Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

16.06.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований таким. [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з якою лише у 09.06.2018 року було укладено шлюб. Від спільного проживання [INFO] народився син - [PERSON] . Дитина була народжена передчасно, мала певні захворюванні і згодом визнана особою інвалідом з дитинства. [INFO] [PERSON] - мати дитини померла від коронавірусної хвороби. Малолітній [PERSON] мешкає, проте не зареєстрований, у квартирі позивача - [PERSON] , бабусі, за адресою: [ADDRESS] . Також в цій квартирі періодично мешкає відповідач. Після смерті [PERSON] відповідачу - [PERSON] була призначена пенсія по втраті годувальника на дитину - [PERSON] . Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідач за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2019 року був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . Іншого житла не має. Батько дитини - [PERSON] наркозалежний, не працює, вихованням сина не займається, не забезпечує сина усім необхідним. Усі призначені для дитини гроші [PERSON] витрачає виключно на себе, для ігри в ігрових автоматах, для купівлі наркотичних засобів. При цьому, відповідач оформлює кредити у фінансових установах, проте їх не погашає. [PERSON] не відвідує сина, не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, зокрема: 1) не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; 2) не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; 3) не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; 4) не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; 5)не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Враховуючи зазначене, [PERSON] просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу (попередній орієнтовний розрахунок суми витрат складає 6 000,00 грн.) Ухвалою судді від 16.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи. Відзив на позов до суду не надходив. Ухвалою суду від 26.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 15.09.2022 року до справи за клопотанням представника позивача - адвоката Трачук Н.І. долучено докази знаходження [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] за кордоном, а саме у Польщі (м. Нови-Двур-Мазовецькі). [PERSON] призначено тимчасового опікуном малолітнього [PERSON] 07.11.2022 року до суду від [PERSON] надійшла заява, в якій останній зазначив, що заперечує проти позову, наразі є військовослужбовцем, перебуває в зоні бойових дій і не може приймати участи у справі. Додано довідку в/ч [NUMBER] , якою підтверджено, що відповідач перебуває на військовій службі з 10.08.2020 року, по мобілізації з 20.06.2022 року і по теперішній час. 22.03.2023 року до суду від [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, так як він перебуває на військовій службі в зоні бойових дій, крім того, з 13.03.2023 року перебуває на лікуванні в КНП ХОР «ОКСДРЗІГ» з діагнозом: хронічна підшкірна-підслизова пара ректальна нориця. Також, відповідач зазначив, що проти позову заперечує. 22.03.2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина - [PERSON] . Ухвалою суду від 22.03.2023 року клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволено. 28.06.2024 року за клопотанням представника позивача - адвоката Трачук Н.І. провадження у справі поновлено. Судом витребувано інформацію щодо місця служби відповідача і встановлено, що 02.10.2023 року солдат [PERSON] самовільно покинув частину, його звільнено з раніше займаних посад і виключено з усіх видів забезпечення. Ухвалою суду від 13.08.2024 року за клопотанням представника позивача - адвоката Трачук Н.І. суд витребував з військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України інформацію про те, чи залучений до участі у бойових діях відповідач [PERSON] (водій кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону), чи подавався ним рапорт щодо звільнення від участі через наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та інформацію про його доходи за період з 01.08.2022 року; витребувано з Управління соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району інформацію про те, хто та з якого часу отримує виплати на дитину-інваліда [PERSON] , [INFO] , та у якому розмірі; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області інформацію про те, хто та з якого часу отримує виплати на дитину-інваліда [PERSON] , [INFO] , та у якому розмірі; витребувано з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримувала та наполягала на його задоволенні з підстав, вказаних у позові. Крім того, додатково зазначила, що позивач з онуком наразі знаходяться за кордоном, дитина повністю на забезпеченні бабусі, відповідач участі у вихованні дитині не приймає, не надає матеріальної допомоги. За клопотанням представника позивача - адвоката Трачук Н.І. судом в режимі відеоконференції отримано пояснення позивача [PERSON] , яка зазначила, що наразі знаходиться з онуком у Польщі через збройний конфлікт. Онук вже тривалий час мешкає з нею, вони мають гарні стосунки, вона про нього піклується і матеріально забезпечує. Мати дитини померла, після її смерті [PERSON] переїхав жити до неї. Її син [PERSON] деякий час проходив військову службу, до початку вторгнення російської федерації в Україну, оформив пенсію по втраті годувальника на дитину, отримує її на картку банку, проте їй ці кошти не віддає, хоча онук постійно з нею. Також, відповідач знаходився на заробітках в Польщі, вони іноді спілкувались телефоном, матеріально він їх не підтримував. Після повномасштабного вторгнення вона виїхала з онуком за кордон до сина. [PERSON] повернувся в Україну і вступив до ЗСУ, проходив службу у різних військових частинах, отримував заробітну плату, проте дитину не утримував. Через знайомих дізналась, що останній самовільно залишив частину. Наразі можливо мешкає у м. Київ. Вважає, що відповідач не має бажання виховувати, утримувати і приділяти батьківську увагу своєму сину. Так як, вони наразі за кордоном вона вимушена була оформити тимчасову опіку над дитиною, щоб мати хоч певні права і можливість представляти дитину у різних установах. Вона ніколи не перешкоджала спілкуванню сина з онуком, проте нажаль, син не виявляє бажання виховувати дитину. Крім того, онук визнаний інвалідом з дитинства, його потрібно лікувати, проводити реабілітації. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення справи до суду не направив та відзиву на позов не подав, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом вжито достатньо заходів щодо належного та чисельного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, які б в разі добросовісного ставлення відповідача до своїх процесуальних обов`язків, дозволили б йому прийняти участь в судовому розгляді та висловити позицію. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подала, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі. Ухвалою суду від 11.02.2025 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, під час розгляду справи у суді зазначив, що в справі наявний висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] . Вважає, що таке рішення буде суперечити інтересам дитини, так як наразі через воєнний стан відповідач не може приймати активну участь у вихованні сина, проте підтримує з ним зв`язок через телефон та соціальні мережі, надсилає кошти на його утримання. За клопотанням представника позивача судом був допитаний свідок [PERSON] , яка зазначила, що позивач у справі є її сусідкою, вони мають товариські стосунки. [PERSON] це онук [PERSON] , він почав з нею мешкати після смерті невістки. Син позивача - [PERSON] дитиною не займався, бачила його востаннє у грудні 2021 року, він поїхав на заробітки до Польщі. Проте, онука [PERSON] утримувала самостійно, водила його до школи, наймала репетиторів. [PERSON] не приїздив, навіть майже не дзвонив. Після початку повномасштабного вторгнення [PERSON] разом з онуком поїхала до сина в Польщу. [PERSON] повернувся на Україну і пішов до ЗСУ. Наразі позивач з онуком у Польщі, вони інколи спілкуються телефоном, [PERSON] розповідала, що син не допомагає, їй треба виховувати онука, дуже тяжко. Знає, що наразі [PERSON] мешкає у Києві, служить він чи ні не знає. Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідка, дослідивши і вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у шлюбних відносинах з [PERSON] , що сторонами не оспорюється. Від спільного проживання мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] визнано особою з інвалідністю з дитинства, про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] (мати дитини) померла. Згідно з довідкою № 95 від 19.02.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області [PERSON] перебуває на обліку та отримує пенсію по втраті годувальника на дитину [PERSON] , [INFO] . З повідомлень фінансових установ на ім`я [PERSON] вбачається, що останній має боргові зобов`язання. Постановою від 25.04.2022 року підтверджено, що наразі неповнолітній [PERSON] знаходиться за межам країни, а саме у Польщі разом із бабусею. Саме бабуся тимчасово призначено опікуном дитини. Довідкою № 2272 від 13.08.2022 року виданою т.в.о начальника штабу - першого заступника командира в/ч [NUMBER] [PERSON] встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі з 10.08.2020 року у військовій частини [NUMBER] [ADDRESS] , з 20.06.2022 року по мобілізації. Тобто, відповідач не проживав з неповнолітнім сином, так як проходив військову службу в іншій області. Відповідно до витягу з наказу командира в/ч [NUMBER] № 285 від 02.10.2023 року, військовослужбовець [PERSON] був відсутнім у частині, вважається таким, що самовільно її покинув, з 02.10.2023 року виключений з усіх видів забезпечення. З інформації, наданої на запит суду Департаменту соціального захисту населення Управління соціальної підтримки населення № 0101-09/9230 від 13.09.2024 року судом встановлено, що [PERSON] з 12.07.2021 року перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Допомогу призначено з 12.07.2021 року по 30.11.2021 року - 1 854,00 грн., з 01.12.2021 року по 28.02.2022 року - 1 934,00 грн., з 01.03.2022 року по 31.12.2023 року у розмірі 2 100,00 грн., з 01.01.2024 року по 14.03.2030 рік - 2 361,00 грн. на дитину - [PERSON] , 2012 року народження. Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало суду відповідь, де зазначено, що [PERSON] як законний представник утриманця [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 2 725,00 грн. Суд, оглянувши надані до суду докази встановив, що відповідач дійсно отримує пенсію по втраті годувальника, декілька разів кошти пересилав на картку своє матері, іншої допомоги на утримання сина не надавав. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На підтвердження обґрунтованості позовних вимог представник позивача посилалась на показання свідка та письмові докази. Відповідно до положень ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На виконання ухвали суду заступником голови районної адміністрації від 25.11.2022 року, як орган опіки та піклування, затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Згідно з висновком, орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Вивчивши зміст висновку органу опіки та піклування, суд вважає цей висновок є не обґрунтованим та не знаходить законних підстав для його врахування під час розгляду цієї справи. Висновок було прийнято у серпні 2022 року, майже за 2,5 роки ситуація змінилась, відповідач не приймає участі у вихованні та забезпеченні дитини, не підтримує з сином зв`язок, самовільно залишив військову частину, до суду жодного разу не з`явився, на захист своїх прав навіть не надіслав доказів, які б спростували доводи позивача. Суд зауважує, що при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в не виконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з утриманням та вихованням дітей, а саме: 1) не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; 2) не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; 3) не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; 4) не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; 5)не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, суд приймає до уваги пояснення позивача, допитаного свідка щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні іншими належними та допустимими доказами. Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно свого дітей в матеріалах справи відсутні. Позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18.12.2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У справі «Мамчур проти України» (рішення від 16.07.2015 року, заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не приділяє належної уваги догляду та розвитку своєї дитини, не турбується про її життя та здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створює необхідних умов для життя та розвитку, не виховує дитину у дусі поваги до Батьківщини, держави та суспільства, не забезпечує продуктами харчування, одягом та взуттям відповідно до сезону, не надає коштів на утримання дитини, практично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків за відсутності будь-яких перешкод для їх виконання. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Суд вважає за доцільне, роз`яснити [PERSON] положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Вирішення питання щодо судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. Щодо витрат на правову допомогу, то позивачем у позові заявлено орієнтовний розрахунок - 5 000,00 грн., проте інших доказів на понесення витрат на правову допомогу до суду не надано, окрім ордера на надання правничої допомоги № 1089349 від 16.06.2022 року, тому зазначену вимогу, суд вважає за доцільне залишити без розгляду.

Outcome: approved