Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до суду із уточненою заявою про встановлення факту володіння квартирою [ADDRESS] ,яка передана йому у власність на підставі рішення виконавчого комітету Прибузької сільської ради від 19.02.2004,№16. Заявник зазначив, що на підставі виконавчого комітета Прибузької сільської ради від 19.02.2004 за №16 він набув права власності на спірну квартиру. На підставі п.2 вказаного рішення КП Вознесенське МБТІ було зобов"язано видати [PERSON] правовстановлюючий докукмент. 19.06.2026 заявник отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , на квартиру [ADDRESS] , в якому ,під час реєстрації права власності на вказане майно було виявлено помилку в написанні [ADDRESS] . 18.10.2024 рішенням державного реєстратора заявнику було відмовлено у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на спірну квартиру., по причині невідповідності адреси місця розташування нерухомого об"єкта. В досудовому порядку вказану помилку неможливо виправити, так як в рішенні виконавчого комітету вірно зазначено адреса квартири. Описка була допущена саме у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно. У звв"язку з тим, що іншим способом заявник не має можливості довести факт володіння ним квартирою, адреса якої невірно зазначена у правостановлюючому документі, [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав. В судове засідання заявник не з"явився, від його представника адвоката Вовчанської Г.С.надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, уточнену заяву підтримують та просять її задовольнити. Від представника зацікавленої особи надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність,проти задоволення заяви не заперечують. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд спраи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа, як слідує зі змісту ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ч. 7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В ч.1 ст.315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, які суд може розглянути. У вказаному переліку не зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту володіння будинком. Разом з тим, в ч.2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. установлено, що суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. З матеріалів справи вбачається, що згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , [PERSON] є власником 1/1 частки квартири [ADDRESS] , форма власності приватна.Вказане свідоцтво зареєстроване в КП Вознесенське МБТІ. Підставою набутт права власності є рішення виконкому Прибузької сільської ради від 19.02.2004 за №16. Однак, відповідно до рішення виконавчого комітету Прибузької сільської ради від 19.02.2004 за №16 було вирішено оформити право власності на квартиру [ADDRESS] . Комунальному підприємству "Вознесенське МБТІ" видати правовстановлюючи документи на квартиру [ADDRESS] на ім"я [PERSON] . Право власності на зазначену квартиру , саме за адресою [ADDRESS] , зареєстровано 19.06.2006 р. в Реєстрі прав власності нерухомого майна за номером 15113892. Згідно технічного паспорта №481 виданого 13.03.2020 Комунальним підприємством «Доманівське районне бюро технічної інвентаризації» Доманівської районної ради Миколаївської області адреса об`єкта вказана: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади , [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідок Прибузької сільської ради №784-09/24 від 08.10.2024 та №803 від 14.10.2024, на території сільської ради відсутня вулиця Прибережна, станом на 08.10.2024 в комунальній власності сільської ради знаходиться вулиця Набережна. Квартира [ADDRESS] , дійсно є власністю [PERSON] . Заявник не може розпорядитися нерухомим майном, внести відомості про право власності в Єдиний державний реєстр речових прав із--за помилки, допущеної при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно в адресі місця знаходження об"єкта нерухомості Так, відповідно до рішення №75630115 від 18.10.2024 про відмову в проведенні реєстраційних дій , державним реєстратором відмовлено у реєстраційних діях у зв"язку з наявними суперечностями у правовстановлючих документах в адресі місця розташування об"єкта нерухомості. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з висновками ВС(постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 р. у справі\~№ 911/3594/17, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24 січня 2020 р. у справі\~№ 910/10987/18, а також у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 р. у справі\~№ 925/1121/17, від 17 квітня 2019 р. у справі\~№ 916/675/15, від 6 жовтня 2021 р. у справі\~№ 910/13574/20.), державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Прибузької сільської ради від 19.02.2004 за №16. При видачі свідоцтва про право власності на дану квартиру була допущена помилка в адресі її розташування , а саме зазначена вулиця, яка на території сільської ради не існувала. Факт володіння заявником квартирою, розташованою за адресою [ADDRESS] доведена матеріалами справи в повному обсязі. Враховуючи, що право власності на квартиру зареєстроване і не оспорюється, але помилка в правостановлючих документах заважає внести відомості до реєстру речових прав, суд вважає доцільним заявлеені вимоги задовольнити.

Outcome: approved