Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

03 вересня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту, у якій позивач просить зняти арешт з об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 01.06.2011 року у ВП №В17/297/27324562, накладений Другим Приморським ВДВС Одеського МУЮ, реєстраційний номер обтяження 11365542. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. 09 вересня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Чугунова Сергія Олександровича надійшло клопотання, у якому заявник просив залучити в якості співвідповідача по справі АТ «ОДЕСАГАЗ». Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено в якості співвідповідача у справі АТ «ОДЕСАГАЗ». Встановлено відповідачам 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Підготовче засідання по справі призначено на 07 жовтня 2024 року. У підготовче засідання, призначене на 07 жовтня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого засідання. У зв`язку із неявкою учасників справи, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення відкласти підготовче засідання на 16 жовтня 2024 року. 16 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла та 17 жовтня 2024 року зареєстрована заява представника позивача адвоката Чугунова Сергія Олександровича про відкладення розгляду справи. У підготовче засідання, призначене на 07 жовтня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого засідання. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення відкласти підготовчий розгляд справи на 07 листопада 2024 року та пізніше на 21 листопада 2024 року. 21 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача Чугунова Сергія Олександровича про залучення співвідповідача, у якому заявник просить залучити в якості співвідповідачів Департамент патрульної поліції та Міністерство внутрішніх справ. У підготовче засідання, призначене на 21 листопада 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року клопотання представника позивача Чугунова Сергія Олександровича про залучення співвідповідача задоволено, залучено в якості співвідповідачів у справі Департамент патрульної поліції та Міністерство внутрішніх справ. Підготовче засідання по справі відкладено на 18 грудня 2024 року. 17 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника Департаменту патрульної поліції Некришева Євгенія Андрійовича про виключення зі складу учасників справи неналежного відповідача, у якому заявник, зокрема, просив здійснити розгляд справи за його відсутності. 18 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача -адвоката Чугунова Сергія Олександровича надійшла заява про розгляд справи без участі. У підготовче засідання, призначене на 18 грудня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ», Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту патрульної поліції про скасування арешту, призначено справу до судового розгляду по суті на 13 лютого 2025 року. 13 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Чугунова Сергія Олександровича надійшла заява про розгляд справи без участі. У судове засідання, призначене на 13 лютого 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи те, що від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, а в судове засідання, призначене на 13 лютого 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 14 травня 1996 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони (продавці) та [PERSON] і [PERSON] з іншої сторони (покупці) було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким продавці продали, купили та набули у власність в річних частках квартиру [ADDRESS] (а.с.9 зв.) 17 березня 2023 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарований) було укладено договір дарування, за яким, дарувальник подарувала, а обдарований прийняв в дар частку квартири [ADDRESS] (а.с.10). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`жкта нерухомого майна від 23.03.2024 року №371146043 вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, підстава обтяження постанова про арешт та оголошення заборони на його відчуження від 01.06.2011 року №В17/297/27324562, що винесена Другим Приморським ВДВС Одеського МУЮ. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (статті 391 ЦК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22).

Outcome: partial