Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Заявник звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить суд: встановити факт батьківства [PERSON] [INFO] , стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що з квітня 2006 року заявниця проживала разом із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю як подружжя. [INFO] народився син [PERSON] , але оскільки заявниця та [PERSON] , не перебували у шлюбі, батько дитини був записаний відповідно до ст.. 135 Сімейного кодексу України. Але вони всі в трьох проживали однією сім`єю, [PERSON] , виховував свого сина,піклувався про нього та повністю його утримував. 01.04.2022 року [PERSON] , та [PERSON] , одружилися. 09.09.2022 року [PERSON] був призваний [INFO] на військову службу по мобілізації. 03.07.2024 року заявницею було отримано сповіщення від [INFO] , про те, що [PERSON] , загинув [INFO] при виконанні бойового завдання. 08.07.2024 року заявниця отримала свідоцтво про смерть. Оскільки їх син, [PERSON] , втратив свого батька годувальника, заявниця вирішила встановити факт смерть. Ухвалою суду від 07.01.2025 року було відкрито провадження у справі, залучено Міністерство оборони України до участі у справі як заінтересовану особу, призначено судове засідання на 30.01.2025 року. У судовому засідання 30.01.2025 року заявниця [PERSON] вимоги заяви підтримала. Представник Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя, надавзаяву від 30.01.2025, за змістом якої просять розглядати справу за їх відсутності. Заінтересована особа - Міністерство оборони України надала пояснення від 28.01.2025 року за змістом яких, вважають що доводи заявниці є необґрунтованими, оскільки заявниця не надала належним та допустимих доказів того, що [PERSON] , визнав себе саме біологічним батьком [PERSON] , що в свою чергу унеможливлює задоволення відповідної заяви. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відомості про батька дитини вказані на підставі статті 135 Сімейного кодексу України зі слів матері. 01.04.2022 року [PERSON] , та [PERSON] , одружилися, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Копією домової книги, актом фактичного місця проживання [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] проживав за однією адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , [PERSON] . 09.09.2022 року [PERSON] , був призваний [INFO] на військову службу по мобілізації. 03.07.2024 року заявницею було отримано сповіщення від [INFO] , про те, що [PERSON] , загинув [INFO] при виконанні бойового завдання. Відповідно до висновку експерта від 22.11.2024 року № СЕ-19/104-24/39071-БД, [PERSON] , може бути сином [PERSON] , не менше ніж 99,9999997342169 %. У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Крім того, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, відповідно до ч.1 ст.121 Сімейного кодексу України (далі - СК України) права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122та 125цього Кодексу. Згідно ч.2ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ч.1ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 15.05.2006,№ 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Отже, встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли ймовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 15.05.2006№ 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згадані вище по тексту рішення докази підтвердили викладені заявницею обставини, переконують суд в тому, що батьком неповнолітнього сина заявниці є [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що заінтересована особа Міністерство оборони України не надало будь-яких відомостей про звернення інших осіб для отримання грошової допомоги у разі загібелі військовослужбовця, у суду відстутні підстави вважати, що існує спір про право. За наведеного та

Outcome: approved