Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтовано тим, що 24.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір №686080755 на 30 днів зі сплатою 0,23% від суми кредиту за кожний день користування ним. У випадку користування кредитом понад строку на який видавався кредит застосовується процентна ставка 1,70% процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позивальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Всупереч укладеному договору [PERSON] порушила строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим станом на час подачі позовної заяви 29.08.2024 має заборгованість в розмірі 61 512,22 грн, з яких: 17 250,00 грн заборгованість за кредитом, 44 262,22 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На підставі договорів факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за цим кредитним договором. Посилаючись на вказане прохав стягнути з відповідача цей борг та понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 02.09.2024 цивільну справу передано за підсудністю до Чорнухинського районного суду Полтавської області для розгляду (а.с.16). Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 14.10.2024 відкрито провадження у справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Чорнухинсьокого районного суду Полтавської області від 05.12.2024 позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» було задоволено повністю. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 14.01.2025 заяву представника відповідача про перегляд зазначеного заочного рішення задоволено, заочне рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. У поданому відзиві на позов представник відповідача прохала у задоволені позову відмовити (а.с.33-45). Не визнає факт набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Заперечує перехід права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон плюс" 28.11.2018 за договором факторингу №28/1118-01 та за додатковою угодою №26 від 31.12.2020 до цього договору, укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" у зв`язку з тим, що укладання цих договорів відбулося ще до моменту підписання договору №686080755 від 24.12.2020, укладеного між відповідачем та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Таке унеможливлює встановити правомірність переходу прав вимоги за цим кредитним договором від ТОВ "Таліон Плюс" (клієнт) до позивача (фактор), так як грошова вимога, право якої відступається за зазначеними договорами факторингу є недійсною. Вважає, що позивачем не надано доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору було видано кредит саме в сумах заявлених позовних вимог, не надано витягу з реєстру боржників за договором факторингу №05/07/24 від 05.07.2024, а розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві. У відповіді на відзив представником відповідача зазначено, що відповідач в процесі оформлення кредиту надав дані своєї банківської картки, на яку пізніше отримав від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" грошові кошти в загальній сумі 17 250 грн. Позивачем надано схему переходу права вимоги за кредитним договором (а.с.68-77). Строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2028 з урахуванням додаткових угод становить 28.11.2018-21.12.2024 (а.с.85). У судове засідання представник позивача не з`явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.9). Представник відповідача у поданій заяві прохав справу розглянути за відсутності відповідача та його представника (а.с.93). У додаткових письмових поясненнях заперечуючи проти задоволення позову представником відповідача, зокрема зазначено, що чине законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу (а.с.87-91). За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що на підстави заявки відповідача від 24.12.2020 про отримання грошових коштів 24 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №686080755 у формі електронного документу з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 17 250,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов Договору (а.с.56, 47-49 провадження №2/549/259/24). Договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора №MNV8S3S6 (а.с.57 провадження №2/549/259/24). Відповідно до п.1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 17250 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Кредит надається строком на 30 днів (дисконтний період) від дати отримання кредиту позичальником зі сплатою 0,23% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит (п.1.4.1). У випадку користування кредитом понад цього строку застосовується процентна ставка 1,70% в день(п.1.4.3). Згідно з пунктом 4.1. кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті товариства:www.moneyveo.ua (а.с.47, 46,50-55 провадження №2/549/259/24). На підтвердження укладення договору ТОВ «Таліон Плюс» надало довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі\~\~ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій зазначено, що договір від 24 грудня 2020 року був підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора №MNV8S3S6, направленого [PERSON] 24 грудня 2020 року о 16:57:56 год., на номер мобільного телефону вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів [NUMBER] , сума кредиту 17250 грн, строк 30 днів, процентна ставка 1,7% в день (а.с.57 провадження №2/549/259/24). Відразу після вчинених дій товариством було перераховано 17250 грн на банківську карту, що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що остання прийняла пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.66, 67, 56 провадження №2/549/259/24). Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1,2 статті 639\~ЦК Українивстановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною першою ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікаторомце дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного абоГосподарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Як встановлено судом між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін, із запропонованими умовами відповідач [PERSON] ознайомилася та погодилася, їй були перераховані кредитні кошти. Беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 61 512,22 грн, з яких: 17250 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 44 262,22 грн - сума заборгованості за відсотками, наявні підстави для її стягнення з відповідача на користь позивача (а.с.99,105 провадження №2/549/259/24). За таких обставин, враховуючи те, що відповідач отримала від позивача грошові кошти (кредит), які в добровільному порядку не повернула, а також те, що в заяві та паспорті, які підписала відповідач міститься інформація про умови кредитування, у тому числі стосовно розміру відсотків за користування кредитними коштами, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами у справі, витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 61 512, 22 грн, з яких: 17250 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 44 262,22 грн - сума заборгованості за відсотками. Перехід права грошової вимоги до позивача за кредитним договором №686080755 від 24.12.2020 в сумі 61512,22 грн підтверджується договорами факторингу, укладеними попередніми кредиторами. Відповідно до ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до п.2.1. якого\~\~клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором (а.с.70-73 провадження №2/549/259/24). У подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладалися додаткові угоди (а.с.76,77,82 провадження №2/549/259/24). Водночас із витягу з реєстру прав вимоги №122 від 23 лютого 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 вбачається, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 38 400,38 грн (а.с.83 провадження №2/549/259/24). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) був укладений договір факторингу №05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.88-90 провадження №2/549/259/24). Відповідно до Реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 61512,22 грн (а.с.97 провадження №2/549/259/24). 05 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №05/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором(а.с.100-103). Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №05/07/24 від 05 липня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 61 512,22 грн (а.с.105 провадження №2/549/259/24). Укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з [PERSON] не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору №686080755 від 24.12.2020 були передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі реєстру. З огляду на викладене суд відхиляє доводи відповідача про недоведеність ТОВ «Юніт Капітал» набуття ним права вимоги до \~відповідача. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст.141ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено ст.134 ЦПК України. Таким чином відсутність документального підтвердження надання професійної правничої допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. З огляду на викладене, на підставі п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК\~України підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Крім того позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копії: договору про надання правничої допомоги від 05 липня 2024 року (а.с.108-111 провадження №2/549/259/24), акту прийому-передачі наданих послуг на суму 6000 грн (а.с.112 провадження №2/549/259/24). Від відповідача заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу не надходило. Надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу договору про надання правової допомоги, акту приймання-передачі виконаних робіт, квитанції, є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 6 000 грн. Вказаний розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та підлягає розподілу за результатами розгляду справи. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved