Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

18.11.2024 року позивач в особі свого представника за електронною довіреністю адвоката Тараненко Артема Ігоровича засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №625893380 від 11.02.2022 року, укладеним між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 16400,00 грн. строком на 30 днів до 13.03.2022 року, яка склала 20198,24 грн., з яких 16400,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 3798,24 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими первинним кредитором, право вимоги за якою спочатку перейшло до другого кредитора «ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з подальшими змінами до нього) на підставі реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року, згодом від другого кредитора до третього кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на підставі договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 року з реєстром прав вимоги №1 від 30.10.2023 року, і, нарешті, вже від третього кредитора до позивача на підставі договору факторингу 3009/24 від 30.09.2024 року з відповідним реєстром боржників від 30.09.2024 року. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу у порядку ст.137 ЦПК України, які складаються із 500,00 грн. - вивчення матеріалів справи, 500,00 грн. - надання усної консультації позивачу та 5000,00 грн. - складання позовної заяви до суду. При цьому представник позивача просив суд розглянути справу за відсутності позивача, а в разі надходження відзиву - проводити судове засідання з викликом представника позивача. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у товаристві з обмеженою відповідальністю «Манівео», вимога за якою була згодом придбана позивачем, належним чином свої зобов`язання не виконувала, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів, що відповідає вимогам укладеного первинного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора. Ухвалою судді від 11.12.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, витребувано за ініціативою суду через надходження даних про можливу зміну прізвища відповідачки дані з Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.94-95). Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.97-98), відповідачка вказану ухвалу отримала 17.12.2024 року (а.с.101). 19.12.2024 року на адресу суду з Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції надійшов лист із вказівкою про зміну прізвища відповідачка на Грабовська після укладання шлюбу із [PERSON] 11.01.2023 року (актовий запис №10, складений Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(а.с.100). Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися, відповідачка відзив на позовну заяву не подавала. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 11.02.2022 року між відповідачкою та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір кредитної лінії №625893380, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти від позивача у розмірі 16400,00 грн. строком до 13.03.2022 року із сплатою процентів, порядок оплати яких був визначений розділом 8 вищевказаного договору (а.с.12 зворотній бік - 20). Відповідачка підписала вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором. Кошти відповідачці були перераховані в день укладання договору 11.02.2022 року через банківську установу, що підтверджується відповідним платіжним дорученням АТ «Таскомбанк» від 11.02.2022 року (а.с.38). Як вбачається із наданого суду розрахунку заборгованості першого кредитора від 05.05.2022 року відповідачка 04.03.2022 року та 08.04.2022 року сплатила на користь первинного кредитора проценти у визначеному розмірі, у зв`язку з чим їх розмір був зменшений у період з 11.04.2022 року до 30.04.2022 року, а згодом знов збільшений до час продажу кредиту другому кредитору 05.05.2022 року. На час продажу кредиту другому кредитору 05.05.2022 року розмір процентів склав 1318,56 грн. (а.с.47). 28.11.2018 року між первинним кредитором та другим кредитором - ТОВ «Таліон плюс» - був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого право вимоги до боржників переходить до фактора в день підписання реєстру прав вимоги за оплати фактором клієнту фінансування у розмірі 100,00 грн. за кожен реєстр прав вимоги, строк дії договору закінчується 28.11.2019 року (п.4.1, п.2.3 та п.8.2)(а.с.55-60). На підставі додаткової угоди №19 від 28.11.2019 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2019 року дію вищевказаного договору факторингу між першим та другим кредитором продовжено до 31.12.2020 року шляхом викладення п.8.2 первинного договору факторингу в новій редакції (а.с.69). На підставі додаткової угоди №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2019 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ТОВ «Таліон плюс», договір факторингу від 28.11.2018 року між сторонами був викладений в новій редакції, в якій залишилося як фінансування за кожен реєстр прав вимоги, так порядок переходу права вимоги до фактору з моменту підписання реєстру прав вимоги (а.с.70). На підставі додаткової угоди №27 від 31.12.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2019 року (вже в редакції договору від 31.12.2000 року), укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ТОВ «Таліон плюс», був продовжений строк дії вказаного договору до 31.12.2022 року (а.с.71). На підставі додаткової угоди №31 від 31.12.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2019 року (вже в редакції договору від 31.12.2000 року), укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ТОВ «Таліон плюс», був продовжений строк дії вказаного договору до 31.12.2023 року (а.с.73). 05.05.2022 року на підставі реєстру прав вимоги №175 вимоги щодо відповідачки, на думку позивача, були передані другому кредитору на суму 17718,56 грн., з яких 16400,00 грн. - тіло кредита та 1318,56 грн. - проценти станом на 05.05.2022 року (а.с.75). В подальшому після отримання вимог до відповідачки другий кредитор в межах строку дії первинного договору, а саме можливості нараховувати проценти на протязі 90 днів з дня не виконання вимог за ним провів нарахування процентів за користування коштами первинного кредитора у період з 06.05.2022 року до 10.06.2022 року, у зв`язку з чим заборгованість набула того вигляду, який заявлений у позові, а саме 20198,24 грн., з яких 16400,00 грн. - тіло кредиту та 3798,24 грн. - проценти у період з 11.04.2022 року до 10.06.2022 року (а.с.77). 30.10.2023 року між другим кредитором ТОВ «Таліон плюс» та третім кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №30/1023-01, відповідно до якого другий кредитор передавав, а третім кредитор приймав вимоги щодо боржників за відповідним реєстрами (а.с.48-52). Відносно відповідачки вимоги на суму 20198,24 грн. були передані третьому кредитору на підставі реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 року (а.с.53-54). 30.09.2024 року між третім кредитором та позивачем було укладено договір факторингу №3009/24, відповідно до якого третій кредитор передавав, а позивач як четвертий кредитор приймав вимоги щодо бржників за відповідними реєстрами (а.с.39-43). Відносно відповідачки вимоги на суму 20198,24 грн. були передані позивачу на підставі реєстру боржників до договору факторингу від 30.09.2024 року (а.с.44-45). Вирішуючи справу по суті суд зазначає, що, по-перше, що відсутні докази пролонгування укладеного первинного договору на строк більше 30 днів після 13.03.2022 року, боргу відповідачка перед первинним кредитором не мала зі сплати процентів станом на 08.04.2022 року, а тому взагалі підстави нарахування процентів у період поза межами дії договору з 11.04.2022 року до 10.06.2022 року є порушенням умов укладеного договору, оскільки нарахування процентів можливе виключно в межах строку, на який був укладений договір. Після його закінчення вимоги кредитора забезпечуються виключно нормами ч.2 ст.625 ЦК України, яка відносно правовідносин, що склалися в даній справі, не може бути застосована з 24.02.2022 року до закінчення воєнного стану на підставі п.18 Заключних та перехідних положень ЦК України. Таким чином, нарахування процентів у спірному договорі у вказаний період не є обумовлений нормами укладеного договору та є безпідставним. По-друге, відносно вимог щодо наявності у позивача права на звернення до суду із вимогою до відповідачки, суд зазначає, що з наданих та досліджених судом доказів, відсутня можливість набуття права вимоги до відповідачки не тільки з боку позивача як четвертого кредитора, а й набуття відповідної вимоги і третім, а, навіть, другим кредитором. Доказом вказаних фактів є те, що позивач не надав жодних доказів сплати фінансування за придбані вимоги кожним наступним кредитором в даній справі, що прямо передбачено нормами відповідних договорів факторингу (другим кредитором ТОВ «Таліон плюс» за п.2.3 договору №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з подальшими змінами)(а.с.55, зворотній бік), третім кредитором ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на підставі п.3.1.2 та 5.2.1 договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 року (а.с.48, зворотній бік), позивачем на підставі п.3.3 договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року (а.с.40)). Обов`язок подання вказаних доказів повністю покладається на позивача по справі при зверненні до суду. За відсутності вказаних доказів підстави для задоволення позову відсутні, оскільки не підтверджено право вимоги позивача до відповідачки за відповідним правочином. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судові витрати за результатами розгляду справи слід залишити за позивачем на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed