Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 25 грудня 2015 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту: для особистих потреб; кредитний ліміт: 200\~000,00 грн; фіксована процентна ставка: 26% річних. Взяті на себе зобов`язання банк виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 51\~161,86 грн. 23 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 51\~161,86 грн, судовий збір у сумі 3\~028,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 9\~200,00 грн. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач подав відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнає. Зазначив, що згідно з випискою по рахунку за період з 25 грудня 2015 року по 23 лютого 2021 року за кредитною карткою 24 грудня 2019 року здійснено зарахування переказу з картки на картку в сумі 3\~000,00 грн. Тобто з моменту останнього платежу пройшло більше п`яти років. Посилаючись на ст. 261 ЦК України, зазначає, що законодавець заклав презумпцію обізнаності кредитора про його порушення прав. Таким чином, обов`язок доказування необізнаності покладено на кредитора. Додав, що не підписував умови оферти від 18 грудня 2015 року на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття кредитної лінії, якою встановлена позовна давність у п`ятдесят років, як і умови акцепту. Крім того, заява від 18 грудня 2015 року на відкриття поточних рахунків не містить домовленості сторін про збільшення строку позовної давності. Також обґрунтовує своє заперечення проти позову тим, що позивачем не надано будь-яких доказів письмового повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором. Крім того, вважає, що оскільки відповідач є фізичною особою, а не суб`єктом господарювання, позивач не мав права на укладення договору купівлі-продажу прав вимоги стосовно нього. До того ж позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості, оскільки надана суду довідка, якою визначено загальний розмір заборгованості, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків. Також вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг. Крім того, надав окрему заяву про застосування позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову. Процесуальні дії у справі. 10 грудня 2024 року позовна заява, передана за підсудністю, надійшла до суду. 12\~грудня 2024\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Сторони в судове засідання не викликались. 24 жовтня 2024 року представник позивача надав додаткові пояснення у справі, згідно з якими у позовній заяві допущено помилки. Уточнює, що 22 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу. 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та позивачем укладено договір факторингу, за умовами якого позивач отримав право вимоги до відповідача. 24 грудня 2024 року надійшли заперечення представника позивача на заяву про застосування строку позовної давності. Зазначає, що відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності зупиняється на строк дії такого стану. Тому вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності. 31 грудня 2024 року представник позивача надав відповідь на відзив. Викладено позицію щодо застосування позовної давності, аналогічну позиції в запереченнях. Крім того, зазначено, що відсутність/наявність повідомлення про заміну кредитора жодним чином не спростовує факт наявності боргу відповідача. Також представник позивача вважає, що виписка по рахунку є первинним документом, що підтверджує розмір та наявність заборгованості. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 18 грудня 2015 року [PERSON] підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, таким чином запропонувавши ПАТ «Альфа-Банк» відкрити йому рахунок, випустити кредитну картку та надати йому кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії у розмірі 75\~000,00 грн за сплатою фіксованої процентної ставки 26% річних. Пунктом 11 оферти визначено, що угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту. 18 грудня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» підписало акцепт пропозиції [PERSON] на укладання угоди. Пунктом 10 акцепту передбачено, що оферта та акцепт на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії складають єдиний документ угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та відкриття відновлювальної кредитної лінії, та надання суми кредиту. Згідно з довідкою про умови кредитування відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 75\~000,00 грн на споживчі потреби зі строком дії кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації. 18 грудня 2015 року [PERSON] підписав заяву на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа-Банк», в якій міститься відмітка, що датою відкриття рахунків є 18 грудня 2025 року. 22 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ «ФК ФОРТ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «АЛЬФА-БАНК» за плату, а АТ «АЛЬФА-БАНК» відступає ТОВ «ФК ФОРТ», а ТОВ «ФК ФОРТ» набуває належне АТ «АЛЬФА-БАНК» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору (п. 2.1 договору факторингу). Пунктом 2.3. договору факторингу визначено, що право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього договору. В день підписання договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників за формою, встановленою в додатку № 2 до цього договору. Пункт 2.3.1. передбачає обов`язок клієнта в день підписання договору додатково підготувати та передати фактору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носії реєстр боржників за формою, встановленою додатком № 1-2 до договору. Згідно з п. 2 акту приймання-передачі реєстру боржників від 22 лютого 2021 року до договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв згідно з п.2.3.1 договору реєстр боржників клієнта від 22 лютого 2021 року на компакт-диску. У виписці з додатку до договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року (реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами) міститься запис про кредитний договір ССNG-630342420 від 25 грудня 2015 року, укладений зі [PERSON] 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01-23-02/21, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору (п. 2.1 договору факторингу). Відповідно до п. 2 акту приймання-передачі реєстру боржників від 23 лютого 2021 року до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв згідно з п.2.3.1 договору реєстр боржників клієнта від 23 лютого 2021 року на компакт-диску. У виписці з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, що є додатком до договору факторингу від 23 лютого 2021 року, міститься запис про кредитний договір ССNG-630342420 від 25 грудня 2015 року, укладений зі [PERSON] . Відповідно до виписки по рахунку з кредитною карткою за період з 25 грудня 2015 року по 23 лютого 2021 року [PERSON] користувався кредитними коштами. Датою здійснення першої операції за рахунком є 28 грудня 2015 року Згідно із розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором №630342420 від 25 грудня 2015 року станом на 22 лютого 2021 року становить 51\~161,86 грн. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем не підтверджений факт укладення відповідачем з АТ «АЛЬФА-БАНК» кредитного договору № ССNG-630342420 від 25 грудня 2015 року. Так, в наявних в матеріалах справи доказах (копії оферти, копії акцепту, копії довідки про умови кредитування та копії заяви про відкриття поточних рахунків) відсутні ідентифікаційні ознаки, а саме: номер кредитного договору. Крім того, позивачем на підтвердження укладення кредитного договору від 25 грудня 20215 року долучено документи, датовані 18 грудня 2015 року. Умовами оферти та акцепту визначено, що угода набирає чинності з дати підписання банком акцепту, відкриття відновлювальної кредитної лінії та надання кредитних коштів. Датою підписання банком акцепту та датою відкриття рахунку є 18 грудня 2015 року. Єдиними документами, де зазначено номер кредитного договору 630342420, є виписка по рахунку та розрахунок заборгованості. Проте зазначені документи не дають суду можливості впевнитися, що вони складені саме по долученому до позову договору. Крім того, умовами договору, що долучений до позову, передбачено надання відповідачу кредитного ліміту у розмірі 75\~000,00 грн, а не 200\~000,00 грн, як зазначено у позові. Таким чином, позивачем не доведено укладення [PERSON] з АТ «АЛЬФА-БАНК» кредитного договору № ССNG-630342420 від 25 грудня 2015 року, доказів можливого присвоєння кредитному договору, копія якого долучена до позову, таких реквізитів, суду не надано. Разом з тим, на підставі договорів факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року та № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача саме за кредитним договором № ССNG-630342420 від 25 грудня 2015 року. Таким чином, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже,\~оцінивши кожний\~доказ з\~точки зору\~їх належності\~та допустимості,\~а сукупності\~доказів з\~точки зору\~достатності та\~взаємозв`язку,\~суд вважає,\~що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Щодо розподілу судових витрат. На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed