Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту- відповідач, [PERSON] ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі матері у вихованні дитини шляхом встановлення графіку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 02 жовтня 2020 перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.09.2023 шлюб між сторонами розірвано. Між сторонами виник конфлікт з приводу місця проживання дитини, також відповідач перешкоджає у спілкуванні з дитиною. Малолітній син проживає з батьком, проте позивач бажає мати безперешкодне спілкування з дитиною за допомогою телефонного зв`язку та зв`язку через месенджери в мережі Інтернет та якомога частіше бачитися з дитиною. На підставі вищевикладеного позивач просить визначити графік спідкування з дитиною [PERSON] , [INFO] шляхом побачення з дитиною кожну п`ятницю, суботу та неділю починаючи з 18:00 п`ятниці до 18:00 понеділка кожного тижня за місцем проживання матері. Безперешкодно встановити зв`язок з дитиною в телефонному режимі або режимі (Вайбер, Вотсапп, Скайп, Телеграм) інші аналоги подібних способів зв`язку щодня безперешкодно та без буль-яких обмежень. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2024 позовну заяву залишено без руху. 13.05.2024 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.2024 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.2024 позовну заяву залишено без руху. Позивач належним чином та у встановлений судом строк усунула вказані недоліки. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.05.2024 відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 18.06.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2024, яка занесена до протоколу судового засідання задоволено клопотання про долучення доказів, відповідно до ст. 83 ЦПК України. 19.06.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо позовних вимог, вказав, що більш доцільно і сприятливо для дитини проживати з батьком, так як він має власне житло в якому проживає з дитиною, має постійне місце роботи, має достатній дохід, надав акт обстеження житлових умов, де проживає дитина, самостійно забезпечує дитину усім необхідним, самостійно влаштував та забезпечує відвідування дитиною дитячого дошкільного закладу, самостійно забезпечує лікування дитини, так як дитина має деякі вади розвитку. Після розлучення позивачка виїхала за кордон в Нідерланди та перебувала там близько року, за цей час вона зрідка телефонувала щоб запитати про сина, за майже рік вона жодного разу не надіслала дитині подарунка, за весь час не забажала прийняти жодної фінансової участі у забезпеченні сина. Відповідач ніяким чином не перешкоджає позивачці в побаченнях з сином, а навпаки сам пропонує їй різні варіанти, коли в першу чергу для дитини будуть зручні такі побачення. На підставі вищевикладеного просив відмовити у задоволенні позову. 09.07.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому вказує, що є листування де вона писала відповідачу, що хоче побачити і привітати сина з днем народження, на що відповідач прочитав та проігнорував дане повідомлення, протягом листування відповідач написав приїзджати та гуляти з сином в його кімнаті, а він в цей час вийде на вулицю чи буде в іншій кімнаті, вона відмовилася, так як відповідач чинив над нею домашнє насильство при малолітній дитині, украв її телефон та кредитні кошти. Щоб уникнути мобілізації відповідач хотів розлучитися з позивачкою і забрати сина, зробити дружину психічно хворою, що не здатна виховувати сина, проте вона відмовилася і він чинив домашнє насильство над нею при малолітній дитині. Позивач бачилася з сином в садочку, але згодом відповідач перестав водити сина в садок. 16.07.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначає, що позивачем жодним чином не підтверджено обставини про які вона зазначає. 02.08.2024 від третьої особи надійшов висновок про визначення способів участі матері у вихаванні малолітньої дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.09.2024, яка занесена до протоколу судового засідання долучено відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.09.2024, яка занесена до протоколу судового засідання долучено відповідь на відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 179 ЦПК України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.09.2024, яка занесена до протоколу судового засідання долучено заперечення на відповідь на відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 180 ЦПК України. 16.09.2024 від позивача надійшли письмові пояснення на заперечення на відзив. 16.07.2024 від представника позивача надійшла заява про долучення висновків Верхового Суду. 14.08.2024 від відповідача надійшла заява про витребування доказів. 10.09.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено письмові пояснення на заперечення на відзив до матеріалів справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено заяву представника позивача до матеріалів справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, оскільки позивачем власноруч надано відомості які просив витребувати відповідач. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено заяву представника позивача про долучення доказів, відповідно до ст. 83 ЦПК України. 21.10.2024 від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2024 відмовлено в прийнятті заяви про зміну предмету позову. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 09.12.2024 від позивача надійшла письмова промова у судових дебатах. Представник позивача у судовому засіданні 11.12.2024 надала пояснення, в яких позовні вимоги підтримала. Повідомила, що стороною відповідача без згоди позивача було відібрано дитину та вчинено домашнє насильство. Позивач наголошує на тому, що хоче проводити час з дитиною, брати участь у вихованні тощо, але відповідач чинить цьому перешкоди. Просила вважати висновок неповним, під час розгляду справи відповідачем був наданий висновок психологічного дослідження, де зазначно, що у дитини є комунікативна дисфункція через те, що дитина не спілкується з матір`ю, висновок психолога був проведений без участі матері, просила суд не брати його до уваги. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні 22.01.2025 надав пояснення, вказав, що заперечує лише щодо того, щоб син залишався на ніч у позивачки, оскільки вона може вивезти дитину за кордон. Щодо спілкування матері з дитиною не заперечує, з єдиною умовою у його присутність. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні 22.01.2025 надала пояснення, вказала, що сторона відповідача позов не визнає в повному обсязі, але разом з тим, визнає право спілкування матері з дитиною, у позивача немає бажання спілкуватися з дитиною, позивач залишила дитину у 2 роки. Не заперечують право матері бачити дитину. Просила визнати позов таким, що не підлягає задоволенню. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, в матерілах справи міститься лист про розгляд справи без їх участі та просили винести рішення з максимальним врахуванням інтересів дитини. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши повно та всебічно матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 02 жовтня 2020 сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстровано Дніпровським районним у місті Києві віділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1824 (а. с. 9, том 1). У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстровано Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.04.2021 (а. с. 10, том 1). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.09.2023 шлюб між сторонами розірвано. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17.07.2023 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (а. с. 108-110, том 1). Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2024 стягнуто з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 6 000,00 грн (а. с. 162-167, том 1). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Київського апеляційного суду від 24.12.2024 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення наступного змісту. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Апостолове Дніпропетровської обл., громадянки України, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 19 грудня 2023 року, й до повноліття дитини. Згідно довідки виданої директором закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 100 «КАЗКА» Дарницького району м. Києва Дралюк Я. про те, що дитина [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує групу № 1 закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 100 «КАЗКА» з 01.09.2023 (а. с. 168, том 1). Відповідач [PERSON] та син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА (а. с. 169-170, том 1). Згідно висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення участі матері, [PERSON] у вихованні малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] № 101-6367 від 16.07.2024 з метою забезпечення прав та інтересів дитини райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь матері [PERSON] , у вихованні малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: перша, третя субота місяця з 16:00 год до 20:00 год, у присутності батька дитини; друга, четверта неділя місяця з 16:00 год до 20:00 год, у присутності батька дитини; щосереди з 17:00 год до 19:00 год, у присутності батька дитини (а. с. 143-145, том 1). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Вказана норма кореспондується із положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини перша- третя статті 157 СК України). Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окрема від батьків або одного зних, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми від 15 травня 203 року, ратифікованої Законом України від 20 вересня 2006 року № 166 -V, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з один з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з один з таких батьків. З огляду на вказані норми матеріального права мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і відбувається саме в інтересах дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц) зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини». Отже, визначаючи спосіб участі матері у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принципи рівності прав батьків у вихованні дитини та забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Аналіз наведених норм права в їх сукупності дає підстави для висновку, що принцип рівності прав батьків щодо дитини є похідним від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Зважаючи на те, що [PERSON] зобов`язана брати участь у вихованні сина [PERSON] і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи її відповідальне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи, що батьки не в змозі самостійно визначити порядок участі матері у вихованні сина та спілкуванні з ним, суд приходить до висновку про визначення способів участі матері у вихованні і спілкуванні з ним. При цьому, наголошує, що [PERSON] не має права перешкоджати матері [PERSON] спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд зауважує, що нездатність батьків відповідально налагодити конструктивне та толерантне спілкування між собою, що призводить до скандалів та звернень до поліції, не відповідає інтересам дитини. Суд вважає рекомендований Службою графік участь матері у вихованні дитини таким, що відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, а тому покладає його в основу свого рішення в частині визначення способів участі матері у вихованні доньки і спілкуванні з нею. Проте, [PERSON] як батько та [PERSON] як мати мають рівні права та обов`язки щодо сина [PERSON] , [INFO] , тому мати [PERSON] має право на спілкування із дитиною без присутності батька. Суд, визначаючи способи участі матері у вихованні сина, а саме: перша, третя субота місяця з 16:00 год до 20:00 год, у присутності батька дитини в перші три місяця з дня набрання рішенням законної сили, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дитини; друга, четверта неділя місяця з 16:00 год до 20:00 год у присутності батька дитини в перші три місяця з дня набрання рішенням законної сили, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дитини; щосереди з 17:00 год до 19:00 год у присутності батька дитини в перші три місяця з дня набрання рішенням законної сили, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дитини, судом враховано інтереси дитини та її вік, доводи сторін, баланс прав і обов`язків сторін спору на момент розгляду справи, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні. Крім того, як встановлено судом спір між сторонами щодо місця проживання дитини не вирішено. У п. 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Визначаючи способи участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд виходить з принципу рівності прав батьків на виховання дитини та особисте спілкування з нею, той з батьків з ким проживає дитина не повинен чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Судом також враховують найважливіші інтереси дитини, її вік та розвиток. Суд вважає, що безпосередня участь матері у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Позивач, будучи матір`ю дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є її правом та обов`язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвитку дитини. За таких обставин, виходячи з наведеного, враховуючи права матері на спілкування з дитиною, вік дитини, тривалу відсутність спілкування матері з дитиною, та діючи в інтересах дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та визначення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином, [PERSON] , [INFO] , а саме: перша, третя субота місяця з 16:00 год до 20:00 год, у присутності батька дитини в перші три місяця з дня набрання рішенням законної сили, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дитини; друга, четверта неділя місяця з 16:00 год до 20:00 год у присутності батька дитини в перші три місяця з дня набрання рішенням законної сили, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дитини; щосереди з 17:00 год до 19:00 год у присутності батька дитини в перші три місяця з дня набрання рішенням законної сили, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дитини. Підстави для визначення іншого порядку спілкування позивача з сином [PERSON] відсутні. В іншій частині позову належить відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved