Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

05 листопада 2024 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання дитини та коштів на особисте утримання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказувала, що вона перебувала х відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2019 року по 2023 рік. Від спільного життя мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Відповідач ухиляється від утримання доньки, добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, а вона сама не має матеріальної змоги забезпечити її всім необхідним, тому вона вимушена звернутись до суду з заявою про стягнення з відповідача аліментів. Вказала, що вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, а тому потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти по 1/4 частині із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позову до суду та до її повноліття та стягнути із відповідача на її особисте утримання 1/6 частку доходу відповідача щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьох річного віку. Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 08 січня 2025 року об 10:45 год. 08 січня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечила. 08 січня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про відкладення судового засідання для надання можливості звернутись за правовою допомогою. 08 січня 2025 року суд задовольнив клопотання відповідача, розгляд справи було відкладено на 27 січня 2025 року. 27 січня 2025 року відповідач [PERSON] звернувся з заявою про відкладення судового засідання, у зв`язку з перебуванням на лікуванні. 27 січня 2025 року судове засідання було відкладено на 03 лютого 2025 року на 12 год 30 хв. В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (а.с. 32). Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Позивач [PERSON] зареєстрована за однією адресою з [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] (а.с. 6, 10). [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціальної та ветеранської політики Білоцерківської районної державної адміністрації, їй призначена щомісячна державна допомога при народженні дитини з 01.05.2022 по 01.05.2025 (а.с. 11). Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] . Відповідно до частини другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною другою статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач не працює, здійснює утримання малолітньої доньки до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, а відповідач в добровільному порядку її не утримує та не надав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтвердження заперечень проти позову та спростування доводів позивача. Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання щомісячно в розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача до досягнення дитиною [PERSON] трьох років підлягають задоволенню. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved