продажу першого автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, у розмірі 84 427,19 грн. позивач вже отримала, на підтвердження чого долучив виписку по своєму банківському рахунку. Згідно копії виписки по банківському рахунку відповідача [PERSON] , відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 13.09.2022 по 14.06.2023 вбачається, що відповідачем дійсно постійно здійснювалися перекази на банківський рахунок позивача [PERSON] . Суд звертає увагу, що відповідні перекази коштів здійснювалися відповідачем різними платежами у розмірі від 1000,00 грн. до 8000,00 грн. на протязі дев`яти місяців. Поряд з цим, призначення вказаних переказів зазначено виключно як «Поповнення готівкою в терміналі самообслуговування. Отримувач [PERSON] » та «Переказ на карту ПриватБанку через додадок Приват24. Одержувач [PERSON] ». Жодних доказів на підтвердження того, що вказані кошти були направлені відповідачем як відшкодування позивачу половини вартості проданого автомобіля, суду не надано. Відповідач також на запитання суду зазначив, що окрім вказаних переказів, не направляв позивачу інших коштів на утримання їх спільних дітей. На вказані обставини посилається і сама позивач, зазначаючи, що кошти які переказував їй чоловік були лише щомісячними платежами на утримання спільних дітей, які разом з нею перебувають за кордоном. Вважає, що матеріальне забезпечення та утримання спільних дітей є обов`язком обох батьків. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не доведено направлення позивачу половини вартості проданого автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, а тому вимоги позивача щодо стягнення половини його вартості в порядку поділу спільного майна подружжя є обґрунтованими. Щодо продажу відповідачем другого автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, останній зауважував, що вказаний автомобіль було ним придбано вже після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, в той час коли позивач перебувала за кордоном, а отже фінансової участі у придбанні автомобіля не брала. Кошти на придбання автомобіля були надані відповідачу його батьком - [PERSON] , який в судовому засіданні підтвердив, що передавав грошові кошти у розмірі 6500,00 дол. США на придбання сином другої машини. Поряд з цим, жодних доказів на підтвердження факту передачі зазначено суми грошових коштів сторонами надано не було. Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Для ухвалення у справі обґрунтованого рішення, такі обставини повинні бути встановлені належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, переконаннях та словах учасників. Наведена ситуація зводить процес вирішення даної справи на підставі здогадок та припущень, покладення яких в основу законного та обґрунтованого рішення є недопустимим. Щодо долучених відповідачем: звіту про незалежну оцінку автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1399 см3, номер кузова [NUMBER] , та звіту про незалежну оцінку автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см3, номер кузова [NUMBER] , здійснених ФОП [PERSON] (Кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ та МІБ № 138, свідоцтво про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів № 259 від 2016 р.), а також зазначених відповідачем як проведених «з оглядом автомобіля», суд зауважує, що зі змісту вказаних звітів не вбачається за можливе з`ясувати чи дійсно такий огляд оцінювачем проводився, а також звертає увагу на доводи відповідача, який в обґрунтування заперечень щодо призначення автотоварознавчої експертизи з метою визначення ринкової вартості вказаних транспортних засобів посилався на відсутність у сторін по справі зазначених транспортних засобів у власності та доступу до них. Тому не бере їх до уваги. У відповідності до змісту п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд зазначає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Положеннями ч.ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя Отже, у сімейному законодавстві України встановлено спростовну презумпцію спільності майна подружжя, яка полягає у тому, що майно, набуте за час шлюбу, вважається об`єктом права спільної сумісної власності (виключення зазначені у ст. 57 СК України), допоки одним із подружжя, який це заперечує, не доведено інше. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Положеннями ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Правовий аналіз ст.ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70 СК України та ст.ст. 368, 372 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що нерухоме майно - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , набуте сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності, а також можливо визначити його частки. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо поділу майна подружжя у зазначених частинах обґрунтовані та підлягають задоволенню. В той же час, суд не вбачає за потрібне окремо ухвалювати рішення про визнавання спільною сумісною власністю подружжя майна, придбаного сторонами під час шлюбу та визнання такого права на це майно припиненим після його поділу між подружжям, оскільки це випливає з вимог законодавства та додаткового ухвалення рішення не потребує. Поряд з цим, згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя. Відповідні висновки у своїй Постанові від 30 січня 2019 року зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 158/2229/16-ц (провадження № 61-19420св18). За наведених обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення грошової компенсації ринкової вартості відчужених відповідачем транспортних засобів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved