Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

05 листопада 2024 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з даним позовом шляхом направлення засобами поштового зв`язку і просить стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «Універсал Банк» три відсотки річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання рішенню Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2013 в справі № 357/6949/13-ц за період з 07.10.2021 по 23.02.2022 в розмірі 4211,83 грн, а також суму боргу у вигляді інфляційних втрат за період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року в розмірі 18301,42 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-2008-2458, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 30000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений строк або терміни погашення нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 %. З метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача - 1 15.07.2008 між позивачем та [PERSON] (Відповідач-2) було укладено договір поруки № 003-2008-2458-Р. Крім того 15.07.2008 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-2008-2459, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 15000 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 14,95 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 44,85 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача - 1 15.07.2008 між позивачем та [PERSON] (Відповідач-2) було укладено договір поруки № 003-2008-2459-Р. 28.08.2013 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 357/6949/13-ц про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитними договорами в розмірі 366028,49 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн. Рішення набрало законної сили 17.09.2013. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/6949/13-ц від 28.08.2013 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 366028,49 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн було виконано несвоєчасно - лише у вересні 2024 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 75036416 від 05.09.2024. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для Відповідачів, та з огляду на те, що [PERSON] порушила грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості та несвоєчасно виконала рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2013 у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2024 справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою судді від 15 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 13 січня 2025 року. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів розгляд справи, призначений на 13 січня 2025 року відкладено та призначено на 13 лютого 2025 року. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Відповідачі в судове засідання 13 лютого 2025 року повторно не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 15.07.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-2008-2458, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 30000 Доларів США з процентами за користування кредитом 13,45 % річних (а.с. 10-15) 15.07.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-2008-2459, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 15000 Доларів США з процентами за користування кредитом 14,95 % річних (а.с. 22-27) 15.07.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки № 003-2008-2458-Р за умовами якого поручитель поручається перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 003-2008-2458 від 15 липня 2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 33-35) Крім того 15.07.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки № 003-2008-2459-Р за умовами якого поручитель поручається перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 003-2008-2459 від 15 липня 2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 36-38). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2013 року стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитними договорами в розмірі 366028,49 грн. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати в розмірі 3441,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 05.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження № 75036416 з примусового виконання виконавчого листа № 357/6949/13-ц виданий 02.03.2022 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитними договорами в розмірі 366028,49 грн та судові витрати в розмірі 3441 грн. Виконавчий документ виконано. Борг, витрати виконавчого провадження та основну винагороду приватного виконавця в рамках ВП № 75036416 з боржника стягнуто в повному обсязі (а.с. 43). При вирішенні спору суд виходить з наступного. За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.5 ст.11 та ч.2 ст.509 цього Кодексу у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, зобов`язання можуть виникати з рішення суду. Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 цього Кодексу визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 20.12.2010 у справі № 3-57гс10, від 04.07.2011 у справі № 3-65гс11, від 12.09.2011 у справі № 3-73гс11, від 24.10.2011 у справі № 3-89гс11, від 14.11.2011 у справі № 3-116гс11, від 23.01.2012 у справі № 3-142гс11. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. У цьому випадку Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення з відповідача заборгованості саме в іноземній валюті, тобто прострочена сума визначена у розмірі 75 000,00 доларів США, що передбачає і нарахування 3 % річних саме із 75 000,00 доларів США. Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що була висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Таким чином, рішення судів попередніх інстанцій в частині зазначення гривневого еквівалента розміру стягнутої суми позики, отриманої в іноземній валюті та 3 % річних від простроченої суми, підлягають зміні. Оскільки сторони уклали договір в іноземній валюті 3% річних від простроченої суми мають бути стягнуті у валюті, визначеній договором За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Разом із тим відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі. Отже, за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду (постанова Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16). Враховуючи те, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2013 було стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 366028,49 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн, враховуючи ту обставину, що відповідач порушив грошове зобов`язання з прострочив виконання грошового зобов`язання розмір якого, визначений рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у АТ «Універсал Банк» виникло право на застосування наслідків такого порушення, зокрема у вигляді трьох відсотків річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України. Суд, перевіривши проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, згідно якого розмір інфляційних втрат за період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року становить 18301,42 грн та трьох відсотків річних за період з 07.10.2021 по 23.02.2022, що становить 4211,83 грн встановив, що позовні вимоги підлягають задоволенню (а.с. 41-42). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачів стягується судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved