Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Споживчого товариства «БУДОВА ПАРК» про захист прав споживача, розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві, повернення паю та стягнення моральної шкоди, в якому посилався на наступні обставини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що\~15.06.2021р. між ним та Споживчим товариством «БУДОВА ПАРК» укладено договір асоційованого членства в споживчому товаристві №1/22. Позивач станом на грудень 2021р. сплатив на користь відповідача пай в розмірі 34754 дол. США у гривневому еквіваленті, що складає 935936 грн., що відповідало графіку у додатку №2 до вказаного договору, тобто виконав прийняті на себе за договором зобов`язання стосовно передачі грошових коштів, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів. Відповідач - Споживче товариство «БУДОВА ПАРК» не виконує свого обов`язку у встановлений строк - 4 квартал 2023 року - передати пайовикові після здачі будинку в експлуатацію двохкімнатну квартиру загальною площею 57,2кв. м. під будівельним номером [ADDRESS] . Станом на 01.07.2024р. будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним гаражем за адресою: [ADDRESS] не розпочиналося та не ведеться. У зв`язку з порушенням умов договору 04.06.2024р. та 26.06.2024р., позивач та його представник надіслали на адресу відповідача заяву про стан проведення будівництва та про намір розірвати зазначений договір, однак відповідач відмовився від їх отримання. Невиконанням умов договору асоційованого членства в споживчому товаристві позивачу завдана моральна шкода, яка виразилася в душевних стражданнях, які поніс позивач в результаті неотримання даного об`єкту нерухомості у власність, йому та членам його сім`ї завдано психологічного удару та приводу для приводу для тривалого душевного хвилювання, яку він оцінив у 50000 грн. Посилаючись на вказане, позивач просить розірвати договір асоційованого членства в споживчому товаристві №1/22, укладений 15.06.2021р. між ним та Споживчим товариством «БУДОВА ПАРК»;, стягнути із Споживчого товариства «БУДОВА ПАРК» на його користь сплачений пайовий внесок у розмірі 1\~425 261,54грн., що в доларовому еквіваленті станом на 16.07.2024р. складає 34754 дол. США та моральну шкоду в сумі 50000 грн.. Ухвалою суду від 22.07.2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 04.10.2024 року засобами поштового зв`язку від представника Споживчого товариства «БУДОВА ПАРК» Новак Л.А. надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач визнав позов частково, а саме в частині розірвання\~Договору асоційованого членства у споживчому товаристві №1/22 від 15.06.2021року та стягнення зі Споживчого товариства «БУДОВА ПАРК» сплачених грошових коштів у розмірі 935936 грн., в решті позовних вимог просив відмовити, посилаючись на таке. Згідно п.п.2.6.,5.2. договору встановлено обов`язок Товариства у випадку розірвання Договору - повернути пайовику всю суму частки, яка фактично була ним внесена в гривні на момент розірвання цього Договору протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання договору на рахунок пайовика, вказаний у договорі або іншим узгодженим сторонами способом або на депозитний рахунок нотаріуса. Враховуючи те, що [PERSON] додав до позовної заяви докази сплати Споживчому товариству «БУДОВА ПАРК» грошових коштів у розмірі 935936 грн., а також факт сплати саме такої суми не заперечується Товариством, при розірванні Договору поверненню позивачу підлягають грошові кошти у розмірі 935936 грн., які отримані відповідачем в якості частки за Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 1/22 від 15.06.2021 року. Позивачем не надано належних та допустимих доказів сплати коштів в еквіваленті 34754 дол.США доларів США, що становить 935936грн. У відповідача відсутній обов`язок з повернення позивачу суми грошових коштів в еквіваленті до долару США, як цього вимагає позивач. Відсутні жодні правові підстави (ані законодавчі, ані договірні) для повернення відповідачем у випадку розірвання Договору будь-якої іншої суми коштів ніж 935936 грн. - сума фактично сплачених позивачем грошових коштів в гривні. Вимога про стягнення з Товариства грошових коштів в еквіваленті долара США не відповідає умовам Договору. 14.10.2024р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 14.11.2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача\~позовні вимоги підтримала повністю із зазначених в позові підстав та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Споживчого товариства «БУДОВА ПАРК»\~в судовому засіданні позов [PERSON] визнала частково, а саме в частині: розірвання Договору асоційованого членства у споживчому товаристві 1/22 від 15.06.2021року, укладеного між [PERSON] та Споживчим товариством «БУДОВА ПАРК»; стягнення зі Споживчого товариства ««БУДОВА ПАРК»» сплаченого пайового внеску у розмірі 935936 гривень; у задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15.06.2021р. між позивачем та Споживчим товариством «БУДОВА ПАРК» укладено договір асоційованого членства в споживчому товаристві за №1/22. Згідно розділу 1 цього Договору відповідно до Статуту Товариства та цього Договору Товариство приймає Пайовика в асоційовані члени Товариства. Пайовик при підписанні даного Договору ознайомився з положеннями Статуту та згоден їх реалізовувати. Відповідно п.1.2 розділу 1 вказаного договору пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї Частки в Товариство, з метою забезпечення Товариством будівництва будинку за рахунок внесеного [PERSON] , а також прийняти на себе в розмірі Цільового внеску як частини витрат, пов`язаних з утриманням товариства і реалізацію статутних цілей і завдань, на умовах цього договору, а Товариство зобов`язується забезпечити будівництво Будинку, і, після здачі Будинку в експлуатацію, передати Пайовикові закріплене за ним об`єкт. Розмір частки, зазначений в пункті 2.1 цього Договору, є остаточним і включає в себе витрати Товариства на забезпечення будівництва Будинку та виконання всіх необхідних дій для завершення будівництва Будинку та здачі його в експлуатацію (Пай), а також витрати на утримання Товариства та реалізацію їм заданих цілей та завдань (Цільовий внесок), крім випадків, зазначених в п.2.8 цього Договору.(а.с.11-19) Відповідно до Додатку № 1 до Договору пайовикові після здачі будинку в експлуатацію передається товариством двохкімнатна квартира загальною площею 57,2 кв. м. під будівельним номером [ADDRESS] .(а.с.20) Відповідно до пункту 2.1. Договору Пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести частку в розмірі, еквівалентному 45760,00 доларів США, що на момент укладення Договору становить 1\~234 605,00 грн. виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США, встановленого на інтернет сторінці за адресою: http://minfіn.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом, що на дату укладення Договору становить 26.9800 грн. за 1 долар США. Внесення Частки Пайовиком здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства та/або внесення готівкових коштів в касу товариства в національній валюті України згідно Додатку № 2 до цього договору.(п.2.2. договору) Згідно до пункту 2.6. Договору у випадку, коли за цим Договором передбачається повернення Частки (частини Частки) Пайовику, сума коштів, що повертають, визначається розміром фактично сплачених грошових коштів в гривні на момент повернення за вирахуванням санкцій за невиконанням Пайовиком своїх зобов`язань, при цьому Частка, яка підлягає поверненню, не індексується і на неї не нараховуються відсотки. Згідно пункту 7.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до пункту 3.1.5. Пайовик має право вимагати від Товариства розірвання даного Договору в разі невиконання товариством своїх зобов`язань згідно п. 4.2.1. цього Договору і повернення фактично внесеної частки на момент розірваного Договору, протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання цього Договору. Згідно пункту 4.2. Товариство зобов`язано: забезпечити будівництво будинку в строк - 4 квартал 2023 року (п. 4.2.1.), сумлінно виконувати Договір щодо Пайовика (п. 4.2.6.) У разі дострокового розірвання Договору з причин, пов`язаних з невиконанням Товариством своїх зобов`язань за цим Договором (а саме - п. 4.2.1.) повернути Пайовикові фактично внесену ним частину частки, відповідно до п.п.2.3., 2.5. та 2.6 цього Договору. (абз. 2 п.4.2.7.) Відповідно до пункту 5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, а у випадках, не передбачених договором, відповідно до чинного законодавства України. Пунктом 3.2.7. Договору передбачено, що в ході будівництва Будинку у зв`язку з технологічною необхідністю та іншими обставинами, що обумовлюють затримку будівництва будинку, товариство має право переносити строк закінчення будівництва будинку, але не більше ніж на 6 (шість) місяців. Згідно пункту\~5.2.\~Договору\~у\~разі прострочення\~у\~виконанні\~зобов`язання по\~п.\~4.2.1.\~цього\~Договору\~з боку\~Товариства\~більш\~ніж на\~180\~днів,\~з\~урахуванням\~п.\~3.2.7.\~Договору,\~Товариство\~на\~письмову вимогу\~Пайовика\~виплачує\~Пайовикові штраф\~в\~розмірі\~0,01%\~від\~розміру\~невиконаного зобов`язання\~за\~кожен\~день прострочення,\~починаючи\~з\~181\~дня\~прострочення\~виконання.\~У\~випадку\~розірвання Договору\~за\~ініціативою\~Пайовика,\~якщо\~Товариство\~прострочило виконання\~п.\~4.2.1.\~цього\~Договору,\~Товариство\~зобов`язано\~повернути пайовику\~всю\~суму частки, яка фактично була ним внесена на момент розірвання цього Договору на протязі 20-ти банківських днів з моменту розірвання Договору на рахунок Пайовика, вказаний в даному Договорі або іншим узгодженим сторонами способом або на депозитний рахунок нотаріуса. Відповідно до Додатку № 2 до Договору, сторони визначили наступний порядок та строки внесення частки: внесення грошової суми в еквіваленті 32000,00 доларів США (863360,00 грн.) не пізніше 15.06.2021 року; 1377,00 доларів США (37152,00 грн.) не пізніше 15.09.2021 року; 1377,00 доларів США (37152,00 грн.) не пізніше 15.12.2021 року; 1377,00 доларів США (37152,00 грн.) не пізніше 15.03.2022 року; 1377,00 доларів США (37152,00 грн.) не пізніше 15.06.2022 року; 1377,00 доларів США (37152,00 грн.) не пізніше 15.09.2022 року; 1377,00 доларів США (37152,00 грн.) не пізніше 15.12.2022 року; 1377,00 доларів США (37152,00 грн.) не пізніше 15.03.2023 року; 1377,00 доларів США (37152,00 грн.) не пізніше 15.06.2023 року; 1377,00 доларів США (37152,00 грн.) не пізніше 15.09.2023 року; 1367,00 доларів США (36877,00грн.) не пізніше 01.12.2023р. На виконання своїх зобов`язань за Договором [PERSON] сплатив на користь Споживчого Товариства «БУДОВА ПАРК» суму 935936,00грн., що підтверджується: -квитанція до прибуткового касового ордера № 1362 від 15.06.2021р. - 49990,00 грн. (курс 26.98 грн. за 1 дол.) 1852,85 дол. США; -квитанція до прибуткового касового ордера № 1367 від 16.06.2021р. - 49990,00 грн. (курс 26,93 грн. за 1 дол.) 1856,29 дол. США; -квитанція до прибуткового касового ордера № 1378 від 18.06.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.17 грн. за 1 дол.) 1839,90 дол. США; -квитанція до прибуткового касового ордера № 1391 від 23.06.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.31 грн. за 1 дол.) 1830,47 дол. США; -квитанція до прибуткового касового ордера № 1398 від 24.06.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27,27 грн. за 1 дол.) 1833,15 дол. США; -квитанція до прибуткового касового ордера № 1410 від 29.06.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27,40 грн. за 1 дол.) 1824,45 дол. США; -квитанція до прибуткового касового ордера № 1438 від 02.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.38 грн. за 1 дол.) 1825,79 дол. США; - квитанція до прибуткового касового ордера № 1448 від 05.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.41 грн. за 1 дол.) 1823,79 дол. СШ; - квитанція до прибуткового касового ордера № 1460 від 06.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.29 грн. за 1 дол.) 1831,81 дол. США. - квитанція до прибуткового касового ордера № 1475 від 07.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.25 грн. за 1 дол.) 1834,50 дол. США. - квитанція до прибуткового касового ордера № 1491 від 08.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.30 грн. за 1 дол.) 1831,14 дол. США. - квитанція до прибуткового касового ордера № 1502 від 09.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27,29 грн. за 1 дол.) 1831,81 дол. США. - квитанція до прибуткового касового ордера № 1524 від 12.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.32 грн. за 1 дол.) 1829,80 дол. США. - квитанція до прибуткового касового ордера № 1527 від 13.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.29 грн. за 1 дол.) 1831,81 дол. США. - квитанція до прибуткового касового ордера № 1542 від 14.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.32 грн. за 1 дол.) 1829.80 дол. США. - квитанція до прибуткового касового ордера № 1553 від 15.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.30 грн. за 1 дол.) 1831,14 дол. США. - квитанція до прибуткового касового ордера № 1575 від 19.07.2021р. - 13530,00 грн. (курс 27.23 грн. за 1 дол.) 496,88 дол. США. - квитанція до прибуткового касового ордера № 1564 від 16.07.2021р. - 49990,00 грн. (курс 27.29 грн. за 1 дол.) 1831,81 дол. США; - квитанція до прибуткового касового ордера №1705 від 12.08.2021р. 49000грн. (курс 26.80грн. за 1 дол.) 1828,36 дол.США; - квитанція до прибуткового касового ордера №1712 від 13.08.2021р. 23567грн. (курс 26.77грн. за 1 дол.) 880,69 дол.США. Таким чином, станом на липень 2021 року на виконання умов Договору позивачем були внесені грошові кошти в сумі 935936 грн., що в еквіваленті дорівнює 34377,24 доларів США. Інших доказів щодо сплати внесків позивачем надано не було. При цьому Споживче товариство «БУДОВА ПАРК», отримавши від [PERSON] грошові кошти за період з 15.06.2021 року по 13.08.2021 року в загальному розмірі 935936 грн., свої зобов`язання забезпечити фінансування будівництва будинку взагалі не виконало, оскільки будівництво будинку не було розпочато станом на четвертий квартал 2023 року, тобто майже через 1,3 року після підписання Договору. У зв`язку з порушенням умов договору 04.06.2024р. та 26.06.2024р. позивач та його представник надіслали на адресу відповідача заяву про стан проведення будівництва та про намір розірвати зазначений договір, однак відповідач відмовився від їх отримання.(а.с.29-34) 04.07.2024р. представник позивача на адресу Державної інспекції архітектури та містобудування України направила запит стосовно надання інформації щодо надання дозволу на проведення будівельних робіт для об`єкта капітального будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним гаражем за адресою: [ADDRESS] та хто являється замовником та забудовником об`єкта капітального будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним гаражем за адресою: [ADDRESS] . (а.с.35-36) Листом Державної інспекції архітектури та містобудування України від 09.07.2024р. представника позивача повідомлено, що в Реєстрі будівельної діяльності за параметром пошуку «адреса об`єкта будівництва: м. Одеса, площа Михайлівська,16» виявлено, що наявна інформація про зареєстроване Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомлення про початок виконання підготовчих робіт від 29.10.2020р. №ОД020201029824 «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним гаражем за адресою: м. Одеса, площа Михайлівська,16», замовником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Михайлівський маєток».(а.с.37-38) Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які є загальнодоступними, земельна ділянка кадастровий №5110137300:18:010:0007, на якій повинно бути збудовано об`єкт нерухомості, площею 0,5179 га, цільового призначення - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, адреса будівництва: [ADDRESS] , додаткові відомості: категорія земель: землі житлової та громадської забудови, зареєстрований договір оренди від 05.07.2017р. за 1377. Орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «Михайлівський замок». Орендодавець: Одеська міська рада, що діє від імені та в інтересах територіальної громади міста Одеси. Строк дії оренди - до 05.07.2022р. Тобто строк користування земельною ділянкою у орендаря ТОВ «Михайлівський замок» закінчився. Щодо розірвання Договору асоційованого членства в споживчому товаристві 1/22 від 15.06.2021р. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Підставою для тлумачення судом правочину є наявність спору між сторонами щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів у тексті всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір. У той же час тлумачення не може створювати нові умови договору, а виключно роз`яснює існуючі умови угоди. Тобто суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов. Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складають права та обов`язки сторін, то тлумачення потрібно розуміти як спосіб виконання сторонами умов правочину. У цій справі сторони погодили, що одиницею виміру суми коштів за цим зобов`язанням є долар США (валюта зобов`язання). Валютою платежу сторони у договорі визначили національну валюту - гривню. Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, а вразі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на то вона розраховувала при укладенні договору. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2020 р. у справі № 199/3846/19 навів критерії, які необхідно враховувати при оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання. Істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. \~ \~ \~ \~ Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» - позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Споживче Товариство «БУДОВА ПАРК» не виконало свій обов`язок у встановлений строк, який остаточно сплинув у липні 2024 року, передати пайовикові після здачі будинку в експлуатацію двокімнатну загальною площею 57,2 кв. м. під будівельним номером [ADDRESS] , оскільки будівництво взагалі не відбувалось з червня 2021 року по липень 2024 року, що є істотним порушенням умов договору. Позивач втратив можливість отримати у власність після здачі будинку в експлуатацію двокімнатну загальною площею 57,2 кв. м. під будівельним номером [ADDRESS] , оскільки таке будівництво неможливе за законом, тобто потерпіла сторона не може використати результати договору. Таким чином, належним виконанням зобов`язання, яке виникло між сторонами, є повернення Товариством позивачу грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 34377,24 доларів США на момент платежу. Така позиція суду ґрунтується на положеннях постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16, за якою зроблено висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України: 78. Відсутність у договорі посилання на валюту платежу не спростовує вимог публічного порядку про те, що на території України гривня є єдиним засобом платежу незалежно від валюти зобов`язання, що виникло між фізичними особами резидентами. 79. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Велика Палата Верховного Суду вказала, що за частиною другою статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У цій справі спір виник у зв`язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку договірного зобов`язання, в зв`язку з чим спір підлягає вирішенню судом. На момент розгляду справи судом платіж на виконання умов договору відповідач не здійснив. Стягнення заборгованості за договором у судовому рішенні підтверджує наявність між сторонами невиконаного зобов`язання та обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора в межах процедури виконання судового рішення (виконавчого провадження). Тому, формулюючи висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Тому стягнення з Товариства на користь позивача грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 34377,24 доларів США, має бути здійснена на момент платежу, а не на станом на 19.07.2024 року, тобто фактично на момент подання позовної заяви. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача визнано позовні вимоги в частині розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві №1/22 від 15.06.2021 року. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, як обґрунтовані та доведені. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір розірваний у зв`язку з істотними порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору. Позивач вважає збитками суму сплачених на користь Споживчого Товариства «БУДОВА ПАРК» грошових коштів, в еквіваленті 34754 доларів США за середнім курсом обміну валюти в комерційних банках від 16.07.2024р. в національній валюті 1\~425 261,54 грн., тобто курсову різницю. Відповідач, не погоджуючись з позицією позивача, вказує, що Товариство отримало від позивача 935936 грн. внесеної ним частки за Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 1/22 від 15.06.2021 року. Вказаним Договором асоційованого членства встановлено обов`язок Товариства у випадку розірвання Договору - повернути пайовику всю суму частки, яка фактично була ним внесена в гривні на момент розірвання цього Договору (п. 2.6., 5.2. Договору). Встановлено право пайовика вимагати від Товариства повернення фактично внесеної ним частки на момент розірвання Договору (п. 3.5. Договору). Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Зазначений в пункті 2.1. Договору розмір Частки, закріплений в гривні, в частині не оплаченої Пайовиком може бути проіндексований (збільшений) Товариством в односторонньому порядку, під час дії цього Договору, і разі збільшення вартості долара США по відношенню до гривні, виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США, встановленого на інтернет сторінці за адресою: http://minfіm.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, що на дату укладенні Договору становить 26,9800 гривень за 1 долар США. Індексація проводиться щодо сум внесених після укладення цього Договору, в разі збільшення вартості долара США шляхом множення на курсову різницю, і порядку, передбаченому Додатком № 2. Розмір Частки, закріплений в еквіваленті долара США, індексуванню не підлягає. Пайовик вносить Частку (або її частину, згідно з графіком) виключно в національній валюті України гривні - виходячи з розміру Частки (або її частини), закріпленого в еквіваленті долара США, виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США, встановленого на інтернет сторінці за адресою http://minfin.com.ua/currency/auction/uscl/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом. Задовольняючи в цій частині позов частково, суд виходить з того, що позивач в обґрунтування позовних вимог визначає як збитки «курсову різницю», при цьому Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2020 року по справі № 127/27222/16-ц та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 по справі № 750/8676/15-ц вказують, що «курсова різниця» жодним чином не може бути ані збитками, ані упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Абзацом другим частини третьої статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На вказані правовідносини поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів.». У постанові Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 607/1569/19 (провадження № 61-5516св20) міститься висновок про те, що правовідносини між будівельною компанією (виробником), видом діяльності якого є будівництво житлових і нежитлових будівель, і позивачем як споживачем (замовником) необхідно кваліфікувати як угоду про послугу - будівництво житла. Договір про послуги з будівництва житла, укладений між будівельною компанією (виробником) і споживачем (замовником будівництва), є змішаним, містить елементи також договору підряду, тому до таких правовідносин підлягають застосуванню норми частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо стягнення пені. Крім того, дія Закону України "Про захист прав споживачів" поширюється також на правовідносини, які виникли на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, стороною яких є фізична особа, метою якої є придбання житла для власних потреб. Тому суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо застосування до вказаних правовідносин Постанови Верховного суду від 03.04.2024 року у справі № 357/6883/22, оскільки у цій справі зазначений зовсім інший характер правовідносин, а саме будівництво нежитлового приміщення для використання у комерційній діяльності, про що і зазначає колегія суддів та наводить у якості прикладу правильного застосування Закону України «Про захист прав споживачів» наведену вище постанову. Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або договором. Зокрема, у разі несвоєчасного введення будинку в експлуатацію. Відповідне положення міститься у\~постанові КЦС ВС від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/3509/18. Пункт 5 частини першої статті 4\~Закону "Про захист прав споживачів"\~передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та\~моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону "Про захист прав споживачів"\~термін "продукція" у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. За змістом частини другої статті 22 Закону "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З огляду на викладене слід зазначити, що виходячи з положень статей 16 і 23\~ЦК\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися\~у будь-якому випадку її спричинення\~- право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону України "Про захист прав споживачів" прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. З наведеного вбачається, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі,\~якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК і статей 4 та 22 Закону України "Про захист прав споживачів" навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Вказана правова позиція викладена у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у сумі 50000 грн., мотивуючи її тим, що в результаті невиконання відповідачем умов договору та неотриманням даного об`єкту нерухомості у власність йому та членам його сім`ї спричинені душевні страждання, завдано психологічного удару та приводу для тривалого душевного хвилювання. Суд оцінює обставини життя позивача у сукупності на підставі даних, що були отримані безпосередньо судом під час судових засідань, зокрема позивач двічі намагався зв`язатися з представниками відповідача для з`ясування обставин виконання договору та долі його затрачених коштів, але такі дії позивача виявилися марними, відповідач ігнорував його звернення, що підтверджується поясненнями сторін у ході судових засідань та матеріалами справи (а.с. 30-31, 34-38). Тому, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20\~000 грн.. Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем при подачі позову до суду не було сплачено судовий збір у відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» Таким чином, стягненню з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору у розмірі 15450грн. 25коп. (1211,20 - за немайнову вимогу про розірвання договору + 1% від суми 1\~423\~905 грн.28 коп. за майнову вимогу = 14293,05грн. =15450,25).

Outcome: partial