Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

12.12.2023 року позивачка звернулася до Малиновського районного суду м Одеси з вищезазначеним позовом., у якому просила суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 12.12.2023 справа розподілена для подальшого розгляду судді Леонову О.С. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2023 року у вищевказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання. Відповідно до Наказу №1-в/тр/с від 18.01.2024 року суддя Леонов О.С. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначити призначений повторний автоматизований розподіл даної судової справи 08.02.2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйку І.А. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 року цивільну справу №521/26867/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб - Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав прийнято до свого провадження суддею Бобуйком І.А. 19.09.2024 року представник заявника подала до суду клопотання про витребування доказів, у якому просила суд витребувати: з Державної прикордонної служби (місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська 26) інформацію про перетин кордону [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , що виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 30.03.1999 року) з 01.01.2020 року по день отримання ухвали. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2024 року витребувано з Державної прикордонної служби (місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська 26) інформацію про перетин кордону громадянином України [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , що виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 30.03.1999 року) з 01.01.2020 року по день отримання ухвали. 27.09.2024 року до суду надійшла відповідь Державної прикордонної служби, згідно якої відповідач 18.02.2023 року перетнув кордон у пункті пропуску «Маяки-Удобне» та на територію України не повертався. 12.12.2024 року до суду надано висновок органу опіки та піклування про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . 09.01.2025 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.01.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилася, подали до канцелярії суду заяви, в якій просили слухати справу без їх особистої участі, позовні вимоги підтримували та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлявся про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його особистої участі, позовні вимоги підтримав. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явилася, повідомлявся про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справіф є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень цієї Конвенції, дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, як до, так і після народження. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Стаття 150 СК України, визначає перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, якими зокрема є: виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка дитини до самостійного життя та інші. Згідно ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. За правилами статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта). Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Частини 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою та другою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, за домовленістю між ними, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України, у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Судом встановлено, що з 14.09.2012 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №360, свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] від 22.02.2020 року (а.с.12). Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис про народження №811 від 26.01.2013 року серії [NUMBER] , де в свідоцтві про народження в графі «батько» зроблено відповідний запис, батько - [PERSON] . (а.с.11). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (справа №521/1761/17). Судом встановлено, що донька - [PERSON] , [INFO] я, проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою-випискою з домової книги про склад сім`ї і реєстрацію № М7-125179-ф/л від 30.06.2023 року (а.с.15). Судом встановлено, що мати дитини - [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується актовим записом про шлюб від 22.02.2020 року №360, зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.12). Позивачка та [PERSON] мають сумісну дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про шлюб від 11.08.2020 року №4028, що зареєстрований Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.13). Судом встановлено, що батько дитини - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, з донькою не бачиться, від виховання дитини самоусунувся. За місцем проживання, [PERSON] не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров?я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в повному обсязі, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до листа Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборованість зі сплати аліментів, боржника: [PERSON] , станом на 01.08.2024 року, складає 3309,00 грн. Відповідно до довідки КНП «Дитяча міська поліклініка №7» Одеської міської ради від 07.10.2024 року №47, встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Амбулаторії №1 у КНП «Дитяча міська поліклініка№ 7» ОМР та має укладену декларацію з лікарем - педіатром, яка зареєстрована за телефоном матері [PERSON] та на який надходить уся медична інформація стосовно дитини. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу малолітньої [PERSON] , [INFO] , укладено з КНП «Дитяча міська поліклініка № 7» ОМР. Відповідно до характеристики на ученицю 5-В класу Одеського ліцею №78 Одеської міської ради [PERSON] , [INFO] , встановлено, що вихованням дитини займається мати та вітчим. Вони забезпечують все необхідне для повноцінного розвитку і навчання [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов проживання складеного комісією органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.11.2024, за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені всі умови для належного проживання, розвитку та виховання. Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України Центру обробки спеціальної інформації від 20.09.2024 року №19-64861/18/24-Вих, [PERSON] перетнув державний кордон України 18.02.2023 о 14.47, у пункті пропуску: «Маяки - Удобне» та до України не повертався. Згідно висновку органу опіки та піклування № Л-2008 від 11.12.2024 року про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу бесіди органу опіки та піклування з малолітньою [PERSON] , [INFO] , дитина зазначила, що вважає своєю родиною маму, [PERSON] (вітчим), сестру [PERSON] . Батька, [PERSON] бачила останній раз приблизно 4 роки тому. У відповідності до свідчень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , орган опіки та піклування з`ясував, що [PERSON] працьовита, товариська і ввічлива. У неї міцна сім?я, вона разом із чоловіком [PERSON] займаються вихованням доньок, утримують сім?ю, беруть активну участь в благоустрої двору. Батька доньки [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , разом із донькою за час проживання за вищевказаною адресою не бачили. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Викладені факти, як кожен окремо так і в сукупності, дають підстави вважати, що відповідач, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач - відповідач, будучи батьком, ухилялися від виконання батьківських обов`язків, не піклувалися про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкувалися з донькою в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення тощо. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, що спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved