Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Представниця позивачки [PERSON] адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до Скориківської сільської територіальної громади в особі Скориківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем за законом після смерті матері, спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Однак при зверненні до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1,43 га та 0,37 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Пальчинської сільської ради, їй було відмовлено у зв`язку із тим що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа який би підтверджував право спадкодавця на вказане майно, оскільки у правовстановлюючому документі відсутня одна літера в прізвищі матері позивачки. У зв`язку із наведеним позивачка просить суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документа Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р2 №712172 від 25 лситопада 2002 року та визнати за позивачкою право власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2024 року було відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовче засідання позивачка та її представниця не з`явились, представниця позивачки подала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивачки, заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представниця відповідача Скориківської сільської ради у підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої Скориківська сільська рада позов визнає та не заперечує щодо його задоволення, просить справу розглядати за відсутності представника відповідача. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 3\~ст.200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1\~ст.206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданої повторно 18 жовтня 2024 року Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] народилась [INFO] в селі Щаснівка Підволочиського району Тернопільської області, про що 18 серпня 1948 року складено відповідний актовий запис №9. Місце державної реєстрації: Пальчинська сільська рада Підволочиського району Тернопільської області. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданої повторно 17 жовтня 2023 року Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 08 листопада 1969 року, про що складено відповідний актовий запис №9. Місце державної реєстрації: Пальчинська сільська рада Підволочиського району Тернопільської області. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 02 травня 2023 року Скориківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , уродженка села Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області померла [INFO] про що 02 травня 2023 року зроблено відповідний актовий запис №47. Місце державної реєстрації: Скориківська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області. Згідно копії листа приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Матійчик Анжели Володимирівни №63/01-16 від 17 жовтня 2024 року, нотаріусом встановлено, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , а також встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви. Однак [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1,43 га та 0,37 га, розташовані на території Пальчинської сільської ради Тернопільської області, оскільки в правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на землю серії Р2 №712172 прізвище власника записано як [PERSON] . У зв`язку із наведеним [PERSON] рекомендовано звернутись до суду. Згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №712172 від 25 листопада 2002 року, 2 земельні ділянки площею 1,43 га ріллі та 0,37 га кормових угідь, загальною площею 1,80 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Пальчинської сільської ради, належать [PERSON] на підставі рішення ХХ сесії 3 скликання Пальчинської сільської Ради народних депутатів від 13 січня 2002 року. Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7100626572024 від 28 жовтня 2024 року, земельна ділянка, кадастровий номер 6124686000:01:001:0347, площею 0,3744 га, яка розташована на території Пальчинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] на підставі рішення ХХ сесії 3 скликання Пальчинської сільської Ради народних депутатів від 13 січня 2002 року, документ що посвідчує право Державний акт від 25 листопада 2002 року серії Р2 №712172. Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6100830262024 від 28 жовтня 2024 року, земельна ділянка, кадастровий номер 6124686000:01:001:0004, площею 1,4273 га, яка розташована на території Пальчинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] на підставі рішення ХХ сесії 3 скликання Пальчинської сільської Ради народних депутатів від 13 січня 2002 року, документ що посвідчує право Державний акт від 25 листопада 2002 року серії Р2 №712172. Згідно положень п.6 ч.1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Як встановлено з досліджених судом доказів, матір`ю позивачки є [PERSON] , яка померла [INFO] , саме як « [PERSON] » її ім`я записано у всіх документах що стосуються її особи, окрім Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №712172, де зазначено що він виданий\~« [PERSON] ». \~ \~ \~ \~ Так, з вищезазначеного судом встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №712172 від 25 листопада 2002 року виданий на підставі рішення ХХ сесії 3 скликання Пальчинської сільської Ради народних депутатів від 13 січня 2002 року на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] . За таких підстав, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Крім того, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно положень ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Матійчик А.В. із заявою про прийняття спадщини, спадщину прийняла у встановлений законом строк, а також звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що належали її матері. Однак у видачі такого свідоцтва, їй було відмовлено з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації, оскільки в державному акті про право приватної власності на землю прізвище власниці записано як « [PERSON] ». В свою чергу відповідно\~\~до ст.1268 ЦК України, позивачка як спадкоємець за законом має право на спадкування вказаних земельних ділянок після смерті матері [PERSON] . Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved