Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що 15 липня 2021 року між сторонами,\~ [PERSON] \~та [PERSON] , укладено шлюб. Однак, сімейне життя між ними не склалося у зв?язку з чим [PERSON] наприкінці лютого 2023 року звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30.10.2023 у справі №127/5682/23 шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами на підставі кредитного договору придбано легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, об?ємом двигуна 1598 см, 2021 року випуску. Даний автомобіль згідно з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області від 11.05.2023 р. №31/2-В-74/аз зареєстровано за [PERSON] [INFO] . Крім того, 09.02.2023 [PERSON] спільно з іншими учасниками було здійснено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЛІДІ Груп» (код ЄДРПОУ 45036537), учасником якого він є із правом участі 25 відсотків статутного капіталу, що складає 250000 гривень. У період шлюбу [PERSON] за рахунок спільних коштів здійснено внесок до статутного фонду ТОВ «КАЛІДІ Груп» (код ЄДРПОУ 45036537), розмір якого склав 250000 гривень. Крім того, одним з об?єктів поділу спільного сумісного майна подружжя є неподільна річ, а саме легковий автомобіль марки HYUNDAl, модель TUCSON, об?ємом двигуна 1598 см, 2021 року випуску, тому позивач вважає за необхідне заявити позовну вимогу про стягнення з [PERSON] грошової компенсації за таке майно. За час існування шлюбних відносин з дати реєстрації зазначеного автомобіля, а саме з 03 серпня 2021 року по кінець лютого 2023 року згідно з кредитним договором сплачувалися кредитні платежі у сумі 10000 гривень щомісячно. Загалом за вісімнадцять місяців періоду існування шлюбу за вказаний легковий автомобіль було сплачено орієнтовно 180000 гривень із коштів сімейного бюджету подружжя. Відповідно позивач вважає, що має законне право на грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості такого транспортного засобу, сплаченої на момент фактичного припинення шлюбних відносин, що дорівнює 90000,00 грн. Оскільки на момент припинення шлюбних відносин даний автомобіль перебував у користуванні відповідача, позивач бажає отримати саме грошову компенсацію. Позивачка вважає зазначений транспортний засіб та частку у статутному капіталі ТОВ «КАЛІДІ Груп» (код ЄДРПОУ 45036537) спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу відповідно до чинного законодавства. З огляду на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію частки у спільному майні подружжя (легковому автомобілі марки HYUNDAl, модель TUCSON, об?ємом двигуна 1598 см3, 2021 року випуску) у розмірі 90000 грн, а також стягнути грошову компенсацію частки внеску до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЛІДІ Груп» (код ЄДРПОУ 45036537) у розмірі 125000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні (а.с. 72). 11.03.2024 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву (вх. №20714), згідно з яким відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього на користь [PERSON] грошової компенсації частки внеску до статутного капіталу ТОВ «Каліді Груп». Відповідач вказав, що категорично не погоджується стосовно стягнення з нього «грошової компенсації 1/2 частки внеску до статутного фонду ТОВ «КАЛІДІ Груп» у розмірі 125 000 гривень», вважає таку вимогу безпідставною та необґрунтованою. Наприкінці 2022 року сімейні відносини між подружжям стали критично погіршуватися. На початку лютого 2023 року позивач повідомила відповідачу, що має тверде бажання розірвати з ним шлюб, а 10 лютого 2023 року зібрала усі свої речі та переїхала у місто Вінницю, де в подальшому проживала у власній квартирі. З того дня позивач і відповідач перестали жити однією сім?єю, зокрема, вже не мали спільного бюджету, не вели спільне господарство. Також в лютому 2023 року позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30.10.2023 у справі №127/5682/23 шлюб розірвано. Тобто шлюбні відносини позивача з відповідачем фактично були припинені з 10 лютого 2023 року. Відповідач зазначає, що до статутного капіталу ТОВ «КАЛІДІ Груп» ним були внесені грошові кошти у розмірі 99000 грн, а не 250 000 грн як вказує позивач. Так, як частки внеску відповідачем було внесено 15 лютого 2023 року - 49500 грн та 22 березня 2023 року - 49500 грн. Внесені кошти є особистими коштами відповідача, оскільки отримані в подарунок на день народження від батьків відповідача [INFO] . Метою внесення вказаних коштів до статутного капіталу ТОВ «КАЛІДІ Груп» було отримання в перспективі прибутку від діяльності цього підприємства особисто відповідачем, адже в той час йому вже було зрозуміло, що сім`ю з позивачем вже не зберегти (а.с. 75-77). 04.04.2024 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області витребувано у АТ «Ощадбанк» копію кредитного договору з додатками, укладеного між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] на придбання останнім легкового автомобіля марки HYUNDAI, модель TUCSON, об`ємом двигуна 1598 см3, 2021 року випуску, а також інформацію щодо сум кредитних внесків, сплачених [PERSON] по вказаному кредитному договору станом на 01 березня 2023 року (а.с. 115). 09.09.2024 позивач [PERSON] подала заяву про зменшення позовних вимог (вх. №77998) згідно якої просила: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію частки у спільному майні подружжя (легковому автомобілі марки HYUNDAI, модель TUCSON, об`ємом двигуна 1598 см3, 2021 року випуску) у розмірі 78866,40 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію частки внеску до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Каліді Груп» у розмірі 125000,00 грн. Заява обґрунтована тим, що за Договором про споживчий кредит (на придбання транспортного засобу) №23507 від 03.08.2021 сплачені внески у сумі 157732,81 грн, тому грошова компенсація має становити від зазначеної суми, а саме 78866,40 грн (а.с. 145). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2024 прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог (а.с. 153). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с. 164). Позивачкою [PERSON] у судовому засіданні 16.01.2025 подано пояснення, згідно яких остання підтримує позовні вимоги. Зазначає, що 15 липня 2021 між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який в подальшому було розірвано рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30.10.2023 року у справі №127/5682/23, яке набрало законної сили 09.01.2024. Як зазначалося в позовній заяві та не заперечувалося відповідачем у його заявах по суті спору, за час перебування у шлюбі сторонами на підставі кредитного договору придбано легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, об?ємом двигуна 1598 см3, 2021 року випуску, який зареєстровано за [PERSON] 03.08.2021. На виконання ухвали суду АТ «Ощадбанк» надало виписку по Договору про споживчий кредит (на придбання транспортного засобу) №23507 від 03.08.2021, відповідно до якої [PERSON] було сплачено грошові кошти у сумі 157732,81 грн. Ідентичні розрахунки надані відповідачем. Фактично, зазначені суми відповідачем не заперечуються, як і не заперечується законність таких вимог позивачки. Крім того, [PERSON] , посилаючись на правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 11.02.2022 у справі №504/1126/19 та від 15.11.2024 у справі №495/6258/20, вказує на необхідність спростування презумпції права спільної сумісної власності подружжя стосовно майна, набутого дружиною, чоловіком у період шлюбу, але за час окремого проживання у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин, стороною, яка вважає це майно особистою приватною власністю. Натомість відповідач, зазначивши, що внесені ним до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЛДІ Груп» кошти були отримані ним на свій день народження від батьків [INFO] , не подав жодного письмового доказу на підтвердження отриманого подарунку у вигляді грошових коштів (немає підтвердження який саме подарунок, від кого, коли тощо). Отже, з огляду на те, що у матеріалах справи відсутнє судове рішення, у якому було б встановлено фактичне припинення шлюбних відносин між сторонами на час здійснення внеску до статутного фонду ТОВ «КАЛДІ Груп» та визнано такі внески особистою приватною власністю [PERSON] , відсутні належні та допустимі докази на спростування презумпції спільності права власності подружжя на зазначені внески, [PERSON] вважає, що має право на компенсацію вартості частки [PERSON] у статутному капіталі ТОВ «КАЛІДІ Груп», а саме на 125000 гривень (а.с. 168-169). 16.01.2025 представником відповідача [PERSON] адвокатом Андрощуком О.І. подано вступне слово (вх. №4584), відповідно до якого просили прийняти рішення про відмову у задоволення позовних вимог. По-перше, відповідач категорично не погоджується та вважає безпідставною та необґрунтованою вимогу про стягнення грошової компенсації 1/2 частки внеску до статутного фонду ТОВ «КАЛДІ Груп» у розмірі 125 000 гривень. Так, шлюбні відносини позивача з відповідачем фактично були припинені з 10 лютого 2023 року, у той час як грошові кошти у розмірі 99000 гривень (а не 250 000 грн, як вказує позивач) як частка внеску до статутного капіталу ТОВ «КАЛІДІ Груп» були внесені відповідачем 15 лютого 2023 року (49500 грн) та 22 березня 2023 року (49 500 грн.). Внесені кошти є особистими коштами відповідача, отримані в подарунок на день народження від його батьків [INFO] . Метою внесення вказаних коштів до статутного капіталу ТОВ «КАЛІДІ Груп» було отримання в перспективі прибутку від діяльності цього підприємства особисто відповідачем. По-друге, стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації 1/2 частки у спільному майні подружжя (легковому автомобілі марки HYUNDAI) у розмірі 78866,40 грн відповідач вважає неналежним способом захисту прав позивача у цій справі, що є самостійною підставою для відмови у цій частині позову. 12.02.2025 представником позивача [PERSON] адвокатом Виноградським А.П. подано додаткові пояснення по справі (вх. №13487), які за своїм змістом аналогічні письмовим поясненням [PERSON] від 16.01.2025. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Шеремет Г.А. позовні вимоги з урахуванням їх зменшення підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог про стягнення грошової компенсації частки внеску до статутного фонду ТОВ «Каліді Груп» у розмірі 125000 грн, оскільки відповідачем як частина внеску до статутного капіталу ТОВ «КАЛІДІ Груп» було внесено грошові кошти у сумі 99000,00 грн, а саме по 49500,00 грн 15.02.2023 та 22.03.2023, тобто після фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин - 10.02.2023. До того ж, заявлену позивачем вимогу про стягнення грошової компенсації частки у спільному майні подружжя без виділення у власність відповідача цієї частки відповідач вважає неналежним способом захисту прав позивача. Допитаний у\~судовому засіданні\~як свідок [PERSON] , який є батьком відповідача, показав, що на День народження сина [INFO] , дав йому сто тисяч гривень як подарунок, однак жодних угод не укладав. [PERSON] поїхала з будинку, де вони спільно проживали, 10 лютого 2023 року та більше не з`являлась. Про те, що [PERSON] пішла від його сина дізнався з розмови [PERSON] з сусідом. Допитаний у\~судовому засіданні\~як свідок [PERSON] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , який є сусідом відповідача, показав, що 11 лютого 2023 року зайшов до [PERSON] привітати його з Днем народження. У той час як вони з [PERSON] сиділи пили чай, зайшов його батько, який привітав [PERSON] з [PERSON] народження та дав йому «пачку грошей». Сума коштів йому не відома. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , 15.07.2021 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом №1568 (а.с. 9). 03.08.2021 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 23507 (для придбання транспортного засобу), за умовами якого надано кредит в загальному розмірі 882000,00 грн на строк 84 місяці з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 02 серпня 2028 року, із встановленою процентною ставною у розмірі 0,01 % річних (у період з дати отримання кредитних коштів по 02 серпня 2024 року включно), та 16,99 % річних (починаючи з календарного дня, наступного за днем припинення періоду процентної ставки (0,01 % річних) до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором). Цільове призначення кредиту - для придбання транспортного засобу за Договором купівлі-продажу. Згідно п. 5.1 Договору виконання позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується: заставою транспортного засобу, заставою (іпотекою)іншого рухомого і нерухомого майна (активів), порукою та іншими видами забезпечення на підставі правочинів, що можуть бути укладені в майбутньому між сторонами та/або між банком та третіми особами відповідно до умов цього договору та чинного законодавства (документи забезпечення. [PERSON] надала свою згоду на укладення її чоловіком [PERSON] вказаного договору про споживчий кредит, а також додаткових договорів до нього, що не пов`язанні із збільшенням грошових зобов`язань, у тому числі тих, які можуть бути укладені сторонами вказаного договору в майбутньому, що засвідчила своїм власним підписом. Згідно з інформацією, наданої РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області, №31/02-В-74аз від 11.05.2023 за [PERSON] 03.08.2021 зареєстровано транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, об`ємом двигуна 1598 см3, 2021 року випуску (а.с. 10-13). Згідно довідки ТВБВ №10001/0192 Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» №1054 від 03.09.2024 кредит за Договором про споживчий кредит на придбання транспортного засобу №23507 від 03.08.2021, оформленим на ім`я [PERSON] , за період з 03.08.2021 по 01.03.2023 погашено на суму 157732,81 грн (а.с. 150). Вказані розрахунки відповідають відомостям зазначеним у виписці по Договору про споживчий кредит (на придбання транспортного засобу) №23507 від 03.08.2021. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Каліді Груп» зареєстровано 09.02.2023, статутний капітал товариства 1000000,00 грн, співзасновником товариства є [PERSON] , статутний внесок якого становить 250000 (25%) (а.с. 14-15). Як слідує із довідки ТОВ «Каліді Груп» (код ЄДРПОУ 45036537) вих. №1 від 05.03.2024 [PERSON] дійсно являється засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Каліді Груп» (код ЄДРПОУ 45036537). Його розмір частки складає 250000,00 грн. Станом на 05 березня 2024 статутний капітал ТОВ «Каліді Груп» повністю не сформований. Оплачений розмір частки [PERSON] складає 99000,00 грн, які оплачені шляхом внесення готівкових коштів у касу підприємства в наступні строки: 15 лютого 2023 року 49500,00 грн; 22 березня 2023 року 49500,00 грн (а.с. 83). Внесення до статутного капіталу ТОВ «Каліді Груп» грошових коштів [PERSON] на загальну суму 99000 грн, підтверджується прибутковим касовим ордером №1 від 15.02.2023 та квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 15.02.2023 на суму 49500,00 грн, а також прибутковим касовим ордером №4 від 22.03.2023 та квитанцією до прибуткового касового ордера №4 від 22.03.2023 на суму 49500,00 грн (а.с. 84-87). Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень веб-порталу судової влади України (загальнодоступна інформація у мережі Інтернет (www.reyestr.court.gov.ua) рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30.10.2023 у справі №127/5682/23 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 липня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 1568. Рішення набрало законної сили 09.01.2024. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №023711 [PERSON] встановлено другу групу інвалідності на строк до 01 травня 2024 року (а.с. 82). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про обіги №2400307SU20551001 від 07.03.2024 обіг коштів клієнта [PERSON] за період з 01.02.2023 по 01.04.2023 за його рахунком у АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] становить: дебетовий обіг 572117,20 грн, кредитовий обіг 522169,07 грн (а.с. 88). Крім того, до матеріалів справи додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору [PERSON] (батька відповідача) за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року та за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року, копію ветеринарно-санітарного паспорта пасіки №UA-05-04-266 власником якої є [PERSON] (батько відповідача), повідомлення Бершадського управління Держпродспоживслужби від 27.05.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію потужності оператора ринку в Державному реєстрі потужностей операторів ринку оператора ринку ФО [PERSON] (батько відповідача) (а.с. 89-94). Згідно довідки №307, виданої 21.03.2024 Сальницьким старостинським округом Калинівської міської територіальної громади, [PERSON] та його дружина [PERSON] постійно проживають без реєстрації в [ADDRESS] з вересня 2020 року і по теперішній час. Подружжя веде особисте селянське господарство - вирощують птицю (кури, індики, качки), свиней та королів. Також [PERSON] займається бджолярством (40 бджолосімей).Частину виробленої продукції реалізовують на ринках, а також заготівельним, переробним підприємствам та організаціям та іншим юридичним та фізичним особам (а.с. 109). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернулася до суду з позовом відповідно до якого просила у поряду поділу майна подружжя стягнути з відповідача грошову компенсацію частки у спільному майні подружжя (легковому автомобілі марки HYUNDAI, модель TUCSON, об`ємом двигуна 1598 см3, 2021 року випуску) у розмірі 78866,40 грн та грошову компенсацію частки внеску до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Каліді Груп» у розмірі 125000,00 грн. Згідно пояснень сторони позивача наданих у судових засіданнях, аналогічні яким містяться у позовній заяві, заяві про усунення недоліків та заяві про зменшення позовних вимог, [PERSON] заявлено до стягнення сума грошової компенсації частки у спільному майні подружжя, а саме легковому автомобілі марки HYUNDAI, модель TUCSON, об`ємом двигуна 1598 см3, 2021 року випуску, шляхом компенсації\~1/2 кредитних\~платежів,\~які були\~сплачені за\~кредитним договором\~про придбання\~зазначеного автомобіля,\~не враховуючи\~ринкової вартості\~автомобіля на\~момент його\~придбання або\~звернення до\~суду.\~Так,\~щодо позовних\~вимог в\~цій частині суд зазначає наступне. Положеннями статті\~60\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 6972 СК України та статтею 372 ЦК України. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, спростування якої потребує доведення. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). У період перебування сторін у шлюбі за кошти отримані за Договором про споживчий кредит № 23507 (для придбання транспортного засобу), укладеним 03.08.2021 між [PERSON] та АТ «Ощадбанк», придбано автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, об`ємом двигуна 1598 см3, 2021 року випуску, який було зареєстровано на відповідача та який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] , звертаючись до суду з даним позовом, фактично просить про стягнення з відповідача на її користь 1/2 частини грошових коштів, які були фактично сплачені подружжям за спірний автомобіль в період шлюбу. Разом з тим, позивач вправі вимагати стягнення із відповідача 1/2 частини вартості спірного автомобіля, а не стягнення грошової компенсації виплаченого кредиту, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника, а не кошти, за які подружжям було набуте вказане майно у період шлюбу. Аналогічні висновки за подібних правовідносин зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 грудня 2018 року по справі № 607/4701/13-ц та у постанові від 09 січня 2019 року по справі №643/4589/15-ц. У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку, що позов у частині вимог про стягнення грошової компенсації виплаченого кредиту задоволенню не підлягає. В частині вимог про стягнення частки грошової компенсації частки внеску до статутного фонду ТОВ «Каліді Груп» суд зазначає наступне. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, що [PERSON] є засновником та учасником ТОВ «Каліді Груп», розмір внеску до статутного фонду 25000 грн. При цьому, згідно наданих суду доказів, які містяться у матеріалах справи, що [PERSON] фактично було внесено грошові кошти у загальній сумі 99000,00 грн. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 13 Закону України «Про господарські товариства», у редакції чинній на час набуття частки в статутному капіталі ТОВ «Каліді Груп»). Аналогічна норма передбачена частиною другою статті 115 ЦК України. Товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом (частина перша статті 12 Закону України «Про господарські товариства», у вказаній редакції). Аналогічна норма передбачена частиною першою статті 115 ЦК України. Учасники товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом (пункти «б» та «д» частини першої статті 10 Закону України «Про господарські товариства», у вказаній редакції). У разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником майна, внесеного у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Водночас як учасник товариства, який вносить спільне сумісне майно у статутний капітал цього товариства, так інші його учасники мають розуміти наслідки у випадку ухвалення рішення про виплату вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Таким чином позивач може вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі визначену на дату пред`явлення позовних вимог. Такий висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2024 року у справі №760/20948/16 (провадження №14-70цс22). У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати половини вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Суд виходить з презумпції про те, що вартість частки у статутному капіталі відповідає розміру внеску, якщо тільки сторона, яка стверджує про зміну цієї вартості на час розгляду справи, не доведе, що вартість частки змінилась (зросла або внаслідок звичайної діяльності товариства зменшилась). У постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 Верховний Суд зазначив, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року в справі № 554/8023/15 (провадження № 14-130цс19) зазначила, що, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання. За загальним підходом, закріпленим у статті 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 60 СК України містить презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільної сумісної власності на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування такої презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. 22 лютого 2022 року (постанова Великої палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року, справа № 642/8107/14-ц, провадження № 14-108звц21. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18). Як вбачається\~з матеріалів\~справи [PERSON] до статутного капіталу ТОВ «Каліді Груп» були внесені внески: 15 лютого 2023 року 49500,00 грн; 22 березня 2023 року 49500,00 грн. На час внесення вкладу у статутний капітал товариства сторони перебували у шлюбі. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2022 року у справі №504/1126/19 (провадження №61-18866 св 21) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про правовий режим майна подружжя з`ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про окреме проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу. Положення цієї норми стосуються випадків, коли дружина та чоловік спільно не проживають, але без встановлення режиму окремого проживання, передбаченого статтею 119 СК України. Законодавець розмежовує правовий режим майна, набутого дружиною, чоловіком після встановлення судом режиму сепарації (стаття 119 СК України), і майна, набутого за обставин, визначених у частині шостій статті 57 СК України. На майно, набуте дружиною, чоловіком у період шлюбу, але за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. Тому у разі виникнення спору щодо цього майна спростувати вказану презумпцію має та сторона, яка вважає це майно особистою приватною власністю». При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем [PERSON] не доведено належними, допустимими і достатніми доказами, що внески до статутного капіталу ТОВ «Каліді Груп» вносилися за рахунок особистих коштів, відтак такі кошти є спільною власністю подружжя. З огляду на викладене вище та враховуючи, що [PERSON] фактично внесено до статутного капіталу ТОВ «Каліді Груп» грошові кошти у загальній сумі 99000,00 грн, що відповідає вартості його частки у статутному капіталі, позивач має право вимагати виплати їй половини вартості частки колишнього подружжя у статутному капіталі, що відповідає саме цій частці. Відомостей про зміну вартості частки на час розгляду справи сторонами не доведено та матеріали справи не місять. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації половини вартості внесків у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Каліді Груп», що становить 49500,00 грн (99000, 00 грн/2). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сума в розмірі 495,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Outcome: partial