Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

29.07.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла дана позовна заява до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа: ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ УЧБОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЛУЧ» УКРАЇНСЬКОГО ТОВАРИСТВА СЛІПИХ, про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання її провести за відсутності ордеру. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначила, згідно із Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" [PERSON] , має право на безоплатну приватизацію житла, оскільки не брала участі в приватизації будь-якої державної площі, та взагалі не використовувала своє право на приватизацію. Житловий будинок [ADDRESS] , вводився в експлуатацію у 1963 році та зареєстрований за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Вселення Позивача [PERSON] здійснювалось Дніпровським учбово-виробничим об`єднанням «ЛУЧ» УКРАЇНСЬКОГО ТОВАРИСТВА СЛІПИХ, з тих пір Позивач має у своєму користуванні це житло на законних підставах. Позивач зазначає, що [PERSON] є інвалідом І групи. Позивач постійно мешкає на законних підставах у зазначеній квартирі, а саме зареєстровано місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 18. 04. 2012 року. Позивач безперервно проживає у квартирі та є споживачем комунальних послуг. Квартира була надана по ордеру [PERSON] , однак ордер на ім`я [PERSON] , [INFO] при вселенні у приміщення був відібраний, як підстава правомірного вселення та користування приміщенням, у Позивача не зберігся цей документ. Наразі корінець державного ордеру на квартиру у Позивача також не зберіглися. У Департаменті з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (69126, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України,\~46а), відсутня інформація, щодо підстав заселення Позивача до квартири [ADDRESS] . Однак зазначають, що вселення Позивача [PERSON] , здійснювалось Дніпровським учбово-виробничим об`єднанням «ЛУЧ» УКРАЇНСЬКОГО ТОВАРИСТВА СЛІПИХ. Позивач зауважує, що житлові чеки на приватизацію житла квартири [ADDRESS] не використовувала. Позивач у 2024 році виявила бажання приватизувати квартиру, однак під час збирання і підготовки необхідних документів з`ясувалося, що ордер, на підставі якого Позивач вселилися до квартири, - втрачений (не зберігся, відсутній). Позивач звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з заявою про проведення приватизації без ордеру, однак листом відмовлено в приватизації за відсутності повного переліку документів, у тому числі копії ордеру. Позивач вважає, що має право на приватизацію цієї квартири, так як вселилася до неї на законних підставах, незаконність її проживання у ній ніхто не оспорює, проте, неможливо знайти оригінали документів на підставі яких була вселена Позивач у квартиру, так як ордер не зберігся, а його відсутність позбавляє можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, тому Позивач вимушений звернутися до суду з позовом. На день подання позову у вказаній квартирі зареєстрована та мешкає позивач по справі, а саме: [PERSON] . Відповідальним квартиронаймачем та власником особового рахунку є [PERSON] . За таких обставин позивач просить суд: Визнати за [PERSON] , [INFO] , право на приватизацію квартири [ADDRESS] , та зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району провести приватизацію квартири [ADDRESS] за відсутності оригіналу ордеру на житлолве приміщення. 05.08.2024 року ухвалою суду позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 18 вересня 2024 року до суду від представника районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Антонової І.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що відповідач не може провести приватизацію житлового приміщення без наявності ордеру про надання житлової площі. Просила у задоволенні позову відмовити. Протокольною ухвалою суду від 16 січня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - адвокат Дерев`янко І.О. в судовому засіданні\~заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просили суд їх задовольнити. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Антонова І.П.\~в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, у відзиві на позовну заяву просила справу розглянути за відсутності представника відповідача. Представник ДНІПРОПЕТРОВСЬКОГО УЧБОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ЛУЧ УКРАЇНСЬКОГО ТОВАРИСТВА СЛІПИХ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином,заяв, клопотань до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив на позовну заяву, пояснення, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши та дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що зареєстровано місце проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 18. 04. 2012 року. Позивач безперервно проживає у квартирі з 18. 04. 2012 року та є споживачем комунальних послуг. Згідно статей 30, 41Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що у 2024 році [PERSON] звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району із заявою про проведення приватизації квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира, в якій зареєстрована та проживає позивач, відноситься до державного житлового фонду. Листом № А-638 від 24.06.2024 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району було відмовлено позивачу у проведенні приватизації квартири, оскільки нею до органу приватизації не надано копію ордера про надання жилої площі. Листом № 1180/01-37/01 від 03.07.2024 року позивачу повідомлено, що у Департаменті з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (69126, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України,\~46а), відсутня інформація, щодо підстав заселення Позивача до квартири [ADDRESS] . Однак зауважують, що вселення Позивача [PERSON] , здійснювалось Дніпровським учбово-виробничим об`єднанням «ЛУЧ» УКРАЇНСЬКОГО ТОВАРИСТВА СЛІПИХ. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно п. 4.2.9 Положення про районні адміністрації міської ради, затвердженої рішенням Запорізької міської ради від 22 червня 2011 року №29 районним адміністраціям міської ради делеговані повноваження в частині приватизації житла. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду`передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадянздійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно зі ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», об`єктом приватизації є квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій,- природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ст.3 зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до п.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до п.4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках). Згідно зі змістом ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копію договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках, квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до п. 11ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Таким чином, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» не передбачено такої підстави для відмови у приватизації, як відсутність ордера на житлове приміщення. Крім того, частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до п.10 ч.1 ст.15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення. Згідно з ст.58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до п.п.69, 70, 72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»(розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення. З \~ \~ \~ \~гідно даних з реєстру територіальної громади встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] з 18. 04. 2012 року. З 18. 04. 2012 року (з моменту реєстрації у спірну квартиру) до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачами не пред`являлося до позивача претензій щодо незаконності її мешкання у квартирі. З огляду на вказані обставини, відповідно до приписів ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач має право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій вона мешкає. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Представником відповідача не надано суду доказів щодо відсутності у позивача права на приватизацію спірної квартири.\~ Таким чином, враховуючи, що позивач вселена до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, проте, відсутні документи, на підставі яких вони були вселені, та цей факт позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання вчинити відповідача дії по приватизації квартири підлягають задоволенню. Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, оскільки ЗУ «Про судовий збір» звільнив Позивача від його сплати, як інваліда І групи.

Outcome: approved