Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

05.09.2024 р. до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] і [PERSON] , від імені яких діє адвокат Довганюк Любов Борисівна, в якій заявники просили суд встановити факт смерті (загибелі) військовослужбовця Збройних Сил України [PERSON] , [INFO] , уродженця сщ. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, постійно до мобілізації в Збройні Сили України проживав за адресою: [ADDRESS] , матроса гранатометника 2 відділення 1 взводу 1 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] Збройних Сил України, який загинув [INFO] поблизу населеного пункту Кринки Херсонського району, Херсонської області, внаслідок поранення під час мінометного обстрілу, під час дії воєнного стану, виявивши стійкість і мужність при виконанні бойового завдання у складі угрупування морської піхоти Катран в районі ведення воєнних (бойових) дій, при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, пов`язаних із захистом Батьківщини. В обґрунтування заяви представник заявника зазначила, що заявник, [PERSON] , є рідним братом загиблого [PERSON] , [INFO] . 21.07.2023 року [PERSON] [INFO] був призваний на військову службу та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . Проходив службу на посаді гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] , шпк «матрос». Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 23.12.2023 року № 364, [PERSON] вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин та вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі угрупування морської піхоти « [INFO] ». 26.12.2023 року [INFO] сповістив заявника [PERSON] про те, що його брат - матрос [PERSON] , [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Кринки Херсонської області вважається зниклим безвісті за особливих обставин. У зв`язку з названими обставинами дружина [PERSON] , [PERSON] звернулася до Відділення поліції № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області з заявою про встановлення місця знаходження її чоловіка [PERSON] . За даним фактом 28.12.2023 року відкрите кримінальне провадження, відомості про яке внесеного ЄРДР № 12023152020001737 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство. Постановою слідчого СВ поліції № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області Коренським Д.С. від 03.01.2023 р., визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні [PERSON] . Вказав, що за фактом встановлення причин та з`ясування обставин зникнення безвісти (загибелі) під час виконання бойового завдання гранатометника 2 відділення 1 взводу 1 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] матроса [PERSON] , відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (з адміністративної діяльності) від 25.12.2023 р. № 2647, та на підставі рапорту командира батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] від 23.12.2023 р. № 46091 заступником командира батальйону морської піхоти з морально психологічного забезпечення військової частини [NUMBER] майором [PERSON] - проведено службове розслідування. З Акту службового розслідування вбачається, що матрос [PERSON] виконував бойове завдання згідно БР №217/2482/дск від 22.10.2023, та 20.12.2023 року близько 13:00 пересуваючись до району 146 жовтої точки за водою, поблизу населеного пункту Кринки Херсонського району, Херсонської області, попав під ворожий мінометний обстріл, внаслідок чого отримав поранення не сумісне з життям. На даний момент тіло загиблого матроса [PERSON] знаходиться на місцевості, котра перебуває під постійним ворожим вогневим контролем. Немає жодної безпечної можливості для евакуації групи евакуювати тіло загиблого військовослужбовця. Для отримання свідоцтва про смерть заявник [PERSON] , який є братом загиблого [PERSON] звернувся до Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві, але йому було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті не надано документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державноі? реєстраціі? актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся в зоні бойових дій (на тимчасово окупованіи? територіі? Украі?ни), де неможливо отримати медичнии? документ, що може бути прии?нято відділом державноі? реєстраціі? актів цивільного стану для здіи?снення реєстраціі? смерті відповідно до статті 17 Закону Украі?ни «Про державну реєстрацію актів цивільного стан». Зазначене місце смерті є зоною ведення активних бойових дій, визначеній Верховною Радою України. Пред`явлений акт службового розслідування за фактом зникнення безвісти під час виконання бойового завдання гранатометника 2 відділення 1 взводу 1 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] матроса [PERSON] не є підставою для проведення державної реєстрації смерті. У зв`язку з названими обставинами заявнику було рекомендовано звернутися в суд з питання встановлення факту смерті його брата. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.09.2024 р. відкрито провадження у справі, залучено у якості заінтересованих осіб Міністерство оборони\~України та\~Військову частину\~ [NUMBER] , повідомлено заінтересованих осіб про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. 03.12.2024 року ухвалою суду до участі у справі були залучені діти [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В судове засідання призначене на 22.01.2025 р. сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник заявника надала суду заяву про розгляд справи у відсутності заявника та його представника, заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник військової частини надала суду заяву про долучення до матеріалів справи письмових доказів та просила розглянути справу у відсутності представника. Заінтересована особа [PERSON] надіслав на електронну пошту суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі та доходить переконання, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Судовим розглядом було встановлено, що [PERSON] , 1975 р.н., призваний по мобілізації 21 липня 2023 року [INFO] . Проходив службу на посаді гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] , шпк «матрос». Призначений на посаду наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 22.09.2023 року №227-РС. Як вбачається з Витягу з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] (реєстраційний номер по ЖОЖ № 9/67т), Акту службового розслідування за фактом зникнення безвісті під час виконання бойового завдання гранатометника 2 відділення 1 взводу І роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] матроса [PERSON] ; Сповіщення № 294 від 23.12.2023 р.; Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 364 від 23.12.2023; Наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) № 916 від 15.04.2024, що матрос [PERSON] , [INFO] , гранатометник 2 відділення 2 взводу 1 роти морської піхоти військової частини [NUMBER] , виконував бойове завдання згідно БР Ж 217/2482/дск від 22.10.2023, та 20.12.2023 року близько 13:00 пересуваючись до району 146 жовтої точки за водою, поблизу населеного пункту Кринки, Херсонського району, Херсонської області, попав під ворожий мінометний обстріл, внаслідок чого отримав поранення не сумісне з життям. На даний момент тіло загиблого матроса [PERSON] знаходиться на місцевості, котра перебуває під постійним ворожим вогневим контролем. Немає жодної безпечної можливості для евакуаційної групи евакуювати тіло загиблого військовослужбовця. Будь-які спроби дістати тіло були невдалими. Матрос [PERSON] вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин та вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі угрупування морської їхати « [INFO] » відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 23.12.2023 року № 364. Військова частина [NUMBER] входить до Збройних Сил України, відповідно до ст. 3 ЗУ Про Збройні сили України. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 364 від 23.12.2023 р. [PERSON] вважається зниклим безвісти за особливих обставин під час бойових дій із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Таким чином, подія загибелі [PERSON] сталася під час виконання ним бойового завдання в районі бойових дій та тіло загиблого залишається на тимчасово непідконтрольній території Збройних сил України, тому, немає жодних можливостей встановити у визначеному порядку юридичний факт смерті особи на тимчасово непідконтрольній території України. Відповідно до ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ст. 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану). У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного станув Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває і до нині. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п.13 вказаної постанови заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Подія загибелі [PERSON] сталася під час виконання ним бойового завдання в районі бойових дій та тіло загиблого залишилося на тимчасово непідконтрольній території ЗСУ, тому, не є можливим, у визначеному законодавством порядку, встановити та підтвердити юридичний факт смерті особи на території, де на даний час ведуться бойові дії. Для брата, дружини та дітей загиблого [PERSON] встановлення такого факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті (загибелі) [PERSON] є необхідним для подальшої реєстрації його смерті в органах реєстрації актів цивільного стану України шляхом отримання свідоцтва про смерть та реалізації соціальних прав членів сімей загиблого. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 317 ЦПК України). Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved