Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що на почату серпня 2024 року на сайті ukranianmotors.com.ua оформила замовлення на купівлю товару Minako Titan 60V/Аh Li-Nmc 18R (електровелосипед). Після оформлення замовлення на сайті у месенджері «Viber» позивачка отримала смс-повідомлення від інтернет-магазину «ukranianmotors» з номеру телефону [NUMBER] , у якому було вказано номер замовлення 10397 та банківські реквізити для оплати товару. Відповідно до вказаного повідомлення позивачці було необхідно оплатити товар на банківські реквізити фізичної особи-підприємця [PERSON] [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу товару. На вказані реквізити позивачка здійснила оплату за товар в розмірі 28000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02.08.2024 року №0.0.3798221023.1. Згідно з умовами оформлення замовлення, розміщеними на сайті інтернет-магазину, поставка товару повинна була бути здійснення протягом 1-2 робочих днів з моменту здійснення передоплати, тобто до 07.08.2024 року. Однак, у встановлений строк товар позиваці відправлений не був. У зв`язку з цим, продавець запропонував позивачці зачекати ще 6-8 днів або повернути передоплату. Позивачка попрохала повернути сплачену суму передоплати, однак остання повернута не була, а товар не був поставлений. В зв`язку з цим, позивачка звернулась до відповідача з вимогою від 09.08.2024 року, в якій повідомила про односторонню відмову від договору купівлі-продажу та повернення передплати в розмірі 28000 грн. вказана вимога залишилась без реагування. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 28000 грн., а також у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 03.08.2024 року по 12.11.2024 року інфляційні витрати в сумі 1105 грн. 15 коп. та три відсотки річних в сумі 234 грн. 10 коп., а всього стягнути 29339 грн. 25 коп. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.11.2024 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В наданій заяві представник позивачки просив розглянути справу без участі позивачки та її представника, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень\~статті 530\~цього Кодексу. Статтею 664 ЦК України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві. Відповідно до ст.665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до\~статті 620\~цього Кодексу. Згідно ч.ч.1.,2 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до\~статті 530\~цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення\~статті 538\~цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно ч.ч.1,2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Як зазначила позивачка, вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, на почату серпня 2024 року на сайті ukranianmotors.com.ua позивачка оформила замовлення на купівлю товару Minako Titan 60V/Аh Li-Nmc 18R (електровелосипед). Після оформлення замовлення на сайті у месенджері «Viber» позивачка отримала смс-повідомлення від інтернет-магазину «ukranianmotors» з номеру телефону [NUMBER] , у якому було вказано номер замовлення 10397 та банківські реквізити для оплати товару. Відповідно до вказаного повідомлення позивачкою на зазначені в повідомленні реквізити фізичної особи-підприємця [PERSON] [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк» було перераховано кошти за товар в розмірі 28000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02.08.2024 року №0.0.3798221023.1. Також з переписки в месенджері «Viber» вбачається, що в подальшому позивачці було повідомлено про наявність дефекту товару та запропоновано повернення сплачених коштів за товар або зачекати 6-8 днів нової поставки, на що позивачкою було повідомлено про бажання повернути сплачені кошти та надано відповідні реквізити для повернення. Крім того, [PERSON] звернулась до ФОП [PERSON] із письмовою вимогою від 09.08.2024 року в порядку ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», в якій повідомила про односторонню відмову від договору купівлі-продажу та повернення попередньої оплати в сумі 28000 грн. на відповідний рахунок. Як зазначила позивачка та не спростовано відповідачем вказана вимога залишилась без реагування та сплачені нею кошти в сумі 28000 грн. до теперішнього часу їй не повернуто. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо поставки товару в обумовлений сторонами строк, в зв`язку із чим позивачка скористалась своїм правом, передбаченим ч.2 ст.693 ЦК України на повернення суми попередньої оплати за товар в розмірі 28000 грн., яка їй відповідачем повернута не була. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в цій частині, стягнувши з відповідача на користь позивачки суму попередньої оплати за товар в розмірі 28000 грн. В частині заявлених вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох відсотків річних на підставі ст.625 ЦК України, суд враховує наступне. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19 (провадження №12-42гс20), зазначено, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3% річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19). За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу. В силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу). При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведених правових висновків, у ФОП [PERSON] , як продавця, виникло зобов`язання повернути позивачці [PERSON] (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, ч.1 ст.530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що попередня оплата за товар в сумі 28000 грн. відповідачем повернута не була, останній має нести відповідальність за невиконання грошового зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до умов оформлення замовлення доставка повинна була бути здійснена протягом 1-2 робочих днів з моменту передоплати, яка була здійснена позивачкою 02.08.2024 року. 03 та 04.08.2024 року були вихідними днями. 06.08.2024 року продавець повідомив позивачку про неможливість поставки товару через дефект та отримав відповідь позивачки про бажання повернути сплачені за товар кошти. Таким чином, відповідач мав обов`язок повернути позивачці сплачені кошти за товар до 06.08.2024 року включно. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних не з 03.08.2024 року, як було розраховано позивачкою, а з 07.08.2024 року по 12.11.2024 року, виходячи із наступного розрахунку: -індекс інфляції в серпні 2024 року 100,6%, в вересні 2024 року 101,5%, в жовтні 2024 року 101,8%, середній індекс інфляції 1,03946962. Інфляційні витрати: 28000 грн. (сума боргу) х 1,03946962 28000 = 1105 грн. 15 коп. -три відсотки річних: 28000 грн. (сума боргу) х 3% : 366 (днів у році) : 100% х 98 (дні прострочення) = 224 грн. 92 коп. Всього таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути попередньо сплачені кошти за товар в сумі 28000 грн., інфляційні витрати в сумі 1105 грн. 15 коп., три відсотки річних в сумі 224 грн. 92 коп., а всього стягнути 29330 грн. 07 коп. Враховуючи задоволення позову, звільнення позивачки в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору, а також подання позову в електронній формі, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 968 грн. 96 коп.

Outcome: partial