Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 26 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Радехівська міська рада Львівської області, приватний нотаріус Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Юрченко О.В., про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка до дня своєї смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Маючи намір оформити спадщину на все спадкове майно після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Шептицького нотаріального округу Львівської області - Юрченко Олени Василівни щодо заведення спадкової справи, на що їй було надано відповідь, що в заповіті, який був посвідчений від імені [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] - не зазначені земельні ділянки, а також відсутні підстави для закликання її до спадкоємства, оскільки вона не входить в коло спадкоємців за законом, відповідно до Цивільного кодексу Української РСР. За таких обставин, з приводу спадкування земельних ділянок потрібно звернутись в суд (а.с.3-12). Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 31 грудня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а.с.1-2). Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги повністю. Судові витрати просила не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Крім того, у заяві від 07.01.2025 він зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , (дата народження [INFO] ), яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] була одинокою, із жодною особою шлюб не реєструвала (не укладала), не мала власних дітей. На день смерті [PERSON] - 07.06.2003 він був зареєстрований за вищевказаною адресою та проживав спільно із [PERSON] з 2001 року, проте на спадщину не претендує. Позивач [PERSON] є племінницею [PERSON] , вона проживала з померлою однією сім`єю з січня 1997 року, піклувалася про неї, забезпечувала ліками, доглядала тітку, а після смерті здійснила поховання. Вона вступила в управління спадковим майном, опікувалася земельними ділянками, здійснювала обробіток земельних ділянок, прийняла на зберігання державні акти про право власності на землю. Визнає за [PERSON] право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 4623984600:04:000:1412 площею 0,5110 га, 4623984600:01:005:0029 площею 0,3743 га, 4623984600:03:000:1636 площею 1,1729 га, 4623984600:01:003:0297 площею 0,4100 га, 4623984600:01:003:0336 площею 0,1400 га, які розташовані на території Розжалівського старостинського округу Радехівської міської ради (колишня Розжалівська сільська рада) Шептицького району (колишній Радехівський район) Львівської області. Просить суд провести розгляд позовної заяви [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування без його участі. Позовні вимоги [PERSON] , які наведені в позовній заяві про визнання права власності в порядку спадкування - визнає, на спадщину не претендує (а.с.82). Треті особи у судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином (а.с.88, 89). За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка до дня своєї смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 08 червня 2003 року (а.с.18). За життя [PERSON] на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок померла [PERSON] заповіла [PERSON] (позивачу [PERSON] ), що підтверджується заповітом від 14.02.1991 (а.с.22). Відповідно до довідки КП Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1614 від 11.04.2017, встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Радехівського державною нотаріальною конторою 14.02.1991, зареєстровано в реєстрі за №178/91 і записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №39 від 25.07.1991 (а.с.23). Крім цього, за життя [PERSON] належали земельні ділянки, які розташовані на території Розжалівського старостинського округу Радехівської міської ради (колишня Розжалівська сільська рада) Шептицького району (колишній Радехівський район) Львівської області із кадастровими номерами: 1) \~ \~ \~ \~4623984600:04:000:1412, площею 0,5110 га, яка розташована на території Розжалівського старостинського округу Радехівської міської ради (колишня Розжалівська сільська рада) Шептицького району (колишній Радехівський район) Львівської області (а.с.26-31); 2) 4623984600:01:005:0029, площею 0,3743 га, яка розташована на території Розжалівського старостинського округу Радехівської міської ради (колишня Розжалівська сільська рада) Шептицького району (колишній Радехівський район) Львівської області (а.с.32-37); 3) 4623984600:03:000:1636, площею 1,1729 га, яка розташована на території Розжалівського старостинського округу Радехівської міської ради (колишня Розжалівська сільська рада) Шептицького району (колишній Радехівський район) Львівської області (а.с.38-43). Вищезазначені земельні ділянки належали [PERSON] на праві власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю від 04.04.2000, серії ІV-ЛВ №060505 (а.с.25, 25 зворот). Також, [PERSON] належали земельні ділянки, які розташовані на території Розжалівського старостинського округу Радехівської міської ради (колишня Розжалівська сільська рада) Шептицького району (колишній Радехівський район) Львівської області із кадастровими номерами: 1) 4623984600:01:003:0297, площею 0,4100 га, яка розташована на території Розжалівського старостинського округу Радехівської міської ради (колишня Розжалівська сільська рада) Шептицького району (колишній Радехівський район) Львівської області (а.с.44-49); 2) 4623984600:01:003:0336, площею 0,1400 га, яка розташована в [ADDRESS] , на території Розжалівського старостинського округу Радехівської міської ради (колишня Розжалівська сільська рада) Шептицького району (колишній Радехівський район) Львівської області (а.с.50-55). Вищезазначені земельні ділянки належали [PERSON] на праві власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю віл 06 08 1998, серії І-ЛВ №083854 (а.с.24, 24 зворот). На час смерті [INFO] [PERSON] , [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком [ADDRESS] та земельними ділянками, належними спадкодавцю, підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не довіряти показам яких у суду немає підстав. Відповідно до довідки, виданої старостою сіл Андріївка, Розжалів Радехівської міської ради Львівської області №107 від 27 жовтня 2024 року [PERSON] по день смерті [INFO] була зареєстрована на [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] [INFO] (а.с.21). На підставі договору від 19.03.2001, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , з 19.03.2001 [PERSON] був зареєстрований та проживав на безоплатній основі спільно із [PERSON] в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.61). Відповідно до відповіді Радхівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07 січня 2025 року №592/33.16.-02.17, встановлено, що актового запису про шлюб та народження дітей в громадянки [PERSON] , [INFO] не виявлено. Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого м. Радехів Райбюро ЗАГС Львівської області від 22.07.1970 встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , а батьком вказаний [PERSON] , мама [PERSON] (а.с.16). На підставі Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Радехівським районним відділом ЗАГС Львівської області від 14.02.1991, [PERSON] народилася [INFO] , батьком вказаний [PERSON] , мама [PERSON] (а.с.17). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , його батько [PERSON] , мати [PERSON] . Враховуючи той факт, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] є рідним братом [PERSON] , оскільки їхні батьки [PERSON] та [PERSON] , позивач [PERSON] є племінницею [PERSON] . З метою\~оформити спадщину\~на все\~спадкове майно\~після смерті\~ [PERSON] ,\~позивач [PERSON] \~звернулася до\~приватного нотаріуса\~Шептицького нотаріального\~округу Львівської\~області -\~Юрченко Олени\~Василівни,\~проте нотаріус\~відмовив спадкоємцю\~ [PERSON] у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на земельну\~ділянку,\~площею 0,55\~га,\~що знаходиться\~на території\~села Розжалів\~Шептицького району\~Львівської області,\~оскільки це\~майно не\~охоплено заповітом, посвідченим Луців І.П., державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори 14 лютого 1991 року за .№180/91; та оскільки нею не було подано жодних документів, що підтверджують факт її родинних відносин зі спадкодавцем гр. [PERSON] , що померла [INFO] . Наведене підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №57/02-31 від 26.12.2024, виданої нотаріусом - [PERSON] (а.с.77, 77 зворот). Приватний нотаріус Шептицького нотаріального округу Львівської області Юрченко Олена Василівна здійснила реєстрацію спадкової справи №73397820, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Із копії матеріалів спадкової справи №220/2024 (а.с.91-109) видно, що 04.12.2024 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Юрченко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно судом не встановлено. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, визнаються відповідачем, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. Зважаючи на встановлені обставини у справі [PERSON] прийняла спадщину після смерті тітки солдат [PERSON] , яка померла [INFO] , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майно. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на зазначене вище, враховуючи те, що позивач [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, а відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved