Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

27.06.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява адвоката Кіяновської Анжели Володимирівни, яка діє в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач просить визнати в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , та право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальним розміром 7,76 га для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 4824510000:02:000:0049 за [PERSON] , стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони 20.09.1980 зареєстрували шлюб. В період шлюбу сторони за договором купівлі-продажу придбали\~квартиру [ADDRESS] ,\~власником якої записаний [PERSON] , який є відповідачем у справі. Крім того за час подружнього життя, відповідач на підставі розпорядження Новобузької райдержадміністрації від 26 липня 2004 року № 776-р отримав земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,76 га для ведення сільськогосподарського виробництва в межах території Новобузької міської ради, кадастровий номер 4824510000:02:000:0049 (державний акт серії МК № 350023). Позивач вважає, що вказане майно є спільною власністю подружжя і бажає оформити право власності на належну їй частку квартири та земельної ділянки, проти чого заперечує відповідач, тому змушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи. 31.07.2024 року представником відповідача до суду подано відзив проти позову, згідно якого відповідач проти задоволення позивних вимог заперечує у повному обсязі. Зокрема зазначає, що позовні вимоги не відповідають чинності нормам ст.ст.57 та 61 СК України. Оскільки Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, зазначену норму було доповнено частиною п`ятою, згідно з якою об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним з подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з\~подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Натомість Законом України від\~17\~травня 2012\~року № 4766-VІ «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, частину п`яту статті 61 СК України виключено. Проте кодекс доповнено, зокрема пунктом 4 та 5 частини першої статті 57 СК України, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та земельна ділянка набута , ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України", є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Отже, з урахуванням наведених змін до СК України, правовий режим приватизованого житла та земельної ділянки змінювався. Лише у період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно житло та земельна ділянка, набуті одним з подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації, визнавалося спільною сумісною власністю подружжя. У інші періоди вищевказані об`єкти переходили у власність лише того з подружжя, який брав участь у приватизації. Оскільки спірне мано відповідача набуте шляхом приватизації вважається його особистою приватною власністю та поділу не підлягає. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.12.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того пояснила, що у 14.09.1986 році вони з відповідачем та 3ма дітьми переїхали з с.Майорівки, Новобузького району, Миколаївської області та жили в будинку по вул. Червоний Ряд. Пізніше голова колгоспу «Родина» вирішив надати їм квартиру «під виплату». Пізніше було від`єднання від СРСР і відповідачу надали велику зарплату і він викупив квартиру. Всі документи були у відповідача і позивач їх не бачила. Три роки тому позивач і відповідач розлучилися, але проживають й надалі в спірній квартирі. Рік назад позивач дізналася, що відповідач хоче залишити її без квартири, оскільки він її виганяє з житла, а тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Наразі позивач проживає в цій спірній квартирі. Земельну ділянку відповідачу надали у колгоспі «Родині» при розпаюванні. На розподілі земельної ділянки не наполягаю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки майно (квартира) було придбане за договором купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами у справі. Відомості що квартира приватизована в матеріалах справи відсутні. Відносно земельної ділянки, позивач не наполягає на розподілі земельної ділянки, і не заперечує щодо залишення її за відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засідання повідомив, що працював механізатором у колгоспі та у 1986 році йому дали будинок в якому останній прожив декілька місяців. Пізніше відповідача переселили у квартиру. На той час колгосп з внутрішніми робітниками договори не складав. Відповідач платив за квартиру (вартість квартири вираховували з зарплати), а коли почався розпад СРСР і колгоспів відповідачу надали документи і сказали, щоб він приватизував її. Оскільки на той час нотаріусів не було, то останній звернувся до суду. В заяві останній зазначив, що колгосп не надає відповідачу документи на квартиру. Представниця колгоспу з Миколаєва надала якісь документи суду і суд виніс рішення. Але право власності відповідачу не оформлювали, бо самого договору не було. Пізніше в суді відповідачу повідомили що треба ще один раз зібратися і самі щось там зробили і вирішили, бо відповідача на суді не було і постановили рішення, що все ж була угода про купівлю-продаж спірної квартири. Однак відповідач фактично не купував квартиру. Але з заробітної плати у відповідача вираховувалися кошти в рахунок вартості квартири. Пізніше у останнього накопичилося грошей за майновий пай (тисяч 12, а квартира коштувала 13 тисяч) і бухгалтер повідомив, що зарахує ці кошти та кошти які стягувалися з заробітної плати. Таким чином відповідачу віддали квартиру по приватизації. Але будь-яких документів у відповідача немає. Таким чином майновим паєм відповідач погасив борг за квартиру, а земельний пай отримав. За час спільного проживання із позивачкою однією сім`єю., побутом та дітьми опікувалася дружина. На сьогодні в квартирі зареєстровані відповідач, його дочка та онук. Сина і жінку відповідач зняв з реєстрації. Представник відповідача Ляшенко М.Д. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав зазначених у відзиві, просив відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного. таттею 12 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: partial