Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Представник позивача Киричук Г.М. 18.08.2024 в інтересах позивача за допомогою системи «Електронний суд» звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка утворена станом на 04.06.2024, у сумі 58 519,45 гривень, а саме: за тілом кредиту у сумі 58 509,31 гривень, за процентами у сумі 10,14 гривень. За змістом позову, 02.11.2021 між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (надалі - Позивач) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір N40020062595, предметом якого є видача кредиту у сумі 71 591,00 гривень. Так, за твердженням сторони позивача, кредитні кошти Відповідачу надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі. Отже, Позивач, свої обов?язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме сплачувати заборгованість по кредиту, процентах. Заходи позасудового врегулювання виявились безрезультатними. Як наслідок, відповідно до змісту позовної заяви, станом на 04.06.2024, заборгованість за кредитним договором N40020062595, становить 58 519,45 гривень, в т.ч.: ??заборгованість по тілу кредиту - 58 509,31 гривень; ??заборгованість по процентам - 10,14 гривень. На час звернення до суду відповідач не сплатив заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. З вказаних підстав, враховуючи неможливість позасудового врегулювання спору, із посиланням на ст.16, 525-527, 530, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання умов договору, укладеного між сторонами, який не розірваний, представник позивача просить задовольнити позов у визначений спосіб. Ухвалою судді від 10.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч.10 ст.187 ЦПК України виклик відповідача у справі постановлено здійснити через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та засобами поштового зв`язку за останньою відомою адресою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позову відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України просить розглядати справу без участі сторони позивача, заперечень проти винесення заочного рішення по справі за відсутності відповідача не наведено. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою реєстрації, що підтверджено матеріалами справи, своїм правом на подання відзиву у встановлений судом в ухвалі суду строк (відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України) не скористався. Разом з цим, 11.02.2025 відповідачем подано виписку по особовому рахунку за період з 30.10.2024 по 14.01.2025 на користь часткового погашення заборгованості по кредитному договору. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заяв та клопотань до матеріалів справи сторонами не надано, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. За приписами ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що 30.10.2021 між АТ «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №40020062595, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на загальні цілі (споживчий кредит на придбання товару у ТОВ «Дієса») у сумі 71 092,00 гривень для оплати товару, сплати разової комісії у сумі 499,00 гривень, строком на 24 місяці, при цьому, розмір початкового платежу становить 3 100,00 гривень, процентна ставка за користування кредитними коштами 0,01% річних. Кредит підлягає поверненню ануїтетними, тобто, рівними платежами. Дата укладення договору підтверджена матеріалами справи, відповідно, дата, зазначена в позовній заяві, зазначена із опискою, проте, ця обставина, встановлена під час розгляду справи, не змінює висновків суду, за відсутності об?єктивних сумнівів щодо наявності законних підстав звернення до суду, а також підстав стверджувати про наявність іншого укладеного договору між сторонами у справі, за умови неподання сторонами доказів протилежного. Разом з цим, дата видачу кредиту не свідчить про дату укладення правочину, відповідних умов договору на спростування цієї обставини судом не встановлено. З приводу окресленого питання суд бере до уваги й п.2.2 Публічної пропозиції, відповідно до якої дата набрання чинності договором визначається за відсутності інших умов в договорі або заяві - заявою на приєднання до договору. Відповідно до умов договору клієнт підписанням цієї заяви беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію банку на укладення Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», просить надати йому споживчий кредит. Так, за змістом заяви №40020062595 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 30.10.2021, з умовами якої погодився відповідач, про що свідчить наявність його власноручного підпису в ній, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів. У розділі «підтвердження та запевнення» споживач банківських послуг підтвердив, що отримав примірник цієї заяви, ознайомлений із договором (ДКБО), тарифами банку та цілком згодний, а також отримав всю необхідну інформацію. Порядок погашення заборгованості встановлений у вказаній вище заяві та паспорті споживчого кредиту, за підписом позичальника, із зазначенням його даних, що також дублює умови надання кредитних коштів, викладені у заяві, розмір платежу є незмінним - по 2 983,27 гривень щомісячно та 2 983,13 гривень останній платіж. Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (роздруківка долучена до справи у редакції, що діє з 01.11.2021, тобто, після укладення договору між сторонами не змінювалась) передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п.5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно з п.5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Судом також встановлено, що Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у обумовленій договором сумі, що підтверджується платіжною інструкцією від 02.11.2021 №TR.53257648.13103.359 на суму 71 591,00 гривні, а також випискою по особовому рахунку, дослідженими судом. За даними наявного розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 04.06.2024 заборгованість відповідача [PERSON] за Заявою - договором N40020062595 про надання кредиту, становить 58 519,45 гривень, в т.ч.: ??заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 58 509,31 гривень; ??заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) - 10,14 гривень. На час звернення до суду відповідач не сплатив в повному обсязі заборгованість за договором, порушивши строки здійснення платежів, визначені умовами договору, а доказів протилежного стороною відповідача до суду не подано. Факт укладення договору з боку [PERSON] під час провадження справи в суді не спростований. Даних про його розірвання сторонами до справи не надано. Вимога про дострокове повернення кредиту від 05.06.2024 (копія досліджена повідомлення-вимоги досліджена судом) відповідачем не виконана, доказів її отримання суду стороною позивача не подано. Втім, досудове врегулювання спору в справах даної категорії не є обов`язковим. Разом з цим, 11.02.2025 відповідачем до суду подано виписку по особовому рахунку за період з 30.10.2024 по 14.01.2025 на користь часткового погашення заборгованості по кредитному договору. За результатами дослідження даної виписки судом встановлено, що банком не враховано суму погашення заборгованості, яка дорівнює 8 000,00 гривень, сплачена [PERSON] 06.10.2024, тобто, після звернення до суду із даним позовом, відповідно, має бут врахована під час розгляду справи. Інші платежі, відображені у виписці, наданій відповідачем, відповідають відомостям, відображеним у виписці, долученій у додатках до позовної заяви. Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, судом враховується позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17, пр. 14-131цс19. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються позивачем, як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції. У вказаній справі цієї умови в достатньому обсязі дотримано позивачем, відповідно, положення ст.634 ЦК України розповсюджуються на правовідносини, що склались між сторонами. За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У цій справі позивачем заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, прострочених тіла кредиту, процентів, нарахованих на вказане тіло. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позивач виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором про надання банківських послуг, а саме, здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] у обумовлений сторонами договору безготівковий спосіб (шляхом їх перерахування у безготівковий спосіб, що не спростовано відповідачем). Крім того, суд зауважує, що підтверджень розірвання договору за ініціативою відповідача чи його заперечень проти розрахунку суми заборгованості у вигляді простроченої суми кредиту та процентів, які заявлені до стягнення за вирахуванням сплачених сум, у матеріалах справи немає. Так, з урахуванням наведених норм та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що станом на 04.06.2024 відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань до звернення до суду належним чином не виконав, сума тіла кредиту та процентів (прострочених щодо обох складових), що підтверджена розрахунком, є обґрунтованою та підлягає стягненню з вказаної фізичної особи в повному обсязі, але за вирахуванням 8 000,00 гривень, сплачених 06.10.2024, тобто по тілу кредиту у сумі 50 509,31 гривень та по процентам у сумі 10,14 гривень, що дорівнює 50 519,45 гривень. Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості відповідно до заявлених позовних вимог (щодо тіла кредиту та процентів) в повному обсязі. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані положення набрали чинності 17.03.2022. Проте, суд встановив, що відповідно до наявного розрахунку заборгованості банком платежі згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України не нараховувались. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню відповідно до наведених вище доводів, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» кредитної заборгованості за заявою-договором №40020062595 про надання споживчого кредиту від 30.10.2021, яка утворилась станом на 04.06.2024, у сумі 50 519,45 гривень, а саме: за простроченим тілом кредиту у сумі 50 509,31 гривень, за простроченими процентами у сумі 10,14 гривень. За приписами ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 2 422,40 гривень, з урахуванням того, що таке задоволення позовних вимог зумовлено виключно частковою сплатою заборгованості у встановленому судом розмірі під час провадження справи в суді.

Outcome: partial