Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІН Фінанс у задоволенні позову до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», [PERSON] , про визнання іпотекодержателем. 24 січня 2025 року від представника відповідача адвоката Стенюкової Л.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій вона просить стягнути з ТОВ «Він Фінанс» на користь [PERSON] витрати на сплату судового у розмірі 536,80 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 38000 гривень. Заява обґрунтована тим, що до винесення рішення по справі відповідачкою було заявлено про понесені нею витрати на правничу допомогу. До матеріалів справи відповідачем були надані всі докази понесених нею витрат у такому розмірі, окрім акту приймання передачі наданих послуг, який оформлюється після набрання рішення законної сили, і в залежності від результатів розгляду справи. Так, представник відповідача звертає увагу, що протягом п`ятий робочий день після ухвалення рішення припадав на вихідний, тому заява про ухвалення додаткового рішення подана у перший робочий день 20 січня 2025 року. Представник позивача заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу у визначеному вище розмірі, вважаючи їх завищеними та необґрунтованими Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Дослідивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів. рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В судовому засіданні представником відповідача адвокатом Стенюковою Л.М. до закінчення судових дебатів у справі було заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі, визначеному відповідним договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у Постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №372/1010/16-ц. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Згідно позиції Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 04 вересня 2023 року між адвокатом Стенюковою Ларисою Миколаївною та [PERSON] укладено Договір про надання правничої допомоги (т.2, а.с. 41-43). В подальшому, 05 грудня 2024 року між адвокатом та клієнтом укладено ще один договір про надання правничої допомоги (т.5, а.с. 2123). Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2024 року між адвокатом та клієнтом підписано акт-приймання передачі наданих послуг, у відповідності до якого вартість наданих послуг складає 29000 грн. (т.5, а.с. 17), як адвокат отримала від [PERSON] готівкою (т.5, а.с. 18). 20 січня між адвокатом та клієнтом знову складено акт приймання-передачі виконаних робіт, у відповідності до якого адвокат отримала від клієнта ще 9000 гривень (т.5, а.с. 19-20). Оскільки при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, то гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 39 000,00 гривень представником відповідача, окрім Договору, додано також акти приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та довідки про отримання гонорару готівкою. Виходячи з наведеного, враховуючи заперечення зі сторони позивача щодо розміру судових витрат, судом при винесенні рішення 13 січня 20254 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, відповідно ст.141 ЦПК України не вирішувалось. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи та її значення для відповідача, умови укладеного Договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Він Фінанс» на користь [PERSON] витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 15000 гривень, що буде достатнім та співмірним у даній ситуації. Вирішуючи питання щодо стягнення з позивача судового збору сплаченого відповідачем при зверненні до суду і заявою про перегляд заочного рішення, суд дійшов до висновку про наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог частин 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених судових витрат [PERSON] надано квитанцію до платіжної інструкції № 42409595 від 18.09.2023 року на суму 536,80 гривень, призначення платежу судовий збір (т.2, а.с. 28). Таким чином, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача належить стягнути сплачений останньою судовий збір у розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial