Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

18 грудня 2024 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» «Полтавагаз» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу, у якій просив суд: - прийняти позовну заяву до провадження; - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» «Полтавагаз» 2548,87 грн - основного боргу; 231,94 грн - інфляційних збитків; 61,57 грн - 3% річних на розрахунковий рахунок [NUMBER] в філії Полтавське облуправління АТ «Державний ощадний банк України, код ЄРДПОУ 03351912 та 3028,00 грн - судового збору на розрахунковий рахунок [NUMBER] в філії - Полтавське облуправління АТ «Державний ощадний банк України, код ЄРДПОУ 03351912. Процесуальні рішення/дії у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 03 лютого 2025 року (а.с. 15 - 16). У судове засідання 03.02.2025 представник позивача АТ «Оператор газорозподільної системи» «Полтавагаз» не з`явився. Подав заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с. 19-20), причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавав. Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року вирішено проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-6) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] є споживачем природного газу і йому в установленому законом порядку присвоєно персональний код ідентифікації споживача (ЕІС-код) [NUMBER]. Відповідач як споживач природного газу перебуває у договірних відносинах з АТ «Полтавагаз». На відповідача як на абонента відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати послуг. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме не сплачує за надані йому послуги з розподілу природного газу, чим порушує права АТ «Полтавагаз», та внаслідок чого станом на 16 грудня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 2548,87 грн. Зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості прийнятих послуг у порушення вимог ст. 526, 715 ЦК України з боку споживача природного газу виконані неналежним чином. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 525-526, 625, 633-634, 641-642, 714 Цивільного кодексу України, пункт 1 главу 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, статтю 175 Цивільного процесуального законодавства, пункт 1 частину 1 статті 1, статтю 4 Закону України «Про ринок природного газу», статті 40-41 Закону України «Про ринок природного газу», постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24 грудня 2019 року № 3037 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз»». Позиція відповідача Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надав, власну позицію щодо предмета спору не висловив. У зв`язку з ненадання відзиву відповідачем суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 15.06.2017 № 778. Така інформація є відкритою та вільною до доступу. Відповідач [PERSON] є власником будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер: 18759263), що вбачається з отриманої судом відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (відповідь № 1086013 від 03.02.2025). З відповіді (№ 973414 від 19.12.2024) з Єдиного державного демографічного реєстру також вбачається, що відповідач за вказаною адресою зареєстрований. Згідно з наданою позивачем карткою абонента [PERSON] йому присвоєно особовий рахунок [NUMBER] , код ЕІС: [NUMBER], та за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по листопад 2024 року складає 2548,87 грн (а.с. 10). Остання сплата зафіксована у січні 2021 року. Така заборгованість нарахована у відповідності до тарифів, встановлених НКРЕКП, та відповідачем не спростована вірність розрахунку. Доказів сплати заборгованості відповідачем матеріали справи не містять. З підсумків споживання газу абонента [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , код ЕІС:[NUMBER], за адресою: [ADDRESS] , вбачається факт регулярного споживання газу за даним особовим рахунком (а.с. 8-9). Відповідно до виконаного позивачем розрахунку заборгованості втрат від інфляції абонента [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , втрати від інфляції за період з 01.02.2024 по 01.11.2024 становлять 231,94 грн (а.с.11). Відповідно до виконаного позивачем розрахунку заборгованості відсотків за користування коштами абонента [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , три проценти річних від простроченої суми заборгованості за ст. 625 ЦК України за період з 21.01.2024 по 21.11.2024 становлять 61,57 грн (а.с.11). Застосовані судом норми права Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України з обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно зі ст. 642 ЦК України в ідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно з п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями комунальних послуг, послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до п. 23 ч. 1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Згідно з п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ, яким на території Полтавської області є АТ «Полтавагаз», обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем або Кодекс або КГС). При вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Згідно з главою 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ (газорозподільчої системи). Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому главою 3 розділу VI Кодексу порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або документально підтверджене споживання природного газу. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Згідно з умовами Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором. Пунктом 6.6 Типового договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.. . Порядок розрахунків за договором розподілу природного газу встановлено главою 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем. Пунктом 1 гл. 6 розділу VI Кодексу встановлено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Відповідно до Кодексу газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня заступного календарного року (п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем). Відповідно до п. 4 гл. 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем для нового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців (крім об`єктів споживачів, що не є побутовими), або за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні: 39 куб. м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб. м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб. м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3037 (з змінами та доповненнями) встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2020 по 01.07.2020 в розмірі 1,14 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ), з 01.07.2020 - 1,308 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 № 2460 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,93 грн за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ), тобто 2,316 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ), зазначена постанова набрала законної сили з 01 січня 2021 року. Постановою від 30.01.2021 № 129 було внесено зміни в попередню постанову та зазначено наступне - «1) в абзаці другому пункту 1 цифри «1,93» замінити цифрами «1,78»». Вказана вище постанова набрала законної сили 01.02.2021, тобто з 01.02.2021 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,78 грн за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ), 2,136 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2764, яка набрала чинності 01.01.2022, встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,76 грн за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ), 2,112 грн за 1 куб. м на місяць (з урахуванням ПДВ). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . З ним укладений шляхом приєднання договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829. Фактом приєднання споживача (відповідача) до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем та Цивільним кодексом України. Заборгованість відповідача за надані послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по листопад 2024 року складає 2548,87 грн, що підтверджується наданою позивачем карткою абонента. Доказів сплати відповідачем у повному обсязі заборгованості за послуги з розподілу природного газу за вказаний період матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості, наведений у картці абоненту, здійснений позивачем, відповідачем не спростовано, контррозрахунку заборгованості не надано. Отже, суд висновує, що позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за послугу з розподілу природного газу на підставі тарифів, що діяли у періоди нарахування. Розрахунок інфляційних втрат (231,94 грн) та 3-х процентів річних від простроченої суми (61,57 грн), виконаний позивачем у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, судом перевірений та арифметичних неузгодженостей чи помилок у розрахунку судом не виявлено. Ураховуючи наведене, суд уважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з розподілу природного газу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, загалом на суму 2842,38 грн підставними та обґрунтованими, а тому задовольняє позов повністю. При цьому необхідності зазначення таких відомостей як номер чи вид рахунку позивача, на який слід здійснити зарахування стягнутих з відповідача коштів, назви банківської установи (про що просив позивач у позовній заяві) ст. 265 ЦПК не встановлює. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Такі відомості як номер, вид рахунку, назва банківської установи та її МФО не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних заявах стягувача до органу виконавчої служби, а не у резолютивній частині рішення. Тому суд у резолютивній частині рішення не зазначає реквізити банківських рахунків позивача. Розподіл судових витрат Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 2). З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору зі відповідача на користь позивача у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved