Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

04.10.2024 представник позивача адвокат Югов С.А. звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на земельну частку (пай) розміром 1,93 умовних кадастрових гектарів, яка розташована за межами населеного пункту села Сусідовичі Самбірського району Львівської області, яка належала [PERSON] , [INFO] , на підставі сертифікату серії ЛВ №036231, реєстраційний номер №834 від 20.03.1997 у книзі записів сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачка проживала за однією адресою у с. Сусідовичі Самбірського району Львівської області разом із своїм батьком, чоловіком та сином. У травні 2023 року батько позивачки помер. За життя покійний заповітів не складав. Відтак, після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну частку (пай) розміром 1,93 умовних кадастрових гектарів з призначенням для ведення селянського господарства. У відкритті спадщини та видачі свідоцтва про право власності на земельні ділянки їй нотаріусом було усно відмовлено, через те, що позивачка немає права на успадкування вищевказаного майна померлого. Як наслідок позивачка, змушена звертатись з цим позовом до суду за захистом своїх прав. Зазначає, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Покійному [PERSON] належало незареєстроване належним чином спадкове майно - земельна частка (пай) розміром 1,93 умовних кадастрових гектарів з призначенням для ведення селянського господарства, що підтверджується витягом з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) у формі довідки №361 від 30.08.2024 про наявність та розмір земельної частки (паю). Згідно даної довідки [PERSON] , як власнику сертифікату серії ЛВ №036231, реєстраційний номер №834 від 20.03.1997, належить земельна частка (пай) розміром 1,93 умовних кадастрових гектарів. З метою оформлення своїх спадкових справ позивачка звернулась до нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори, яка усно відмовила позивачці у відкритті спадкової справи та подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки позивачка зареєстрована за іншою адресою. При цьому, нотаріус не взяв до уваги довідку №331 від 22.08.2024, видану виконкомом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, згідно з якою позивачка фактично проживала разом з покійним батьком у [ADDRESS] до дня його смерті. Отже, проживаючи разом з померлим батьком, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину. Водночас, за однією з покійним [PERSON] адресою зареєстрований його син [PERSON] , який ні протягом 2023, ні в даний час не проживає по [ADDRESS] . Фактичним його місцем проживання є наступна адреса: кв. [ADDRESS] . Впродовж шести місяців після смерті батька його син [PERSON] за оформленням спадщини не звертався, не бажає успадковувати спадкове майно після смерті свого батька, а також усно повідомив позивачку про відсутність претензій майнового характеру на земельну частку (пай), що є предметом даного спору. Інший син - [PERSON] не був зареєстрований і не проживав разом зі своїм батьком до дня смерті останнього, задля прийняття спадщини дій в порядку ст.1269 ЦК України не вчиняв, а тому вважається таким, що не прийняв її (ст.1272 ЦК України). Також він усно повідомив позивачку про відсутність претензій майнового характеру на земельну частку (пай), що є предметом даного спору. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Інших спадкоємців, які б вважались такими, що прийняли спадщину у покійного [PERSON] не було. За таких обставин позивачка [PERSON] зацікавлена у тому, щоб успадкувати та оформити права на спадкове майно в цілому. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2024 позовну заяву передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Старосамбірського районного суду Львівської області. 29.10.2024 матеріали вищевказаної позовної заяви надійшли до Старосамбірського районного суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024 року справа визначена для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 06.11.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 09.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Югов С.А. не з`явилися, проте представник позивача подав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його та позивачки участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяви про визнання позову, в яких зазначають, що позовні вимоги визнають повністю та просять суд справу розглядати у їх відсутності. Представник третьої особи Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, зазначає, що проти позову не заперечує. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. До складу спадщини, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) розміром 1,93 умовних кадастрових гектарів, яка розташована за межами населеного пункту села Сусідовичі Самбірського району Львівської області, яка належала [PERSON] , [INFO] , на підставі сертифікату серії ЛВ №036231, реєстраційний номер №834 від 20.03.1997 у книзі записів сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області. Згідно довідки виконавчого комітету Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №331 від 22.08.2024 (а.с.33), спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав у [ADDRESS] і ним не посвідчувався заповіт у виконавчому комітеті сільської ради. Проживав у такому складі сім`ї: дочка [PERSON] проживала без реєстрації; син [PERSON] зареєстрований але не проживав; зять [PERSON] ; внук [PERSON] . Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається із матеріалів справи, спадкоємцями за законом першої черги спадкування є діти померлого: позивачка [PERSON] , а також відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які на спадкове майно після смерті батька не претендують, що вбачається із поданих ними до суду заяв про визнання позову. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79174317 від 15.11.2024 (а.с.53) вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б претендували на спадщину, крім позивачки, судом не встановлено. В той же час, позивачка [PERSON] звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області з метою оформлення своїх спадкових справ, проте листом Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області №19/01-16 від 03.01.2025 (а.с.71) їй було роз`яснено право звернутися до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями паспортів громадянина України [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , копією витягу з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання [PERSON] , копією свідоцтв про народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копією довідки Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №361 від 30.08.2024 про наявність та розмір земельної частки (паю), копією довідки виконавчого комітету Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №331 від 22.08.2024, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79174317 від 15.11.2024, копією листа Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області №19/01-16 від 03.01.2025. Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України\~наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідност.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом). Відповідно до положень\~статті 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до\~ч.1 статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно положень\~ст.1270\~ЦК України\~для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Якщо\~виникнення у\~особи права\~на спадкування\~залежить від\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття іншими\~спадкоємцями,\~строк для\~прийняття нею\~спадщини встановлюється\~у три\~місяці з\~моменту неприйняття\~іншими спадкоємцями\~спадщини або\~відмови від\~її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Положення частини третьої статті 1268 ЦК України вказують на необхідність для прийняття спадщини саме фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не наявності реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц). Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі\~\~№ 175/4514/20, від 14.12.2022 у справі №198/132/21. Згідно частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, згідно з вимогами частини першої\~статті 206 ЦПК України, може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій заяві. Частиною четвертою\~статті 206 ЦПК України\~передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачі визнали позов, про що зазначили у поданих до суду заявах. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи та правові висновки Верховного Суду, суд вважає, що після смерті спадкодавця\~ [PERSON] \~належне йому право на земельну частку (пай), перейшло за загальними правилами спадкування за законом до його дочки [PERSON] як до спадкоємця за законом першої черги спадкування, яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави згідно положень ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України для задоволення позову і визначення за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved