Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

08.12.2023 позивачка [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом, в якому просить визнати недійсним шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано 14.04.2018 Заводським районним у м.Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Позов мотивувала тим, що вона є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина і вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Першої Кам`янсько державної нотаріальної контори. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку зі спором між спадкодавцями. Вона звернулась до суду з цим позовом, оскільки укладений між братом та відповідачкою шлюб був фіктивний, тобто таким, що укладений без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Між ними не було почуття любові, спільних інтересів, вони мали протилежні погляди на життя, кожний жив своїм життям та не переймався проблемами один одного. Спільно вони не проживали, спільного бюджету та побуту не мали. Про те, що шлюб фіктивний, вона дізналась від брата за його життя. Він хотів припинити шлюбні відносини. Останній час брат тяжко хворів, вона доглядала за ним, купляла ліки та продукти, прибирала в квартирі, забезпечувала усім необхідним. Коли він помер, усі витрати на похованні здійснювала вона. Відповідачка навпаки життям та станом здоров`я [PERSON] не цікавилась, проживала окремо, участі у його похованні не приймала. Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.12.2023 матеріали позовної заяви передано на розгляд за підсудністю до Хортицького районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 08.01.2024 у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 20.03.2024р. від представника позивачки [PERSON] - адвоката Серебрякова Е.С. надійшли клопотання про долучення додаткових письмових доказів та про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також клопотання про витребування додаткових доказів - копії спадкової справи, заведеної державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Главчевою Л.В. після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 20.03.2024р. задоволено клопотання про витребування копії спадкової справи. Витребувані матеріали надійшли до суду 07.05.2024р. Ухвалою суду від 10.06.2024 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Також задоволено заяву представника позивачки про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В подальшому, в ході судового розгляду, представник позивачки відмовився від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] 02.07.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідачки [PERSON] - адвоката Курдюкова В.М. на позовну заяву, в якому відповідачка позов не визнала повністю та зазначила, що позовна заява не містить відомостей про те, які права та інтереси позивача були порушені відповідачем, як укладання та реєстрація шлюбу, який вона просить визнати недійсним, вплинули на права та інтереси позивача, як визнання шлюбу недійсним зможе захистити порушені права чи інтереси позивача. Позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження підстав для визнання шлюбу недійсним. Так, до реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] вже три роки проживали разом як чоловік та дружина. Заяву про реєстрацію шлюбу подано в лютому 2018 року, а зареєстрували шлюб лише 14 квітня 2018 року. Цю подію довго чекали, проводили в урочистій обстановці, святкували із запрошенням дітей, онуків, зятів. До лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] з моменту укладання шлюбу абсолютну більшість часу проживали спільно, переважно в гостьовому будиночку, який належав [PERSON] та знаходився в смт. Кирилівка Якімівського (Мелітопольського) району Запорізької області, на узбережжі Азовського моря. В листопаді її діти приїжджали і забирали їх. Спочатку вони 2-3 місяці жили в м. Токмак, і 2-3 місяці в м. Кам`янське. Коли почалося повномасштабне вторгнення за збігом обстави відповідач була у м.Токмак, [PERSON] перебував в м.Камянське Дніпропетровської області. Причиною тимчасового роздільного проживання [PERSON] та [PERSON] була тимчасова окупація м.Токмак Запорізької області російською федерацією з 26.02.2022 року. Відповідачка залишилася без зв`язку, перебувала в постійній небезпеці. Щойно була хоч якась змога, вона була на зв`язку з чоловіком. Він повідомив, що позивач забрала в нього всі кошти, разом зі своїм сином весь час вимагає, щоб він переписав на неї або на її сина все своє майно. Потім він перестав виходити на зв`язок. Вона неодноразово дзвонила позивачу, намагалася дізнатися хоч якусь інформацію про свого чоловіка, що підтверджується особистою перепискою сторін у вайбері. Увечері 14.02.2023 позивачка зателефонувала і повідомила про смерть чоловіка. Після цього її дочка [PERSON] за її проханням переказала кошти в сумі 7000 гривень на ім`я позивача для організації поховання. Реальність укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя підтверджується чисельними спільними фото подружжя разом з дочками, онуками та зятями [PERSON] як безпосередньо на церемонії реєстрації шлюбу, так і під час спільного відпочинку, сімейних святкувань. На підтвердження ведення спільного господарства надаються платіжні документи про те, що [PERSON] оплачувала комунальні послуги за квартиру в м. Кам`янське та гостьовий будиночок, які належали [PERSON] . Позивач по справі зі своїм померлим братом дружніх стосунків ніколи не мала. Багато років вони навіть не спілкувалися взагалі. Лише після одруження [PERSON] зробила все можливе, щоб всі родичі спілкувалися між собою, так як для неї дуже важливе значення мають сімейні цінності. Позивач обманним шляхом намагалася заволодіти майном померлого, навіть в нотаріальній заяві про прийняття спадщини зазначила, що інших спадкоємців не має. Влітку 2023 року через волонтерів відповідачу вдалося виїхати на підконтрольну частину України. Після прийняття нею спадщини їй весь час телефонували і погрожували незнайомі люди, вимагали гроші, казали що для вирішення питання вона має звернутися до позивача. В свою чергу позивач зі своїм сином повністю пограбувала всю квартиру, вивезла меблі, всі коштовні речі, пошкодила абсолютно все. За час, поки як зазначила позивач, «вона доглядала» за братом, і забирала в нього всі кошти, жодного разу не були сплачені будь-які комунальні послуги за квартиру, в якій проживав [PERSON] . З серпня 2023 року по теперішній час відповідач погасила борги, її діти допомагають зібрати кошти, щоб привести квартиру знов до житлового стану, так як жити відповідачу ніде. На сьогодні все майно відповідача залишилося в окупації. Позивач звернулася з позовом, яким бажає змінити статус сімейних правовідносин між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , а на теперішній час вже і спадкові відносини після смерті [PERSON] . Однак позивач не навела жодних обставин та фактів, які б вказували, що шлюб, який вона просить визнати фіктивним, якимось чином негативно впливав на неї, порушував її права та законні інтереси. Просить в позові відмовити, а також стягнути з позивачки на користь відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 25000 грн. Одночасно представником відповідача заявлено клопотання про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яке було задоволено судом в судовому засіданні 08.08.2024. В подальшому в ході судового розгляду представник відповідачки відмовився від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Серебряков Е.С. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. Позивачка [PERSON] додатково суду пояснила, що вона звернулась до суду з цим позовом у зв`язку із захистом своїх спадкових прав, оскільки відповідачка, будучи дружиною, прийняла спадщину після смерті її брата [PERSON] , на яку претендувала вона. Однак шлюб між її братом та відповідачкою був фіктивним, недійсним, в силу чого відповідачка не має права спадкувати майно після смерті [PERSON] . Фіктивність їх шлюбу полягає в тому, що вони уклали шлюб, будучи вже в дорослому віці, ніякого почуття любові та інтиму між ними не було. Вони жили окремо і не мали ні спільного побуту, ні спільного бюджету. У брата була база відпочинку в смт.Кирилівка і [PERSON] декілька разів приїздила до нього на відпочинок. Брат там знаходився влітку, взимку повертався до м. Кам`янське. [PERSON] декілька разів приїздила в Кам`янське у гості, але її особистих речей в квартирі брата ніколи не було, вони разом нічого не купляли. Коли у брата закінчувались гроші, він звертався за допомогою до неї, а не до дружини. [PERSON] не піклувалась про чоловіка, їй потрібно було лише відпочивати. Про те, що вони зареєстрували шлюб, вона спочатку не знала, дізналась пізніше, наприкінці літа-восени 2018. Особисто з [PERSON] вона познайомилась в той же рік зимою, [PERSON] привів [PERSON] до неї на роботу, сказав, що це його знайома. [PERSON] жила у брата в січні-лютому 2018, перед самою реєстрацією шлюбу. Коли вона спитала у брата про шлюб, він відповів, що так хотіла [PERSON] . Потім він розказував їй, що був напідпитку, в пригніченому стані після смерті своєї першої дружини, став спілкуватись з [PERSON] , вона втерлась йому у довіру, а потім запропонувала розписатись, брат пожалів її, погодився, але розумів, що вона не буде доглядати його. До шлюбу брат не хворів. Погано він став почуватись влітку 2022. Святкування весілля не було, ніхто з родичів з їх сторони не знали про весілля. Відразу після цього вони поїхали до Кирилівки . Ніяких інтимних стосунків між [PERSON] та [PERSON] бути не могло. Ще перша дружина розказувала їй про чоловічу неспроможність [PERSON] . В Кирилівці вони жили в різних кімнатах. З 2018 по 2022 [PERSON] до м. Кам`янське не приїздила, брат повертався восени сам, казав, що вона не хоче їхати до нього, а він до неї. В 2019-2021 вона з родиною до Кирилівки не їздила та не зустрічалась з [PERSON] . Після початку повномасштабного вторгнення брат не їздив в Кирилівку, бізнес прибрала до рук [PERSON] . [PERSON] намагався розірвати шлюб, казав, що одружений, а дружини фактично немає. Це було також після початку повномасштабного вторгнення. Він навіть сплатив судовий збір за позов до суду. Особисто вона з лютого 2022 три місяці була з донькою та онуками в Закарпатті. Але вимушена була повернутись, оскільки їй стали дзвонити сусіди брата, казати, що йому потрібна була допомога, він став вживати алкогольні напої, не сплачував комунальні послуги, влаштовував аварійні ситуації. Сам впоратись з усім він не міг. Коли брат потрапив до лікарні, вона та її діти доглядали за ним, за свої кошти купляли ліки, продукти, пенсії брата не вистачало. Після лікарні вона забрала його до себе і він був у неї деякий час. Вона дзвонила [PERSON] , казала про це, але та не реагувала. Нормальна дружина так би не поступила. Вона дзвонила старшій доньці [PERSON] та просила вплинути на матір. Коли брат помер, донька [PERSON] [PERSON] прислала їй 7тис.грн. [PERSON] особисто приїхала через 7-8 місяців після смерті [PERSON] та оформила спадщину. При спілкуванні з нею [PERSON] відразу стала вимагати ключі від квартири, а не спитала, де могила чоловіка. Вважає, що [PERSON] не має права на спадщину. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Курдюков В.М. в судовому засіданні позов не визнав повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та додатково суду пояснив, що позивачка не надала доказів того, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено ними свідомо без реального бажання та наміру створити сім`ю. Докази їх окремого проживання, відсутності спільного господарства та бюджету також відсутні. А причиною їх окремого проживання з лютого 2022 стала тимчасово окупація м.Токмака, де на той момент знаходилась [PERSON] . Але вона до кінця 2022 підтримувала за можливості телефонний зв`язок з чоловіком. Потім позивачка перешкоджала їм в особистому спілкуванні, примушувала [PERSON] переоформити свою квартиру на неї та її сина. Твердження позивачки про поганий стан здоров`я [PERSON] протягом декількох останніх років не відповідають дійсності. Стан його здоров`я погіршився наприкінці 2022, що стало відомо саме зі слів позивачки. Можливості у [PERSON] виїхати з тимчасово окупованої території на той момент не було, але вона спілкувалась з позивачкою, цікавилась станом здоров`я чоловіка, виказувала занепокоєння, що спростовує доводи позивачки. Згідно з письмовими поясненнями відповідачки [PERSON] , які надійшли на адресу суду 25.09.2024 через електронний кабінет її представника, остання повідомила про неможливість особистої участі в судовому засіданні у зв`язку з похилим віком та поганим станом здоров`я та зазначила, що з 14 квітня 2018 вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , до цього вони 2,5 роки прожили у цивільному шлюбу. До укладання шлюбу кожен з них мав у власності окреме нерухоме майно. З квітня до листопада вони проживали у смт. Кирилівка Запорізької області, а коли починався зимовий період вони мешкали то в її квартирі у м.Токмак Запорізької області, то в квартирі чоловіка в м. Кам`янське Дніпропетровської області. В кожній із квартир зберігались їх особисті речі. У квартирі в м. Кам`янське було багато її особистих речей та цінностей, в цю квартиру вони разом з чоловіком купили пральну машину, телевізор, водонагрівач, зробили ремонт санвузла, замінили вікна на двері, облаштували квартиру на свій смак. В м. Кам`янське її добре знають сусіди та голова ОСББ. Вони з чоловіком жили у любові та взаємоповазі, не сварились, піклувались один про одного, разом облаштовували побут, сплачували за комунальні послуги, ходили до лікарні, їздили у гості до її дітей, родичів та друзів, мали міцні стосунки. Жодного разу вони не думали про розлучення. [PERSON] скористалась війною, неможливістю її виїхати з окупованого м.Токмак, її літнім віком та вирішила незаконно заволодіти майном її чоловіка. Після початку війни позивачка разом зі своєю дочкою та онукою до листопада 2022 року знаходились в Західній Україні, а тому ніяк не могла здійснювати догляд за її чоловіком, який до цього був абсолютно здоровою людиною. Саме після повернення позивачки її чоловік перестав виходити на зв`язок з нею, вона намагалась зв`язатись з позивачкою та з`ясувати долю чоловіка, але це також не вдавалось. Позивачка жодного разу їй не повідомила, що чоловік хворіє та потрапив до лікарні. Вона перебуває у стресовому стані, що через війну не могла бути поруч з чоловіком, коли він помер. Позивач знаючи, що їй зараз немає де мешкати, пограбувала квартиру, вивезла частину меблів, а іншу частину пошкодила. З відповідною заявою вона звернулась до правоохоронних органів. Вона неодноразово змінювала замки у квартирі, але позивачка їх псує, щоб вона не мала можливості потрапити до квартири. Вона намагалася поговорити з позивачкою, але та вимагає гроші, погрожує зробити її життя нестерпним. Викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, позивачка переслідує тільки одну мету - вести суд в оману для свого незаконного збагачення. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив, що [INFO] в м.Кам`янське Дніпропетровської області помер [PERSON] , [INFO] . З 24.11.2020 і по день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2010. Крім того, [PERSON] на праві власності належав житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину у вигляді вказаного нерухомого майна шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою прийняла за законом його дружина - відповідачка [PERSON] , [INFO] . Зокрема, останній 28.08.2023 нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою (по матері) [PERSON] , також звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата, однак постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що є спадкоємець першої черги - дружина, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 14.04.2018 року Заводським районним у м.Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 82. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яке з 26.02.2022 і по цей час є тимчасово окупованою територією України. Згідно з довідкою №1249-5002858663 від 12.07.2023, яка наявна в матеріалах спадкової справи після смерті [PERSON] , [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно з актом, складеним 25.08.2023 головою ОСББ «Алмаз-2016» Ткач Т.І., [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з квітня 2018 по теперішній час не проживала. 19.01.2023 зав.неврологічним відділенням КНП КМР «Міська лікарня №7» [PERSON] посвідчена довіреність, якою [PERSON] , [INFO] , уповноважив [PERSON] , [INFO] , отримувати належні йому гроші (вклади) з відділень банків, поштових відділень зв`язку та телеграфу, установ та організацій на всіх підставах. Строк дії довіреності - десять днів. На відтвореному в судовому засіданні флеш-носії, поданому представником позивача, міститься аудіозапис телефонної розмови між двома жінками (позивачкою та відповідачкою) щодо роздільного проживання дружини та чоловіка, необхідності здійснювати догляд за ним, та два відеозаписи за 15.01.2023 та 16.01.2023 з лежачим чоловіком (зі слів представника позивачки - [PERSON] ). Згідно з платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» від 14.02.2023 платник [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) переказала грошові кошти в сумі 7000,00грн отримувача [PERSON] на її банківський рахунок. Згідно з платіжними інструкціями АТ КБ «Приватбанк» від 25.11.2023 платник [PERSON] здійснив оплату грошових коштів в сумі 300,00грн та 19,87грн. на рахунок відповідно Аульський водовід КП ДОР (послуги водопостачання) та КАТП 042802 (вивіз сміття). Згідно з платіжними інструкціями АТ КБ «Приватбанк» від 25.01.202425.05.2024, 25.06.2024 платник [PERSON] здійснила оплату грошових коштів в сумі по 220,00грн на рахунок ОСББ «Алмаз-2016» за послуги з утримання багатоквартирного будинку. Згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 24.11.2023 [PERSON] здійснила оплату грошових коштів в сумі 1913,18грн. на рахунок ОСББ «Алмаз-2016» за послуги з утримання багатоквартирного будинку. Відповідно до письмового повідомлення адміністрації ТОВ «Азов Сервіс» на адресу [PERSON] , та [PERSON] , за адресрою: [ADDRESS] розташовано гостьовий будинок та ведеться господарська діяльність з надання в оренду житла для відпочинку. З метою безперебійного надання послуг з поводження з побутовими відходами запропоновано здійснювати своєчасну оплату за послуги з вивезення сміття з відповідного розрахунку. До матеріалів справи відповідачкою та її представником долучені копії фотознімків, на яких зображені чоловік та жінка, група людей, серед яких ті ж самі чоловік та жінка, зокрема, жінка з букетом квітів. В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що зображені на фото чоловік та жінка є [PERSON] та [PERSON] . Також відповідачкою та її представником долучені скріншоти листування з адресатом « [PERSON] » через мобільний додаток, датовані листопад-грудень 2022, лютий 2023. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є головою ОСББ «Алмаз-2016» та проживає в будинку [ADDRESS] . В силу своїх посадових обов`язків вона тісно спілкується з мешканцями будинку. [PERSON] проживав в їх будинку разом з дружиною [PERSON] , яка померла чи в 2017, чи в 2018 році. Вона бувала в їх квартирі, коли вони жили разом, було видно, що там є жіноча рука. Здебільшого вони проживали в Кирилівці , там у них був бізнес. Вона зверталась до них через борги, які виникали періодично, вони їх погашали, а після смерті першої дружини [PERSON] перестав взагалі платити, його телефон не відповідав. Вона дізналась номер телефону сестри і та сказала, що не спілкується з братом, у нього є інша жінка. Через деякий час [PERSON] повернувся до міста, вона намагалась з ним вирішити питання погашення боргу. Він залишив їй номер телефону [PERSON] . Він жив сам, в квартирі був безлад, жіночих речей там не було. Коли він приходив до неї в офіс, то скаржився, що бізнес, гроші забрали, обманули, у нього тільки пенсія, був голодний. Останнім часом він став зловживати спиртними напоями, його часто в непритомному стані знаходили біля смітників. Вона з сусідами вимушені були тягти його додому. Він влаштовував аварійні ситуації в квартирі, сусіди скаржились постійно. Вона дзвонила [PERSON] , просила забрати чоловіка до себе. Але вона відповіла, що він дорослий чоловік і сам знає, що робити, а вона не може приїхати. З [PERSON] вона особисто знайома не була, спілкувались лише телефоном, ніколи її разом з [PERSON] не бачила. Коли [PERSON] допивався до крайньої межі, усі питання вирішувала його сестра [PERSON] , вона забирала його, приводила до тями, допомагала грошима. Коли [PERSON] помер, похованням займалась [PERSON] . На звернення [PERSON] вона потім проводила обстеження квартири [PERSON] та склала акт про непроживання [PERSON] [PERSON] з 2018 по серпень 2023, що відповідає дійсності. Сусіди з квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] підтвердили це також. Звідки відомості про дату народження [PERSON] , не пам`ятає, мабуть дала [PERSON] . [PERSON] [PERSON] приїхала з донькою вже після смерті [PERSON] і тоді вони вперше поспілкувались особисто. Під час карантину вона не роздавала маски мешканцям будинку, в т.ч. [PERSON] та [PERSON], разом з ними та іншими мешканцями при святкуванні Нового 2020 року феєрверки на вулиці не запускали, запрошення на депутатський концерт 25.01.2020 їм особисто не вручала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в квартирі [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] жив сусід на ім`я [PERSON] . Прізвище його не знає. З ним більше спілкувався її чоловік. Знає, що останні два роки перед смертю він хворів, до нього приходила сестра [PERSON] та її діти, піклувались про нього, доглядали. [PERSON] жив сам, чула, що був одружений, але жінку його майже не бачила. З [PERSON] [PERSON] вона особисто не знайома, вона до [PERSON] не приїздила, навіть, коли він хворів. Вона лише на відстані один раз бачила разом [PERSON] та [PERSON] . Це було на початку чи 2018, чи 2019 року, точно не пам`ятає. [PERSON] скаржився її чоловіку, що шкодував про шлюб, казав, що «вляпався», хотів розлучитись. До квартири [PERSON] вона не заходила, зі слів свого чоловіка знає, що там безлад був, ніякої жіночої руки. Вона не може пояснити, звідки [PERSON] [PERSON] відома інформація про місце роботи її чоловіка та сина, можливо це стало відомо їй від іншої сусідки - [PERSON] . Її син не допомагав [PERSON] та [PERSON] купляти речі в Епіцентрі, де він працює. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона зареєстрована та до окупації проживала в м.Токмак, працювала в салоні краси. З [PERSON] [PERSON] та її чоловіком - дядьком [PERSON] вона познайомилась десь взимку 2019. Вони приходили до неї підстригатись не один раз. [PERSON] розраховувався з нею. Завжди разом, веселі, добрі. Вона бачила їх на вулиці в м.Токмак, вони разом ходили на ринок, по магазинах. Вона їздила до них на базу відпочинку в Кирилівку два роки підряд - 2020, 2021. Вони жили в одному будинку, виглядали щасливими, завжди тримались за руки, що було незвично для їх віку. Дядько [PERSON] був веселий, називав дружину « [PERSON] », в усьому допомагав їй. Коли вони уклали шлюб, вона не знає. Знає, що [PERSON] з м.Дніпродзержинська ( Кам`янське ), що у нього там квартира, він їздив туди, про родичів він нічого не розповідав. Після повномасштабного вторгнення вона виїхала до м.Запоріжжі і спілкувалась з [PERSON] в телефонному режимі. Остання потім розповіла їй, що [PERSON] помер, був в Дніпродзержинську. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Відповідно до ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Відповідно до ст.37 СК України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду. Відповідно до ст.38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу. За рішенням суду шлюб визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст.40 СК України). Відповідно до ч.2 ст.40 СК України шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч.2 ст.41 СК України). Відповідно до ст.42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена. Розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним (ч.1 ст.43 СК України). Відповідно до ст.44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.45 СК України недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, за теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім`ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов`язки подружжя. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім`ї. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним у разі його фіктивності. Фіктивність шлюбу характеризується відсутністю наміру сторін створити сім`ю, тобто, як і будь-який правочин, шлюб може бути визнаний фіктивним, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило, вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Водночас слід мати на увазі, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо (постанова Верховного Суду від 29 січня 2021року у справі № 333/4510/18). Шлюб вважається фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім`ю (постанова Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 761/11845/19). Відповідно до положень СК України при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справах № 750/6471/15-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 591/1860/16-ц). Якщо одна сторона намагалась використати реєстрацію шлюбу в своїх корисних цілях, а інша вважала, що укладає дійсний шлюб, то такий шлюб має бути визнаний не фіктивним, а укладеним під впливом обману, тобто, з порушенням вимог ст.24 СК України про необхідність взаємної згоди на укладення шлюбу (ухвала ВССУ від 03 лютого 2016 року по справі №6-31583ск15). У постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 285/720/16-ц викладено висновок, що окреме проживання подружжя (та/чи непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін) самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). Припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним. Так, в обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що зареєстрований 14.04.2018 між її братом [PERSON] та відповідачкою [PERSON] шлюб є фіктивним, оскільки він був укладений ними без наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя. Вказані особи спільно не проживали, спільного бюджету не мали, спільне господарство не вели, почуття любові між ними було відсутнє, вони мали протилежні погляди на питання сімейного життя, не цікавились проблемами один одного, відповідачка не опікувалась станом здоров`я чоловіка, не приймала участі у витратах на його лікування та поховання. Разом з тим, суд вважає, що позивачка [PERSON] та її представник не надали суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів, а й відтак не довели в належний процесуальний спосіб факту укладання між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 14.04.2018 фіктивного шлюбу внаслідок відсутності у кожного з них одночасно наміру створити сім`ю та набути права та обов`язки подружжя на момент реєстрації шлюбу. Жодних обставин, які б свідчили про те, що цей шлюб [PERSON] та [PERSON] свідомо уклали без взаємної згоди, без реальної волі на створення сім`ї та настання відповідних правових наслідків, позивачкою та її представником не зазначено та судом не встановлено. Ухвалюючи рішення, суд не бере до уваги надані позивачкою та представником докази - акт про непроживання від 25.08.2023, довіреність від 19.01.2023, флеш-носій з аудіо, відеозаписами, а також пояснення заявлених ними свідків [PERSON] , [PERSON] , оскільки викладені в них відомості жодним чином не вказують на фіктивність укладеного між [PERSON] та [PERSON] шлюбу, тобто на відсутність у них реального наміру створити сім`ю. Посилання позивачки та її представника на те, що відповідачка [PERSON] та [PERSON] разом ніколи не проживали, спільного бюджету не мали, спільного господарства не вели, відповідачка до чоловіка в м.Кам`янське не приїздила, її речей в його квартирі не було, сукупністю належних та допустимих доказів не доведені. При цьому, і пояснення позивачки, і пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] в цій частині є суперечливими та непослідовними. А наданий позивачкою акт про непроживання [PERSON] в квартирі [PERSON] складений 25.08.2023 одноособово головою ОСББ «Алмаз-2016»-свідком [PERSON] та фактично зі слів [PERSON] , відомості про мешканців будинку, які були присутні під час обстеження житла та підтвердили зафіксовані актом обставини, в акті відсутні. Жодних інших об`єктивних даних, які б узгоджувались з викладеними в акті відомостями, судом не встановлено. Крім того, судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що до повномасштабного вторгнення рф на територію України, більшу частину року [PERSON] знаходився в смт.Кирилівка, де мав гостьовий будинок для відпочинку. Факт його спільного проживання там разом з дружиною [PERSON] позивачкою не спростований. Остання в судовому засіданні пояснила, що протягом 2019-2021 до брата в смт.Кирилівка не їздила та з [PERSON] не спілкувалась, отже обставини їх життя цей період їй невідомі. В той же час, свідок [PERSON] в суді пояснила, що познайомилась з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] в 2019 в м.Токмак, в 2020 та 2021 приїздила на відпочинок в їх гостьовий будинок, вони жили разом в окремому будинку для господарів, поводились як рідні люди, разом порались по господарству. Підстав сумніватись в показах цього свідка у суду немає, вони узгоджуються, зокрема, з повідомленням, адресованим в 2021 році [PERSON] та [PERSON] , з приводу оплати послуг за вивезення сміття у зв`язку з господарською діяльністю в гостьовому будинку по[ADDRESS], а також із фотосвітлинами, наданими відповідачкою. Окреме проживання [PERSON] та [PERSON] з лютого 2022 по день смерті останнього - [INFO] , що не заперечувалось обома сторонами, не вказує на фіктивність укладеного шлюбу. При цьому, за поясненнями відповідачки та її представника це стало вимушеним через повномасштабне вторгнення рф на територію України 24.02.2022, введенням воєнного стану, який діє до теперішнього часу, та тимчасовою окупацією частини Запорізької області, в т.ч. м.Токмак та смт.Кирилівка. Доказів протилежного позивачкою та її представником не надано. Крім того, як вже зазначалось, само по собі окреме проживання подружжя не може свідчити про наявність наміру на створення фіктивної сім`ї. В силу ст.3 СК України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік з поважних причин не проживають спільно. Доводи позивачки про те, що метою укладення шлюбу для відповідачки були корисливі мотиви - можливість отримати від [PERSON] певні матеріальні блага, що відповідачка скористалась нестійким емоційним станом [PERSON] , є недоведеними і самі по собі не є підставою для визнання шлюбу фіктивним. Суд звертає увагу, що шлюб було укладено в квітні 2018, [PERSON] помер в лютому 2023 і відповідачка [PERSON] набула право власності на належну чоловіку квартиру в м. Кам`янське в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. До спадкової маси також входить земельна ділянка та житловий будинок в смт.Кирилівка Запорізької області, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] до його смерті. Жодних відомостей про те, що відповідачка будь-яким чином виявляла намір набути право власності чи право користування на нерухоме майно чоловіка за його життя, реалізувала такий намір, матеріали справи не містять, що, в свою чергу, спростовує пояснення позивачки та свідків [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] позбавився бізнесу в смт.Кирилівка внаслідок обману з боку дружини [PERSON] .. Доводи позивачки та її представника про те, що за життя [PERSON] жалкував щодо укладеного шлюбу, говорив про те, що був обманутий і мав намір розірвати шлюб, жодними належними та допустимим доказами не доведені. До аналогічних пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] суд також ставиться критично, оскільки під час судового розгляду не здобуто інших об`єктивних доказів, які б узгоджувалися з такими поясненнями позивачки та свідків. Жодних доказів тому, що укладання шлюбу не відповідало внутрішній волі [PERSON] , що він самостійно вживав заходи для визнання такого шлюбу недійсним, суду не надано. Питання про фіктивність шлюбу між відповідачкою та [PERSON] постало лише після смерті останнього та відкриття спадщини. Крім того, фіктивність шлюбу оцінюється з урахуванням наміру на момент його укладання, а не поведінки подружжя під час перебування у шлюбі. Відсутність між подружжям взаєморозуміння, наявність конфліктів є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним. Також не є підтвердженням фіктивності шлюбу необізнаність позивачки та інших родичів з боку [PERSON] про укладений ним з [PERSON] шлюб, їх відсутність на святковій церемонії тощо. Фактично обґрунтування позовних вимог зводиться позивачкою та її представником до того, що відповідачка [PERSON] після лютого 2022 і по день смерті [PERSON] не опікувалась ним, його станом здоров`я, не здійснювала витрат на його лікування та поховання. Однак вказане, на думку суду, не є свідченням фіктивності укладеного між [PERSON] та [PERSON] шлюбу. До того ж, позивачкою та її представником суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я [PERSON] , перебування його на лікуванні, потреби в сторонній допомозі тощо. Таким чином, оцінивши фактично встановлені обставини та наявні докази, виходячи з того, що суд не зобов`язаний давати детальне обґрунтування кожному аргументу сторін, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання шлюбу, укладеного 14.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] , недійсним у разі його фіктивності, у зв`язку з чим в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed