Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 28.04.2014року за власні кошти позивач обладнала квартиру за адресою: [ADDRESS] , приладом обліку теплової енергії типу «SensoStar 2» (заводський номер 34983537), монтаж приладу обліку проведено балансоутримувачем будинку ТОВ «Житлобуд-1». Актом від 28.04.2014 вузол квартирного обліку введений в експлуатацію та прийнятий на комерційний облік. З 01.05.2018 ПАТ «Київенерго» припинило свою діяльність, а КП «Київтеплоенерго» набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення у будинку, і на думку позивача, вищевказаний договір продовжує діяти за мовчазною згодою сторін, що підтверджується нарахуваннями КП «Київтеплоенерго» за спожите тепло згідно наведених позивачем в особистому кабінеті обсягів. Проте, з вересня 2019 року відповідачем на абонентський облік квартирний вузол обліку теплової енергії не взятий та не опломбований. Лічильник не відображається в особистому кабінеті, тому вона позбавлена можливості вносити його показники. Неодноразові звернення до відповідача результатів не дали, у наданих відповідях відповідач посилається на невідповідність встановлення вузлів розподільного обліку вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим їх знято з обліку. На підставі викладеного позивач просить визнати неправомірними дії Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо зняття з обліку вузла розподільного обліку теплової енергії та проведення нарахування за комунальну послугу з централізованого опалення (теплопостачання) в опалювальні сезони 2019-2024 років без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 34983537), що обліковує теплову енергію по квартирі за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» у програмному комплексі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» повернути на облік вузол розподільного обліку теплової енергії, що встановлений в квартирі за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснити перерахунок нарахувань за теплопостачання (централізоване опалення) з жовтня 2019 року, враховуючи показання вузла розподільного обліку спожитого тепла (заводський номер 34983537), встановленого в квартирі за адресою: [ADDRESS] та розміру здійснених платежів. Позивач до судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 829, та відповідно до п. 6 встановлено 4 критерії до внутрішньобудинкової системи опалення, за дотримання яких наявна технічна можливість встановлення окремих вузлів обліку теплової енергії. Зазначила, що у будинку, де знаходиться квартира позивача, встановлено будинковий засіб обліку теплової енергії, а тому нарахування позивачу оплати за надані послуги здійснюється за показаннями цього засобу обліку пропорційно опалювальній площі квартири. Зауважила, що договір постачання теплової енергії між сторонами не укладався, рахунки не виставлялись. Представник відповідача також звернула увагу суду на те, що у квартирі позивача подача теплоносія здійснюється за вертикальною системою, у зв`язку з чим у ній можливим є влаштування приладів-розподілювачів, а не встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії. Зазначила, що прилад-розподілювач та вузол розподільного обліку теплової енергії не можна ототожнювати. Прилад-розподілювач встановлюється на кожен прилад опалення у квартирі та визначає частку його споживання, а вузол розподільного обліку визначає обсяг спожитих Гкал окремою квартирою. Вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються, оскільки це призводить до втручання в систему опалення і як наслідок, веде до порушення як гідравлічного режиму системи опалення так і теплового балансу будинку в цілому. Зазначене свідчить про можливе порушення прав та інтересів інших співвласників багатоквартирного будинку через встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії у квартирі позивачів, оскільки призведе до теплового порушення балансу будинку та некоректного облік спожитої теплової енергії мешканців квартир цього будинку без вузлів розподільного обліку теплової енергії. Враховуючи вищезазначене, відповідачем не беруться до розрахунків показання вузлів розподільного обліку теплової енергії вказаного будинку з метою дотримання прав всіх споживачів. Відповідно розрахунки здійснюються з урахуванням показань будинкового засобу обліку пропорційно опалювальній площі квартири. Заслухавши пояснення сторін представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується реєстраційним посвідченням №022523 від 14.07.2006. 28.04.2014 року за власні кошти позивач обладнала квартиру за адресою: [ADDRESS] приладом обліку теплової енергії типу «SensoStar 2» (заводський номер 34983537), монтаж приладу обліку проведено балансоутримувачем будинку ТОВ «Житлобуд-1». Актом від 28.04.2014 вузол квартирного обліку введений в експлуатацію та прийнятий на комерційний облік. Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року виконавцем послуг з централізованого опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , стало КП «Київтеплоенерго». У судовому засіданні встановлено, що до жовтня 2019 року нарахування оплати за послуги з централізованого опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , стало КП «Київтеплоенерго» здійснювалось з урахуванням показань приладу обліку теплової енергії, що встановлений у даній квартирі. Проте, станом на 30 жовтня 2019 року теплолічильник не відображається в особистому кабінеті позивача на сайті КП «ГІОЦ», а нарахування оплати за послуги з централізованого опалення здійснюється КП «Київтеплоенерго» з урахуванням показань внутрішньобудинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири позивача. Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачає, що вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли технічно неможливо, не встановлюються. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 відповідно до п. 6 встановлює 4 критерії до внутрішньобудинкової системи опалення, за дотримання яких наявна технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку. При цьому технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі (п. 4). Так, відповідно до п. З Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів розподілювачів теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 829 (Порядок), передбачено, що розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вулівз розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлю. В жовтні 2019 року в зв`язку з виявленням технічних особливостей внутрішньобудинкої системи опалення - змішана схема опалення, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 829 «Про затвердження Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії» індивідуальний засіб обліку тенлової енергії квартири «SensoStar 2» (заводський номер 34983537)знято з обліку в програмному комплексі підприємства. Квартирними засобами розподільного обліку з постачання теплової енергії є лічильник тепла енергії. Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії (Порядок № 829). Згідно п. 4 Порядку технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім`я, по батькові виконавця обстеження. Замовником обстеження внутрішньобудинкової системи опалення є власник (співвласником будівлі або власник (співвласник) окремих приміщень у будівні (п. 5 Порядку). Таким чином, для визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку здійснюється обстеження внутрішньобудинкової системи опалення усього будинку, а виконавець такого обстеження повинен відповідати встановленим вимогам. Отже, прилад-розподілювач встановлюються на кожен прилад опалення у квартирі та визначає частку його споживання. В свою чергу вузол розподільного обліку визначає обсяг спожитих Гкал окремою квартирою. Враховуючи те, що у квартирі за адресою [ADDRESS] подача теплоносія здійснюється за змішаною системою, то, відповідно, в такій квартирі можливим є влаштування приладів-розподілювачів, а не встановленні вузлів розподільного обліку теплової енергії. Відповідно до п. 7.31. ДБН В.2.2-15:2019 Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення з Поправкою (на зміну ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.3.2-2-2009) визначено, що при централізованому теплопостачанні слід застосовувати квартирні теплолічильники та облаштовувати їх відповідно до ДБН В.2.5.67. Місця облаштування квартирних лічильників повинні знаходитись поза межами квартир. Пункту 6.2.2. ДБН В.2.5.67.2013 встановлює, що засоби обліку енергоспоживання, що встановлюють зокрема прилади-розподілювачі теплової енергії на опалювальних приладах, застосовуються згідно з ДСТУ ЕN 834, ДСТУ ЕN 835можливість влаштування приладів-розподілювачів теплової енергії для обліку фактичного теплоспоживання квартирами. Оскільки подача теплоносія в квартири здійснюється за вертикальною системою, то на такій системі вузли розподільного обліку не встановлюються. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч 1-3,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в позові.

Outcome: dismissed