Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Герасимчук О.О.звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 09.08.2003,виконавчим комітетом Краснопольської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 7 та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 122,20 грн та понесені витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн. Позивач вказує, що фактичні сімейні та шлюбні відносини між подружжям припинилися, через непорозуміння та відсутність взаємоповаги один до одного. Сторони тривалий час проживають окремо, спільного бюджету не ведуть. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 10.12.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.16). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У судове засідання позивач не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, її представник адвокат Герасимчук О.О.у позовній заяві просив розглядати справу у їх відсутністю, позовні вимоги підтримали. (а.с.27). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с.17 на зворотному аркуші, 22). Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Відповідно до ст.\~51Конституції\~України шлюб\~ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110цього Кодексу. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як встановлено у судовому засіданні сторони 09.08.2003зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Краснопольської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданого повторно17.12.2019 (а.с. 7). \~ \~ \~ \~ З отриманих відомостей ЄДДР вбачається, що громадянин [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04.12.2013 року по теперішній час (а.с.15). Згідно відповіді Міністерства соціальної політики України від 30.12.2024 вбачається, що станом на 27.12.2024 в ЄІБД ВПО інформація щодо громадянина [PERSON] відсутня. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин між сторонами, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено взаємопорозуміння, кожен живе окремим життя, шлюб існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. 11.11.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги (а.с.9). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Верховний Суд у своїй Постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. У свою чергу, будь-яких документів на підтвердження факту надання правової допомоги та понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано не було, що унеможливлює встановити, що заявлені витрати були дійсно понесені позивачем у зв`язку із представництвом її інтересів у суді за даною цивільною справою. Таким чином, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим заявлені витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь позивача. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved