Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

26.11.2024 року [PERSON] звернувся до Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області із заявою про встановлення юридичного факту, в якій просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , 1979 року народження, з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини - смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим Смолигівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 липня 2007 року. На час смерті [PERSON] і на протязі останніх років вона постійно проживала із заявником, у його сім`ї за адресою: [ADDRESS] , хоч була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказана громадянка була одинокою і за віком та станом здоров`я не могла проживати одна, оскільки потребувала постійного стороннього догляду, піклування, лікування. Проживаючи із заявником, і не маючи інших спадкоємців за законом, [PERSON] 22 травня 2007 року склала заповіт, який був посвідчений секретарем Смолигівської сільської ради Луцького району Волинської області, згідно з яким зробила розпорядження і заповіла [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , присадибну земельну ділянку площею 0,54 га., та земельну ділянку площею 2.0153 га, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності РЗ № 122929, виданого Луцькою райдержадміністрацією 15 жовтня 2003 року, а також грошові заощадження, що знаходяться в філії Ощадбанку в смт. Торчин на рахунку № [NUMBER] . Як зазначено у заповіті він не був змінений, не скасований, не замінений і не відкликаний. Фактично на даний час спадковий житловий будинок зруйнований, а заявник, як спадкоємець згідно із заповітом, користується спадковим майном у вигляді земельної частки (паю). Однак, виникла необхідність у документальному оформленні спадщини і з цією метою [PERSON] звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Однак, йому було відмовлено у заведенні спадкової справи, оскільки нотаріусу необхідно було пред`явити судове рішення про встановлення юридичного факту спільного проживання спадкодавця із [PERSON] на час відкриття спадщини, у зв`язку з відсутністю реєстрації місця проживання спадкодавця у його житловому будинку, в якому [PERSON] фактично проживала з 2004 року по день її смерті. Факт спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем ніким не оспорюється. З часу смерті [PERSON] пройшло сімнадцять років. [PERSON] є особою яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі викладеного просить суд встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] , 1979 року народження, з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини- смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні (а. с. 21). Заявник, [PERSON] , та його представник в судове засідання не з`явились, подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги, викладені в заяві, підтримують повністю та просять їх задовольнити (а.с. 29-30). Представник заінтересованої особи, у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Проти задоволення заяви не заперечував (а.с.27-28). Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність учасників справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з`ясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну правову оцінку, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні норми закону викладені і в ст. ст. 15, 16 ЦК України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 зазначеної вище Постанови роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого Смолигівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 липня 2007 року (а.с.7). [PERSON] на час смерті і на протязі останніх років постійно проживала із [PERSON] , у його сім`ї за адресою: [ADDRESS] , але була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання підтверджується довідкою Торчинської селищної ради Луцького району, Волинської області № 6424-ЖР-11/2024 від 19.11.2024 року (а.с. 9). 22 травня 2007 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем Смолигівської сільської ради Луцького району Волинської області, згідно з яким остання зробила розпорядження і заповіла [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , присадибну земельну ділянку площею 054 га., та земельну ділянку площею 2.0153 га, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності РЗ № 122929, виданого Луцькою райдержадміністрацією 15 жовтня 2003 року, а також грошові заощадження, що знаходяться в філії Ощадбанку в смт. Торчин на рахунку № [NUMBER] (а.с.8). Для оформленні спадщини заявник звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] . Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину за заповітом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначено про пропуск заявником строку для подання заяви про прийняття спадщини, та доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не надано. Спадкова справа нотаріусом не була заведена (а.с.16). Встановлення в судовому порядку факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявникові для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Перевіривши обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що на підставі частин 3 та 5ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Слід зазначити, що в своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця саме по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті останнього залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті та відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку, неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника конкретні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved