Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

09.12.2024 року позивач звернувся до суду із відповідною позовною заявою, в якій просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання спільної дитини сторін по справі [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2018 року у справі №632/145/18 з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/8 частку заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підставою цього зазначив той факт, що з нього, окрім вищевказаного судового рішення, також стягуються на користь третьої особи аліменти на утримання двох малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.03.2023 року у справі №632/79/23, з рахуванням добровільної допомоги з боку позивача третій особі, яка знаходиться у відпустці за дітьми до досягнення дітьми трирічного віку та з метою рівності прав дітей щодо отримання допомоги від позивача. Ухвалою судді від 26.12.2024 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження, наданий відповідачці час для подання відзиву, а третій особі - письмових пояснень (а.с.21). Ухвалою суду від 15.01.2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.30). Позивач у судовому засіданні при розгляді справи по суті підтримав заявлені ним позовні вимоги та повідомив, що стягнення аліментів за двома судовими рішеннями на час звернення до суду порушує права його дітей на рівність у забезпеченні з боку позивача, тим більше перша дитина позивача [PERSON] , [INFO] , на протязі майже половини місяця не просто мешкає з позивачем, а знаходиться у цей час на його утриманні. Відповідачка для розгляду справи по суті не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.36), причини неявки суду не повідомила. Її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі норм ч.3 ст.223 ЦПК України. Третя особа у справі [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала та вважала доводи позивача достатніми для задоволення позовних вимог, повністю підтвердивши доводи позивача. Вислухавши позивача та третю особу, дослідивши вимоги позовної заяви та долучених до неї документів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Позивач є батьком, а відповідачка матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Первомайському Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (актовий запис №217 від 30.09.2015 року)(а.с.12). На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2018 року у справі №632/145/18, яке набуло чинності, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання вказаної дитини у розмірі 1/4 доходу позивача до повноліття дитини, у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.8-9). Позивач перебуває у шлюбі з третьою особою з 07.08.2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) (актовий запис №88)(а.с.11). На спільних дітей з третьою особою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з позивача на користь третьої особи стягуються аліменти на підстави рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.03.2023 року у справі №632/79/23, яке набуло чинності у розмірі по 1/8 частині доходу позивача на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10). Оцінюючи доводи позивача суд зазначає, що суду не були надані жодні докази щодо доходу позивача з метою встановлення, чи сплата аліментів на дітей призводить до погіршення його фінансового стану таким чином, що він не може в повній мірі утримувати себе, а тому як обов`язкова умова для зменшення аліментів погіршення фінансового стану позивача суд відкидає. В частині зміни сімейного стану позивача щодо утримання інших двох дітей та третьої особи, яка доглядає за дітьми до досягнення ними 3-х років, то в цій частині найбільш справедливими способом зміни розміру аліментів, було їх визначення щодо кожної дитини по 1/6 частині доходу позивача, що у сумі призвело б до того, що на кожну дитину стягуються рівну частину платежів з боку позивача, і що б відповідало б вимогам ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, яка встановлює, що розмір аліментів на 3 і більше дітей повинен завжди складати не менше 1/2 доходу платника. В даній справі за умови погодження з вимогами позивача, розмір аліментів з його боку на утримання усіх трьох дітей буде становити 3/8 частини його доходу, що менше 1/2 доходу відповідача, тобто прямо не відповідає нормам матеріального права. Крім цього, посилання позивача, що перша його дитина проживає з ним не менше половини часу у місяці, окрім слів, повинно бути підтверджена належними доказами, якими в даній справі був би акт умов проживання малолітніх дітей, який складається у відповідності до норм постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», і який повинен бути складений службою у справах дітей за місцем проживання дитини. При цьому фактичне посилання на неправомірне використання аліментів відповідачкою у такому разі на його першу дитину є підставою для звернення не до суду, а до органу опіки та піклування щодо цільового використання коштів у порядку ст.186 СК України (що не є предметом даної справи). Інших підстав позову та доказів на підтвердження заявлених вимог суду з боку позивача у порядку ст.192 СК України надано не було. Таким чином, доводи позивача в даній справі відповідно до наданих суду доказів не підтвердили заявлені вимоги, що унеможливлює їх задоволення. Правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог суд визначає забезпечення найкращих інтересів першої дитини позивача, яку він в силу своїх можливостей зобов`язаний забезпечувати до її повноліття, оскільки вона не виховується у його родині. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed