Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №790549 від 04.01.2022 року у розмірі 110548,28 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,42 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 04.01.2022 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №790549. Власноручним підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з умовами публічної пропозиції про надання споживчого кредиту в повному обсязі, з урахуваннями паспорту споживчого кредиту, таблиці загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та тарифів, які складають договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. На підставі укладеного договору [PERSON] були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 50000,00 гривень. 03.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №0308-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором № 790549 від 04.01.2022 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на адресу відповідача 15.11.2023 року було направлено досудову вимогу з прохання сплатити заборгованість за кредитним договором в сумі 110548,28 в термін до 30.12.2023 року. Відповідачем [PERSON] не виконанні належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість станом на 25.06.2024 року в розмірі 110548,28 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 49771,92 гривень та заборгованості за відсотками 60776,36 гривень, яку відповідач до теперішнього часу добровільно не сплатив, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 вересня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач та представник відповідача до судового засідання не з`явились про дату та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Від представника\~відповідача \~адвоката Поліщука\~О.А.\~на адресу\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~просить суд\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог ТОВ\~«Діджі Фінанс».В обґрунтування зазначає, що на підтвердження надання кредиту позивачем надано копію платіжного доручення №790549 на суму 54000,00 гривень, в якому зазначено отримувачем відповідача та номер картки з кількома цифрами. Проте копія вказаного платіжного доручення не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. Також представник відповідача вказав, що належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформленні у відповідності до вимог ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, представником відповідача у наданому відзиві зазначено, що наявний у матеріалах справи витяг з додатку до договору факторингу №0308-23 укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс», не є доказом отримання відповідачем кредитних коштів та доказом, згідно якого можливо здійснити перевірку розрахування стягуваних сум. В зв`язку з зазначеним, представник відповідача вважає, що ТОВ «Діджи-Фінанс» не довів заявлених вимог відповідними доказами, тому просить відмовити в задоволенні позовної заяви. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 04.01.2022 року [PERSON] , ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», підписанням Договору №790549 про надання споживчого кредиту акцептує Публічну пропозицію ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті Фінансової Компанії, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач зобов`язався виконувати його умови. Згідно Договору про надання споживчого кредиту № 790549 від 04.01.2022 року (розділ 1) Відповідачу надається кредит на наступних умовах: сума кредиту загальний розмір) 54000,00 гривень; тип кредиту кредит; строк кредиту 1096 днів з кінцевим терміном повернення 04.01.2025 року (включно); тип процентної ставки фіксована; процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить за перший день користування кредитом (включно) 8% у день (2920% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) та до кінця строку надання кредиту 90% річних; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Відповідно до умов договору (п.2.1) кошти надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 50000,00 гривень на поточний рахунок споживача, а також кошти у розмірі 4000,00 гривень перераховуються на користь кредитодавця з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору. Згідно п. 2.1 Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 1.5 Договору тип процентної ставки фіксована; процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить за перший день користування кредитом (включно) 8% у день (2920% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) та до кінця строку надання кредиту 90% річних. Уклавши цей договір, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил. Пунктом 9.2 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до дати , вказаної в п1.4 цього договору, а в частині виконання зобов`язань та нарахування штрафів до повного виконання споживачем зобов`язань за цим договором. Тобто, позичальник [PERSON] зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, визначених договором. Договір підписаний зі сторони відповідача особисто. На підставі Платіжного доручення №14263 від 04.01.2022 року ТОВ «Слон Кредит» перерахувало [PERSON] 50000,00 грн. кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до переконання, що наданими позивачем доказами підтверджується укладення між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] кредитного договору №790549 від 04.01.2022 року, і останній були перераховані кредитні кошти на її картковий рахунок в сумі 50000 грн. Однак відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №790549 від 04.01.2022 року станом на 03.08.2023 року за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 110548,28 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 49771,92 гривень та заборгованості за відсотками 60776,36 гривень. 03.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №0308-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором № 790549 від 04.01.2022 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача на суму 110548,28 грн., що підтверджується витягом з додатку до Договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023 року. Відповідно до\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України\~передбачає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1\~статті 205 ЦК України). Відповідно до\~статті 207 ЦК України. правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно вимог частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором. Твердження представника відповідача про неможливість встановлення факту перерахування коштів на рахунок кредитодавця в зв`язку з відсутністю на платіжному документі відмітки про час його прийняття та виконання банком, а також відсутність повного номера картки є невірним. Дослідивши матеріали справи суд зазначає, що підтвердженням перерахування суми кредиту ТОВ «Слон Кредит» відповідачу є платіжне доручення. Дане платіжне доручення містить наступні відомості: номер доручення 14263; дата 04.01.2022 року; платник ТОВ «Слон Кредит»; отримувач [PERSON] ; банк отримувача АТ «Сенс Банк»; дата та час одержання банком 04.01.2022 року 15:56:00; разом з тим вказано розрахункові рахунки кредитодавця та позичальника та призначення платежу. Стосовно посилань представника відповідача про те, що наявний в матеріалах справи витяг з додатку до договору факторингу №0308-23 укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» не є доказом отримання відповідачем кредитних коштів та доказом, згідно якого можливо здійснити перевірку розрахунку стягуваних сум, суд звертає увагу, що згідно положень ч.1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто, під договором факторингу слід розуміти лише угоду, яка дозволяє кредитору отримати від третьої особи суму в рахунок зобов`язань боржника (відступлення права грошової вимоги), в свою чергу витяг з додатку до договору факторингу є саме доказом передачи права вимогу від фактора до клієнта, а не яким чином доказом отримання відповідачем кредитних коштів та доказом згідно якого можливо здійснити перевірку розрахунку стягуваних сум з відповідача. Частинами першою, другою\~статті 1082 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Проте неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням\~статті 124 Конституції України. Доказів повного або часткового виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань ні первісному, ні наступному кредитору суду не надано. Як і не надано контррозрахунку заборгованості та не спростовано належними доказами такий розрахунок. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Суд враховує, що боржник має доступ до свого карткового рахунку, зазначеного в договорі, і мав би можливість представити суду виписку зі свого рахунку на підтвердження як надходження кредитних коштів так і виконання своїх зобов`язань за даним договором, а також внесення коштів на погашення заборгованості. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №790549 04.01.2022 року, у розмірі 110548,28 грн. Крім того, позивач ТОВ «Діджи-Фінанс» просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., що підтверджуються копією договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, копією додаткової угоди №003251310401 до договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, копією детального опису робіт (наданих послуг), копією акту підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом виконання робіт. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~за результатами судового розгляду між сторонами підлягають розподілу судові витрати. Згідно зі ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (до яких належать витрати на професійну правничу допомогу). Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові від 28 червня 2023 року у справі №463/2001/19 Верховний Суд зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Відповідачем не подавалося клопотання про їх зменшення у зв`язку з неспівмірністю, а тому вимога позивача про стягнення витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги, підлягає задоволенню пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, згідно положень ст. ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень, та сума судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved