Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 4023406 від 30.09.2023 року в розмірі 83 280,00 грн., судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2024 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Столітній М.М., в обґрунтування позовних вимог, зазначив, що 30.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі, за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7», укладено Договір про надання відповідачці споживчого кредиту № 4023406 (Кредитного договору) в сумі 12 000,00 грн. строком на 360 днів з 30.09.2023 року по 24.09.2024 року із періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Після підписання Кредитного договору електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «С049» відповідачці надано кредит в сумі 12 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № [NUMBER] . Так, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за Кредитним договором виконало, в свою чергу, відповідачка перед кредитодавцем свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого позивачем нараховано проценти за користування грошовими коштами за період з 30.09.2023 року по 24.05.2024 року в розмірі 56 880,00 грн. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань, 24.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 4023406 від 30.09.2023 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення позивача до суду відповідачка має заборгованість в загальному розмірі 83 280,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума кредиту; 56 880,00 грн. - сума процентів за користування кредитом; 14 400,00 грн. - нараховані проценти за 60 календарних днів, які представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача, а також 2 422,40 грн. - судового збору та 10 000,00 грн. - витрат на правову допомогу. Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує та 06.02.2025 року подав заяву про зміну назви учасника справи - позивача з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надіслала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір. Згідно приписів ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4023406 (надалі - Кредитний договір), який підписано електронним підписом позичальниці, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатору «С049», і надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п.10 Договору, адреса, реквізити та підпис сторін. За умовами п.1 Кредитного договору товариство надає клієнту споживчий кредит в розмірі 12 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит було надано строком на 360 дні зі сплатою 30341,06 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,00 % в день, тип процентної ставки фіксована. Згідно п.2.1 кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору. Згідно п.9.9 Кредитного договору, підписуючи цей Договорі клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеруа Україна», розміщені на веб - сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Окрім того, у матеріалах справи міститься Додаток № 1 до Договору № 4023406 від 30.09.2023 року (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), а також Паспорт споживчого кредиту, які також було підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С049» 30.09.2023 року. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.2 ст.6 Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини. У разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та &quot; Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] була належним чином ознайомлена із умовами Договору про надання споживчого кредиту № 4023406 від 30.09.2023 року, адже зазначене підтверджується накладенням відповідачкою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь - який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Таким чином, скріпивши Договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно умов Договору, і відсотки у складі щомісячних платежів. 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні його права вимоги, а ТОВ «ФК Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 року до Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 4023406 від 30.09.2023 року (Кредитного договору) заборгованістю в розмірі 68 880,00 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту становить - 12 000,00 грн.; заборгованість за процентами 56 880,00 грн., що підтверджується копією Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року та додатками до нього. Позивач зазначає, що в разі сплати відповідачкою [PERSON] коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та зараховані на погашення існуючої заборгованості. Оскільки, станом на дату укладення Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року строк дії Договору № 4023406 від 30.09.2023 року не закінчився, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 14 400,00 грн., із розрахунку 12 000,00 х 2% = 240,00 грн. х 60 календарних дні. Згідно з розрахунками заборгованості за Кредитним договором № 4023406 від 30.09.2023 року, заборгованість становить 83 280,00 грн., з якої: за тілом кредиту - 12 000,00 грн.; за нарахованими процентами первісним кредитором - 56 880,00 грн.; відсотків, нарахованих новим кредитором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» після переходу прав вимоги за 60 календарних дні - 14 400,00 грн. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», набувши статусу нового кредитора у Договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4023406 від 30.09.2023 року, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] про погашення наявної в неї заборгованості за вказаним Договором. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 83 280,00 грн., з якої: заборгованість за тілом кредиту - 12 000,00 грн., проценти за користування кредитом за період з 30.09.2023 року по 22.07.2024 року 71 280,00 грн. (заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором (на момент переходу прав вимоги) в розмірі 56 880,00 грн. і відсотків, нарахованих новим кредитором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» після переходу прав вимоги за 60 календарних днів в розмірі 14 400,00 грн.), що підтверджується наявним у матеріалах справи Додатком № 1 до Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року, Реєстру боржників ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а також Розрахунками заборгованості. Вказаний Розрахунок заборгованості відповідачкою спростовано не було. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Так як своїх зобов`язань за Кредитним договором [PERSON] добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст.80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За встановлених судом обставин, матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» по стягненню заборгованості за Договором про надання відповідачці споживчого кредиту № 4023406 від 30.09.2023 року, як і дійсність Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року, які є чинними. Доказів погашення заборгованості відповідачкою не надано, а тому, вимога позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 83 280,00 грн. ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. За рішенням № 251124/1 Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» (код ЄДРПОУ 44559822) від 25.11.2024 року змінене найменування цього товариства на повне найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений 10.12.2024 року запис до цього реєстру про Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи 44559822). Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасник цивільно-правових відносин. Зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма цієї юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. суд приходить до наступного. Як встановлено, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс складає 10 000,00 грн. У ч.8 ст.141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом також застосовувалась практика Європейського суду з прав людини відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Встановлено, що в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги № 17/07-2024 від 17.07.2024 року, Заявка № 5741 на виконання доручення від 13.10.2024 року до Договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 року, Рахунок на оплату № 5741-13/11-2024 року від 13.11.2024 року, Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 5741 від 13.11.2024 року, згідно Договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 року, з яких вбачається, що вартість послуг, наданих адвокатом Столітнім М.М. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», становить 10 000, 00 грн. За вказаних вище обставин, на підставі зібраних у справі доказів, суд приходить до переконання, що стороною позивача, в силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтованим стороною позивача. З врахуванням наведеного, слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved