Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] - Управитель багатоквартирними будинками до [PERSON] про стягнення 13 428,90 грн. заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком. Позов мотивований тим, що відповідач зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] , і як власник та споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги, проте, згідно розрахунку за період з 01.12.2020 по 27.08.2024 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком в розмірі 13428,90 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що в добровільному порядку відповідач кошти сплатити відмовляється, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Раніше позивач вже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу на стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги до Відповідача і 03.12.2021 Виноградівським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з останньої на користь ФОП [PERSON] заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідач звернувся в суд із заявою про скасування судового наказу від 03.12.2021 року по справі N?299/6112/21, де зазначив, що має спір про право і не укладав жодних договорів про надання комунальних послуг з ФОП [PERSON] . В ухвалі від 30.12.2021 зазначається, що наявний спір про право, відтак, наказ було скасовано та зазначалося, що про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, вимоги стягувача з урахуванням обставин зазначених Відповідачем повинні розглядатися у позовному провадженні, оскільки вони підлягають доказуванню, і на підставі ч. 3 ст. 171 ЦПК України судовий наказ по справі N?299/6112/21 скасували. Оскільки відповідач зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] , на відміну від інших споживачів, ухилився від обов`язку щодо підписання договору з позивачем на обслуговування та утримання будинку, позивач вважає, що відповідач не сплачує за надані йому житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за період з 01.12.2020 по 27.08.2024, яка складає 13428,90 грн., а відтак є встановленим факт порушення прав позивача, тому, заборгованості за житлово-комунальні послуги є законними і обґрунтованими, які підлягають до\~ задоволення, а відповідно просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , код ІПН [NUMBER] на користь ФОП [PERSON] , код [NUMBER] , місцезнаходження: [ADDRESS] заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13428,90 грн. (тринадцять тисяч чотиристо двадцять вісім грн. 90 коп.) та судовий збір в розмірі 1211.20 грн. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. В спрощене судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, свої позовні вимоги підтримали\~ в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просили такі задоволити; відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судова повістка та відповідне Оголошення на сайті Виноградівського районного суду, причини неявки суду не повідомив, а відтак, враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Так, за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами. У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Перевіряючи поважність причин неявки в судове засідання сторін, суд встановив, що сторонам надсилались судові повістки про виклик в судове засідання на адреси, засоби зв`язку, які зазначено в позовній заяві, однак сторони жодного разу не з`явились і не повідомляли суд про поважність причин неявки в судові засідання. Така поведінка сторін суперечить приписам статей 43,44 ЦПК України, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах. Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням позовних вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні. Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає позов підставним та обґрунтованим, який підлягає до повного задоволення\~ із-за\~ таких міркувань. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за\~ захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] , який як власник та споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№2189-VIII, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц) споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, відсутність договору не може беззаперечно свідчити про відсутність у споживача послуг обов`язку по сплаті за надані їм житлово-комунальні послуги. В справі, що розглядається встановлено, що згідно розрахунку за період з 01.12.2020 по 27.08.2024 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком в розмірі 13428,90 грн., а в добровільному порядку відповідач кошти сплатити відмовляється, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. З матеріалів справи встановлено, що раніше позивач вже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу на стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги до Відповідачаі03.12.2021 Виноградівським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з останньої на користь ФОП [PERSON] заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідач звернувся в суд із заявою про скасування судового наказу від 03.12.2021 року по справі N?299/6112/21, де зазначив, що має спір про право і не укладав жодних договорів про надання комунальних послуг з ФОП [PERSON] . В ухвалі від 30.12.2021 зазначається, що наявний спір про право. Відтак, наказ було скасовано та зазначалося, що про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, вимоги стягувача з урахуванням обставин зазначених Відповідачем повинні розглядатися у позовному провадженні, оскільки вони підлягають доказуванню, і на підставі ч. 3 ст. 171 ЦПК України судовий наказ по справі N?299/6112/21 скасували. Отже, як встановлено, відповідач зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] , і, на відміну від інших споживачів, ухилився від обов`язку щодо підписання договору з позивачем на обслуговування та утримання будинку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону N 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону N 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі N 6-2951цс15. Таким чином, позивач ФОП [PERSON] - Управитель багатоквартирними будинками є обслуговуючою організацією будинку [ADDRESS] , де відповідач зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] , здійснює його утримання, обслуговування та експлуатацію. Відповідно до п.п.5,12 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Як достовірно встановлено матеріалами справи, відповідач не належним чином сплачує за надані йому житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим за період з 01.12.2020 по 27.08.2024, згідно з розрахунком наданим позивачем, за ним утворилась заборгованість у розмірі 13428,90 грн. Між тим, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскільки позивачем порушенні права позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1233,00 грн., а відтак, враховуючи\~ задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved