Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси із заявою\~звернулась [PERSON] , за участю заінтересованих осіб: [PERSON] , [PERSON] , за якою просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 14 червня 2000 року на квартиру [ADDRESS] , в яких зазначено співвласника - [PERSON] , посилаючись на такі обставини. На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 2000 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . [PERSON] позбавлена можливості провести реєстраційні дії зі своєю власністю, оскільки в правовстановлюючому документі на квартиру, а саме в Свідоцтві про право власності на житло (квартири [ADDRESS] ), зазначено, що квартира належить [PERSON] , а в паспорті громадянина України ПІБ заявника вказані: [PERSON] . Виправити помилку на теперішній час не можливо, оскільки [PERSON] , окрім паспорту, має ще ряд документів: ідентифікаційний код, посвідчення водія, свідоцтва приватного підприємства, свідоцтва про право власності на житло, тощо. Саме тому заявниця вимушена звертатись до суду для встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу . Представник заявника [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, обставини, викладені в заяві підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, обставини, викладені в заяві, підтримують в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення заяви. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , заявниця по справі, про що свідчить свідоцтво про народження від 17 березня 1984 року, актовий запис №362, яке складено російською мовою та прізвище зазначено « [PERSON] ». Відповідно до паспорту громадянина України № [NUMBER] , запис №19840129-02327 від 24 березня 2017 року виданого 5114, яке складено українською мовою зазначено [PERSON] , [INFO] . На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 2000 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . [PERSON] позбавлена можливості провести реєстраційні дії зі своєю власністю, оскільки в правовстановлюючому документі на квартиру, а саме в Свідоцтві про право власності на житло (квартири [ADDRESS] ), зазначено, що квартира належить [PERSON] , а в паспорті громадянина України ПІБ заявника вказано, як [PERSON] . Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, суд вважає, що з огляду на зібрані докази, встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 14 червня 2000 року на квартиру [ADDRESS] , в яких зазначено [PERSON] , є очевидним та обґрунтованим, враховуючи, що розбіжність стосується однієї літери в прізвищі. Оскільки вказані вище розбіжності та неточності позбавляють заявницю реалізувати свої права, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просить заявниця. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 354 ЦПК України\~апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved