Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

У веерсні 2023 року [PERSON] звернувася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] у якому просив постановити рішення, яким визнати спільним майном подружжя: -??трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м; -двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,96 кв.м; -двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,50 кв.м; -двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 81,8 кв.м; -грошові кошти в сумі 1 539 240 грн., які становлять вартість легкового автомобіля моделі «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . В порядку розподілу спільного майна подружжя: -припинити право власності [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,5 кв.м. -припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м. Визнати та залишити за [PERSON] : -право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,5 кв.м.; -право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м. Визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,96 кв.м. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 769 620 грн., які становлять 1/2 частину вартості легкового автомобіля моделі «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що із [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2003 року до 24.03.2022 року від якого у них є двоє спільних дітей з яких на цей час донька [PERSON] , [INFO] є неповнолітньою. Спільне сімейне життя у сторін не склалося, що призвело до припинення турботи один про одного та остаточного припинення сімейних стосунків з вересня 2021 року. За час спільного сімейного життя сторонами було придбано: -31.01.2014 року у спільну часткову власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м із реєстрацією на [PERSON] та [PERSON] по частки у праві власності на кожного; -25.03.2016 року двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,96 кв.м, зареєстрованої на ім`я [PERSON] ; -17.02.2017 року двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,50 кв.м., зареєстрованої на ім`я [PERSON] ; -14.11.2020 року двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 81,8 кв.м, яка була придбана за договором купівлі продажу матір`ю [PERSON] та подарована [PERSON] ; -13.06.2017 року легковий автомобіль моделі «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Оскільки сторони не дійшли порозуміння щодо добровільного розподілу спільного майна подружжя, при цьому [PERSON] 08.02.2022 року продала спільний автомобіль «Lexus RX 200T», 2016 року випуску без згоди [PERSON] за свідомо заниженою ціною, а насправді його вартість складає 1 539 240 грн., просив про задоволення позовних вимог. Заперечуючи проти первісного позову [PERSON] подала зустрічну позовну заяву із вимогами до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя у якому просила визнати спільним майном подружжя: -??трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м; -двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,50 кв.м. В порядку розподілу спільного майна подружжя: -припинити право власності [PERSON] на частину трикімнатної квартири [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічної позовної заяви [PERSON] звертала увагу на те, що спільне нерухоме майно сторін є неподільними речами і складається із декількох об`єктів спільне володіння та користування якими з огляду на їх неприязні стосунки є неможливим, а тому це майно слід ділити між сторонами в натурі. Також, [PERSON] просила врахувати суд, що дійти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні, що є підставою для відступлення від рівності часток подружжя при поділі майна на її користь. В процесі розгляду справи [PERSON] подав заяву про збільшення розміру позовних вимог у якій просив: визнати спільним майном подружжя: -??трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м; -двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,96 кв.м; -двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,50 кв.м; -грошові кошти в сумі 1 411 254 грн., які становлять середню ринкову вартість легкового автомобіля моделі «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . В порядку розподілу спільного майна подружжя: -припинити право власності [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,96 кв.м; -припинити право власності [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; -припинити право власності [PERSON] на частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м; -припинити право власності [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,5 кв.м.; Визнати за [PERSON] право власності на: -двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,96 кв.м. -двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] право власності на: - частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м; -на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,5 кв.м.; -залишити у власності [PERSON] частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 98 859 грн. 82 коп., які становлять грошову компенсацію різниці між вартістю частини спірного нерухомого майна із вартістю спірного нерухомого майна яке визнається її власністю та 705 627 грн. 25 коп. грошової компенсації вартості частини легкового автомобіля моделі «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Крім іншого, просив стягнути понесені судові витрати у розмірі 18 975 грн. 38 коп. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав первісний позов з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. [PERSON] та її представник в судовому засіданні не заперечували проти поділу спільного майна подружжя, однак не погоджувалися з об`ємом майна для поділу визначеного [PERSON] , його вартістю та запропонованим порядком. А тому, просили суд виходити при поділі спільного майна подружжя із запропонованого в зустрічній позовній заяві порядку і способу розподілу з врахуванням інтересів дітей, які залишились проживати разом з матір`ю. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, вислухавши пояснення представників сторін та [PERSON] судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 02.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №173, після реєстрації одруження дружина взяла прізвище « [PERSON] ». Від зареєстрованого шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є двоє дітей: повнолітній син [PERSON] [INFO] та малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] . Заочним рішенням Оболонського районного суду м Києва від 22.02.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно відмітки суду рішення набрало законної сили 22.03.2022 року. Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) і вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено та підтверджено наданим документами, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбано наступне майно: -25.03.2016 року двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,96 кв.м, зареєстрованої на ім`я [PERSON] ; -17.02.2017 року двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,50 кв.м., зареєстрованої на ім`я [PERSON] ; -легковий автомобіль моделі «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] . Здійснюючи поділ майна подружжя суд звертає увагу на те, що у відповідності до положень ст. 60 СК України, реєстрація прав на майно придбаного під час шлюбу лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Право власності на зазначені вище об`єкти, вартість, джерела і час їх придбання, а також реєстрації підтверджується матеріалами справи, та не заперечуються сторонами, а отже є спільним майном подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. За таких обставин, суд визнає спільною сумісною власністю подружжя та здійснює поділ по частині наступного майна: -двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,96 кв.м; -двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,50 кв.м. За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При цьому, суд враховує, що легковий автомобіль марки «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , був спільною сумісною власністю подружжя, однак відчужений [PERSON] 08.02.2022 року, а отже не може бути поділений між подружжям. Вказані обставини підтверджуються рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року, яким, крім іншого, встановлено, що доводи [PERSON] про використання коштів від продажу автомобіля 196 000 грн. в інтересах сім`ї не підтверджено, а виконання нею боргових зобов`язань перед сторонніми особами не свідчить про те, що запозичені кошти витрачались в інтересах сім`ї та на що саме. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Згідно Висновку судового експерта [PERSON] за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 18.12.2023 року середня ринкова вартість автомобіля «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] станом на дату проведення експертизи становить 1 411 254 грн. 50 коп. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. В судовому засіданні з`ясовано та підтверджено [PERSON] , що автомобіль «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] на час розгляду справи в суді повернувся у її користування, при цьому остання не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження незадовільного стану автомобіля та його вартості менше ринкової. Таким чином, на думку суду при відчуженні автомобіля марки «Lexus RX 200T», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] було занижено його вартість, яка значно відрізнялась від ринкової, а отже при визначенні суми компенсації частини його вартості, [PERSON] має бути сплачено [PERSON] 705 627 грн. 25 коп., що є частиною його середньої ринкової вартості (1 411 254,50 / 2=705 627, 25). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обома з подружжя пропонувалось включити до переліку поділу майна трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 126,53 кв.м придбану 31.01.2014 року в спільну часткову власність. За правилами ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. З огляду на положення ст.ст. 69, 70 СК України, у подружжя виникає право на поділ майна, що належить їм саме на праві спільної сумісної власності. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності із розміром частки кожного по частині. Таким чином, частки [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] визначені при її придбанні і оформленні, а отже вказане нерухоме майно не є спільною сумісною власністю і не може бути предметом поділу між подружжям в межах розгляду даної справи. Також, не підлягає поділу квартира [ADDRESS] , яка згідно відомостей реєстру речових прав на нерухомість належить [PERSON] на підставі договору дарування від 14.11.2020 року, а отже є її особистою власністю. За правилами п.2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно , набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім"ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При цьому, в судовому засіданні [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності беззаперечних обставин та умов що мають істотне значення для можливості відступлення від рівності часток подружжя при поділі спільного сумісного майна подружжя на її користь. Більше того, при вирішенні даного питання судом враховано, що [PERSON] , повнолітній син [PERSON] , [INFO] та малолітня донька [PERSON] , [INFO] зареєстровані та безперешкодно проживають в трикімнатній квартирі [ADDRESS] , яка є спільною частковою власністю подружжя. Також, [PERSON] , крім спільного сумісного майна подружжя на праві особистої власності належить інше вартісне нерухоме майно і, саме вона була ініціатором продажу сумісного автомобіля за ціною, що не відповідала його ринковій вартості. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплата [PERSON] судового збору у розмірі 13 420 грн. підтверджується квитанцією від 08.06.2023 року, а розмір витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 5018 грн. квитанцією від 28.11.2023 року. Сплата [PERSON] судового збору у розмірі 8 196 грн. 94 коп. підтверджується квитанцією від 24.10.2023 року та у розмірі 5 368 грн. квитанцією від 06.12.2023 року. При цьому, вирішуючи питання про стягнення судового збору та компенсацію понесених судових витрат суд враховує часткове задоволення первісного та зустрічного позовів і вважає доцільним здійснити взаємозарахунок задоволених до сплати сум і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] лише 2 923 грн. 58 коп. в рахунок компенсації спільно понесених судових витрат, що є різницею після їх часткового задоволення. Враховуючи зазначене, відповідно до ст.ст. 358, 367, 372, 386, 392, 194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57, 69, 70 Сімейного кодексу України, ,

Outcome: partial