Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 26.09.2024 представник позивача, адвокат Дербін Д.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності в порядку спадкування та зняття арешту з нерухомого майна, в якій просить визнати за позивачем право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , а також просить зняти арешт з вказаного нерухомого майна. Вказує, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , та після смерті якого, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування квартири від 10 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом \~Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Літвіновою Іриною Іванівною. Після смерті батька позивача інших спадкоємців за заповітом та законом не має, за життя [PERSON] , який помер [INFO] , заповіт складено не було. 08.08.2023 [PERSON] , отримав від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіди Є.\~М. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії після смерті [PERSON] , оскільки за результатами перевірки був виявлений запис про арешт нерухомого майна [PERSON] , а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 8715780, дата державної реєстрації: 14 травня 2009 року: державний реєстратор. Дніпропетровська філія ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА № 971620 від 14 травня 2009 року, видана Тернівським ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області; Об?єкт обтяження: квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , [INFO] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] . Відповідно до відповіді Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 13.03.2024 року на заяву про скасування арешту з нерухомого майна, перевіркою ВП-спецпідрозділ, АСВП, дані про наявність відкритих, завершених та зупинених виконавчих проваджень щодо [PERSON] [INFO] , РНОКІ: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Надати більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження в межах якого виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 971620 від 14.05.2009 року надати не має можливості, оскільки у відповідності до наказу від 25.12.2008 року за № 2274/5 "Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" та наказу від 07.06.2017 року № 1829/5 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями", термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, після чого завершені виконавчі провадження знищуються. Також, мені, [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник вважає, що [PERSON] не має можливості успадкувати майно через накладений арешт, що свідчить про порушення його прав. Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Дербін Д.О. в судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача, територіальної громади в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, Кушнір С. в судове засідання не з`явився, 29.10.2024 через канцелярію суду подав пояснення по справі в яких вказував, що виконавчий комітет є неналежним відповідачем по справі, а також надав заяву в якій просив проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи, Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11-00 год. 27.11.2024, за правилами загального позовного провадження, витребувано інформацію. 37.11.2024 постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого розгляду та призначено до судового розгляду по суті на 10-00 год. 22.01.2025. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.02.2003, у відомостях про батьків вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 18). [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.01.2023 (а.с. 19). [PERSON] на підставі Договору дарування квартири від 10.07.2004, зареєстрованого в реєстрі за №5121 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І., належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4233913 від 23.07.2004 та технічним паспортом № [NUMBER] : [NUMBER] за інвентаризаційною справою №432/23 (а.с. 21, 22-27). З інформаційної довідки №340943417 від 31.07.2023 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що право власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування належить [PERSON] , а також вбачається тип обтяження, а саме арешт нерухомого майна за реєстраціним номером 8715780 від 14.05.2009, яке накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА№971620, 14.05.2009, Тернівським ВДВС Криворізького міського управління юстиції, Дніпропетровської області (а.с. 28). Постановою від 08.08.2023, приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області, Кульбіди Є.М., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що був виявлений наявний запис про арешт нерухомого майна [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до відповіді Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 13.03.2024 №78225 на заяву про скасування арешту з нерухомого майна, перевіркою ВП - спецпідрозділ, АСВП, дані про наявність відкритих, завершених та зупинених виконавчих проваджень щодо [PERSON] [INFO] , РНОКІ: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Надати більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження в межах якого виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 971620 від 14.05.2009 року надати не має можливості, оскільки у відповідності до наказу від 25.12.2008 року за № 2274/5 "Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" та наказу від 07.06.2017 року № 1829/5 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями", термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, після чого завершені виконавчі провадження знищуються та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав (а.с. 30-31). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша\~статті 2 ЦПК України). Частинами першою, третьою статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). \~Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої\~статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга\~статті 5 ЦПК України). У\~статті 41 Конституції України\~вказано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Складовими права на житло є забезпечення умов з приводу можливості кожного громадянина мати житло і гарантовану непорушність права користування житлом. Згідно із частиною першою\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша\~статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~предметом позову\~є визнання права власності в порядку спадкування та зняття арешту з нерухомого майна, накладеного в межах виконавчого провадження. Згідно відповіді Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 13.03.2024 №78225 на заяву про скасування арешту з нерухомого майна, перевіркою ВП - спецпідрозділ, АСВП, дані про наявність відкритих, завершених та зупинених виконавчих проваджень щодо [PERSON] [INFO] , РНОКІ: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Надати більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження в межах якого виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 971620 від 14.05.2009 року надати не має можливості, оскільки у відповідності до наказу від 25.12.2008 року за № 2274/5 "Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" та наказу від 07.06.2017 року № 1829/5 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями", термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, після чого завершені виконавчі провадження знищуються та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав (а.с. 30-31). У частині першій\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові,\~може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22). У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові,\~можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено\~Законом України «Про виконавче провадження»\~(абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19). Отже, законом у спірних правовідносинах передбачений спосіб судового захисту порушеного права позивача, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову до належних відповідачів про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2023 року у справі № 463/2924/22, від 03 травня 2023 року у справі № 463/3251/22 від 04 жовтня 2023 року у справі №337/2402/22 та від 06 травня 2024 року у справі № 725/3352/23. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 48\~ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див.: висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі за №523/9076/16-ц від 17.04.2018 року пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Так, у справах про визнання права власності в порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець, який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від неї, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування(постанова Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №265/6868/16-ц). Однак, позивачем заявлено також позовну вимогу про зняття арешту з нерухомого майна спадкодавця, який було накладено в межах виконавчого провадження. \~ \~ \~ \~Так, позивач звертається до територіальної громади в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, проте в позові відсутні відомості щодо особи (стягувача), в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчому провадженні, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладені норми права, враховуючи, що [PERSON] звернувся до суду до неналежного відповідача, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, який був сплачений при зверненні до суду не відшкодовується. На підставі Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 321 ЦК України,

Outcome: dismissed