Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» - Салівон Віталій Іванович звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , про стягнення суми страхового відшкодування, в якому просив: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 28 000, 00 грн., інфляційні витрати в розмірі 1 311,68 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 527, 01 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 04.08.2022 о 13.55 год. в м.Києві по вул. Половецькій, 3, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом не переконався у відсутності перешкод для руху продовжив рух в результаті чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «БМВ» д.н.з. [NUMBER] який належить [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Крім того, 04.08.2022 року о 13.55 год. у м.Києві по вул. Половецькій, 3, водій [PERSON] (далі - Відповідач), порушив вимоги п.2.10 «а,д» Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до ДТП з автомобілем «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , місце ДТП залишив. 29.08.2022 постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/16406/22 Відповідача визнано винним у скоєнні ДТП і самовільному залишенні місця події та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та статтею 122-4 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням Відповідача, був застрахований в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі полісу № ЕР-206102691 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» та [PERSON] (власник транспортного засобу «БМВ» д.н.з. [NUMBER] ) досягли згоду щодо розміру страхового відшкодування шляхом укладання письмової угоди № ГО-15664/КВ10 від 09.09.2022. В зв`язку із наявністю вини відповідача, як водія застрахованого транспортного засобу в заподіянні шкоди [PERSON] , ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі Страхового акту № ГО-15664/КВ10 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 28000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 19.09.2022 №814. Таким чином, у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону виникло право регресної вимоги до Відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 28000 (двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп. 20.09.2022 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» направлено на адресу відповідача претензію за вих. № 22/09/20-02 про відшкодування завданих збитків в розмірі 28000,00 грн. в досудовому порядку в семиденний строк, яка залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 13.06.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 24.07.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 31.08.2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням Відповідача, був застрахований в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі полісу № ЕР-206102691 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 04.08.2022 о 13.55 год. в м.Києві по вул. Половецькій, 3, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом не переконався у відсутності перешкод для руху продовжив рух в результаті чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «БМВ» д.н.з. [NUMBER] який належить [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Крім того, 04.08.2022 року о 13.55 год. у м.Києві по вул. Половецькій, 3, водій [PERSON] (далі - Відповідач), порушив вимоги п.2.10 «а,д» Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до ДТП з автомобілем «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , місце ДТП залишив. 29.08.2022 постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/16406/22 Відповідача визнано винним у скоєнні ДТП і самовільному залишенні місця події та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та статтею 122-4 КУпАП. Тобто встановлено факт порушення відповідачем ПДР України, що призвело до ДТП та спричинило пошкодження транспортних засобів, а також факт залишення [PERSON] місця пригоди. Вказана постанова судді набрала законної сили. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , а також обставини даного ДТП та факт залишення місця пригоди, не потребують доказування. В зв`язку із наявністю вини відповідача, як водія застрахованого транспортного засобу в заподіянні шкоди [PERSON] , ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі Страхового акту № ГО-15664/КВ10 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 28000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 19.09.2022 №814. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як було встановлено судом, відповідача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, а саме за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди будучи причетним до останньої. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. До матеріалів позовної заяви не надано документів на підставі яких розраховане страхове відшкодування, які мають враховуватися, як належні та допустимі докази підтвердження понесених позивачем витрат, а саме: щодо визначення розміру шкоди у розмірі 28 000,00 грн. При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. Оскільки, позивачем не надано докази, які підтверджують понесення витрат на страхове відшкодування в розмірі 28 000,00 грн., суд приходить до висновку, що позов в цій частині є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні основної позовної вимоги щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 28 000,00 грн., відповідно не підлягає задоволенню і похідні позовні вимогі щодо стягнення інфляційних витрат в розмірі 1 311,68 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 527, 01 грн. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed