Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

10.10.2024 року заявниця, від імені та в інтересах якої діє адвокат В.А. Петрук, звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, [PERSON] , мотивуючи свою заяву тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була третьою дружиною її батька - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частки в праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , і заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Проте, нотаріус постановою від 08.10.2024 року відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини Від встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю з [PERSON] не менше як п`ять років до [INFO] залежить можливість оформлення спадкових прав заявниці. Спору щодо спадкового майна не існує. Пережилого подружжя та осіб, які мають право на обов`язкову частку, також немає. Факт спільного проживання із спадкодавцем підтверджується письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заява з додатками подана через систему «Електронний суд». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2024 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 22). З ЄДДР від 25.10.2024 року встановлено місце реєстрації заявниці (ас 23), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 316 ЦПК України. Ухвалою головуючого судді від 25.10.2024 року заява [PERSON] прийнята до розгляду, відкрито окреме провадження, призначено судове засідання на 18.11.2024 року (ас 24-25). Ухвалою суду від 18.11.2024 року розгляд справи відкладено на 02.12.2024 року, витребувані матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (ас 45-46), які надійшли в суд 28.11.2024 року (ас 57, 58). Ухвалою суду від 02.12.2024 року розгляд справи відкладено на 11.12.2024 року, визнано явку в судове засідання заявниці обов`язковою (ас 71-72). Ухвалою суду від 11.12.2024 року розгляд справи відкладено на 09.01.2025 року (89-90), в якому оголошено перерву на 27.01.2025 року і на 31.01.2025 року. Ухвалою суду від 31.01.2025 року провадженння у справі стосовно заінтересованої особи - [PERSON] було закрито (ас 118-119). Представник заявниці в судовому засіданні 27.01.2025 року заяву підтримав з підстав, наведених у ній, просив заяву задовольнити. Протокольною ухвалою суду від 27.01.2025 року задоволено клопотання заявниці та її представника про допит в судовому засіданні свідків, явка яких була забезпечена. В судове засідання 31.01.2025 року учасники справи не з`явилися, але 27.01.2025 року подали заяви про подальший розгляд справи у їх відсутності, сторона заявниці свої вимоги підтримує та просить задовольнити (ас 116), заінтересована особа (представник) проти заявлених вимог не заперечує (ас 108). Суд ухвалив: розгляд справи в судовому засіданні 31.01.2025 року проводити у відсутності учасників справи, згідно частини 1 статті 223, частини 3 статті 294 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 31.01.2025 року - дата складення повного судового рішення. Заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, суд установив таке. [INFO] померла [PERSON] , яка була третьою дружиною [PERSON] , батька [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме на 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , і заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Проте, нотаріус постановою від 08.10.2024 року відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини Від встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю з [PERSON] не менше як п`ять років до [INFO] залежить можливість оформлення спадкових прав заявниці. Спору щодо спадкового майна не існує. Пережилого подружжя та осіб, які мають право на обов`язкову частку, також немає. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами: витягом з реєстру територіальної громади (ас 6), паспортом [PERSON] (ас 7), свідоцтвом про смерть [PERSON] (ас 8), довідкою Рожищенської міської ради від 25.09.2024 року (ас 9), свідоцтвом про одруження [PERSON] і [PERSON] ([PERSON]) (ас 10), свідоцтвом про право власності на житло (ас 11), свідоцтвом про смерть [PERSON] (ас 12), будинковою книгою (ас 13-15), довідкою Управління «ЦНАП» та соціального захисту населення Рожищенської міської ради Волинської області від 12.09.2024 року (ас 16), постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.10.2024 року (ас 18), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (ас 58). З показань заявниці [PERSON] , яка була допитана судом за її згодою, як свідок, а також свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні 27.01.2025 року встановлено, що з 1990 року по [INFO] заявниця та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю, а саме: спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, придбавали майно в інтересах сім`ї, спільно харчувалися, спільно відпочивали та відзначали родинні свята, надавали один одному допомогу. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 254 ЦПК України (в редакції станом на [INFO]), суд розглядає в порядку окремого провадження справи: про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України (в редакції станом на [INFO]), суд розглядає справи про встановлення: 1) родинних відносин громадян; 2) перебування громадянина на утриманні; 3) каліцтва на виробництві або у зв`язку з виконанням державних чи громадських обов`язків якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по соціальному страхуванню; 4) реєстрації усиновлення, шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті; 5) перебування у фактичних шлюбних відносинах у встановлених законом випадках, якщо шлюб в органах запису актів громадянського стану не може бути зареєстрований внаслідок смерті одного з подружжя; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) факту смерті особи в певний час при відмові органів запису актів громадянського стану зареєструвати факт смерті. Судовим порядком можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи, що судом не встановлено інших спадкоємців, крім [PERSON] , тому встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю має юридичне значення, оскільки необхідне заявниці, як спадкоємиці за законом четвертої черги, для оформлення спадщини. Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У п. 21 зазначеної Постанови роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 24 вересня 2020 року у справі № 644/5818/18. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 зазначила, що за загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до спадкових відносин, що виникають з моменту відкриття спадщини, абзацом 1 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачається виняток і допускається застосування ЦК України до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно, п`ятирічний строк, передбачений статтею 1264 ЦК України, повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, у тому числі до набрання чинності цим Кодексом. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності підтверджується, що [PERSON] спільно проживала із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю з 1990 року до дня смерті останньої. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали, кожен зокрема, що знали за життя [PERSON] та те, що вона із [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, а також [PERSON] доглядала [PERSON] до смерті як рідну, здійснювала поховання та вступила в користування спадковим майном. Враховуючи, що заявниця претендує на право власності на 1/3 частини нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , то встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки необхідне їй як спадкоємиці для оформлення спадщини. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, як обгрунтована та підставна, оскільки в судовому засіданні надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження обставин, що викладені у заяві. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявницею судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved