Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі представника Котишин І.Б. звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначила, що 31.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура України» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3132972, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 3000,00 грн., а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. , який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконали в повному обсязі, надали відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено ряд Додаткових договорів до Договору №3132972 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2022 року. 13.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №ККЛУ-13092023, відповідно до умов якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за Договором №3132972 від 31.08.2022 року. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість у розмірі 23\~118,9 грн., із якої тіло кредиту становить 3000,00 грн., нараховані проценти 20\~118,90 грн. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості 23\~118,90 грн. та судові витрати. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року, вказана справа надійшла до провадження суддя Вікторович Н.Ю. Ухвалою суду від 10 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі\~про відкриття\~провадження від\~10\~січня 2025\~року відповідачу\~був наданий\~строк в\~15\~днів з\~дня отримання\~даної ухвали\~суду,\~на подачу\~відзиву на\~позовну заяву.\~Ухвала не\~отримана відповідачем,\~що підтверджується\~поштовим відправленням,\~яке 12\~лютого 2025\~року повернулось\~на адресу\~суду з\~відміткою «За\~закінченням терміну\~зберігання».\~Відповідно до\~п.2\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~судової повістки\~є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Крім того, згідно з частиною 8 статті 178\~ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідача отримав ухвалу суду про відкриття провадження та прикріплені до нього файли 15 березня 2024 року, відзив по вказаній справі відповідачем направлено не було. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~при розгляді справи, ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимогист. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зіст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно дост. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, 31 серпня 2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений Договір №3132972 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х868. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн., строк кредитування 360 днів, знижена % ставка 0,90% в день, стандартна % ставка 1,99% в день. Пунктами 1.6.1 та 1.6.2 встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 24\~492,00 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 23\~511,00 грн. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Як видно із Довідки про перерахування суми кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» вих. №3402-0403 від 04.03.2024 року [PERSON] , видача кредитних коштів здійснювалася за допомогою системи LiqPay на карткових рахунок [NUMBER] у розмірі 3000 грн. [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань. Із розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] виникла заборгованість за кредитом у розмірі 3000,00 грн., нараховані проценти 20\~118,90 грн. Отже, між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано договір №3132972 від 30.08.2023, розрахунок, паспорт споживчого кредиту. Усі зазначені документи підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х868. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. 13 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №ККЛУ-13092023. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14 та 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зробив висновок, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі, з огляду на положення пункту 2 договору відступлення права вимоги. На необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11, (провадження № 61-10005св21), від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 143/1269/17 (провадження № 61-5383св22), від 06 вересня 2023 року у справі № 466/3066/13-ц (провадження № 61-785св23), від 26 січня 2022 року у справі № 637/590/16-ц (провадження № 61-15865св21). Як вбачається зі змісту договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року ціна продажу - це сума грошових коштів, що сплачується фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників на умовах даного договору, розмір якої встановлюється пунктом 7.1 цього договору. Відповідно до пунктів 7.1 в якості ціни за придбання (відступлення) Прав Вимоги, Фактор сплачує Клієнту плату (ціну продажу) в розмірі, що станом на дату підписання стороною цього договору складає 1\~119\~781,83 без ПДВ.. Акт за Договором Факторингу № ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року був підписаний сторонами 13 вересня 2023 року, у вказаному акті зокрема зазначено, що згідно з вимогами п. 8.3 Договору факторингу №ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників від 13 вересня 2023 року, складений за формою згідно із Додатком №1 до Договору. Кількість боржників: 6801. . Відповідно до платіжної інструкції №72659 від 13.09.2023 року ТОВ ФК «Кредит-Капітал» здійснила перерахування коштів на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» в розмірі 1\~119\~781,83 грню, призначення платежу «Плата за відступлення права вимоги зг.дог Факторингу №ККЛУ-13092023 від 13.09.2023 р., без ПДВ». Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-13092023 під номером 810 перейшло право вимоги за договором №3132972 від 31.08.2022 року укладеного з [PERSON] в розмірі 23\~118,902 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлений про слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не подала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12\~ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~Фінансова компанія\~"Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором №3132972 від 31.08.2022 в розмірі 23118,90 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за кредитом; 20118,90 грн. залишок по відсоткам. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом відповідно до платіжної інструкції №91 від 02.01.2025 року в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved