Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

30 липня 2024 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, треті особи - [PERSON] , [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно. 1.Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 02.08.1998 року, виданого відділом приватизації житла УЖКГ міськвиконкому м. Сєвєродонецька, у порядку приватизації, вона та [PERSON] і [PERSON] є власниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються копією Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 02.08.1998 року, виданого відділом приватизації житла УЖКГ міськвиконкому м Сєвєродонецька та технічним паспортом на зазначене нерухоме майно. 22.02.2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, м. Сєвєродонецьк Луганської області було окуповане російськими військами. Позивач зазначає, що у зв`язку з воєнними діями її сім`я була вимушена покинути житло та виїхати з м. Сєвєродонецька Луганської області. Станом на теперішній час, в Україні діє державна програма «Відновлення» у рамках якої громадяни України можуть отримати компенсацію за зруйноване або пошкоджене житло. Право власності на квартиру не було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому, з метою реєстрації прав власності на квартиру, позивач звернулася до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Під час розгляду заяви, 27.01.2024 року державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направлено запит до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» для надання інформації щодо оформлення та/або реєстрації права власності, інших речових прав та обтяжень на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідь на запит не отримано. В той же час, 29.03.2024 Сєвєродонецькою міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області позивача було повідомлено про те, що вся інформація щодо об`єктів нерухомого майна станом на 24.02.2022 зберігалася в архіві КП «Сєвєродонецьке БТІ» на паперових носіях. Оскільки на сьогоднішній день територія Сєвєродонецької територіальної громади є окупованою, КП «Сєвєродонецьке БТІ» не може виконувати свої функції, у тому числі, надавати інформацію на запити державних реєстраторів про зареєстровані права на період до 01.01.2013 року. Враховуючи наведене, 01.07.2024 року за № 73909181 державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ухвалене рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій (реєстраційних дій стосовно реєстрації права власності на спірне нерухоме майно). Підставою для відмови зазначено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження . Позивач [PERSON] зазначила у позові, що вона та треті особи [PERSON] і [PERSON] не можуть реалізувати свої права власників нерухомого майна, оскільки, неможливо встановити реєстрацію державою права власності, у зв`язку з чим, вони змушені звертатися до суду. У зв`язку з наведеним, у позовній заяві [PERSON] просила суд: -визнати за нею [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., яка складається з: 1 кімнати площею 13,4 кв.м.; 2 кімнати площею 17,3 кв.м.; кухні площею 5,8 кв.м.; ванної кімнати площею 2,0 кв.м.; вбиральні площею 1,0 кв.м.; коридору площею 5,3 кв.м.; вбудованої шафи площею 0,3 кв.м.; обладнаної балконом площею 0,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. Відповідач Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області не звертався до суду з відзивом на позов. 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 30 липня 2024 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, треті особи - [PERSON] , [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення її недоліків. 09 серпня 2024 року позивач [PERSON] на виконання даної ухвали звернулася до суду з заявою, згідно якої усунула недоліки позовної заяви, а саме надала документ, що підтверджує сплату судового збору у порядку та розмірі, визначених законодавством. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 4.Судовий розгляд Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, згідно заяв просили розглядати справу без їх участі, вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, представник відповідача повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 5.Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 12.08.1998 року відділом приватизації житла УЖКГ міськвиконкому м Сєвєродонецька, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видане Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , відповідно до якого у спільну сумісну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передано нерухоме майно - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS] , зазначене нерухоме майно має загальну площу 45,9 кв.м., житлову площу 30,7 кв.м., та складається з: 1 кімнати площею 13,4 кв.м.; 2 кімнати площею 17,3 кв.м.; кухні площею 5,8 кв.м.; ванної кімнати площею 2,0 кв.м.; вбиральні площею 1,0 кв.м.; коридору площею 5,3 кв.м.; вбудованої шафи площею 0,3 кв.м.; обладнаної балконом площею 0,8 кв.м. Загальновідомим є те, що 24.02.2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, у зв`язку з чим, м. Сєвєродонецьк Луганської області було окуповане російськими військами та на теперішній час є тимчасово окупованою територією України. Встановлено, що з метою реєстрації прав власності на квартиру, позивач звернулася до державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Під час розгляду заяви, 27.01.2024 року державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направлено запит до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» для надання інформації щодо оформлення та/або реєстрації права власності, інших речових прав та обтяжень на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідь на запит не отримано. В той же час, 29.03.2024 Сєвєродонецькою міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області позивача було повідомлено про те, що вся інформація щодо об`єктів нерухомого майна станом на 24.02.2022 зберігалася в архіві КП «Сєвєродонецьке БТІ» на паперових носіях. Оскільки на сьогоднішній день територія Сєвєродонецької територіальної громади є окупованою, КП «Сєвєродонецьке БТІ» не може виконувати свої функції, у тому числі, надавати інформацію на запити державних реєстраторів про зареєстровані права на період до 01.01.2013 року. 01.07.2024 року за № 73909181 державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ухвалене рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій (реєстраційних дій стосовно реєстрації права власності на спірне нерухоме майно). Підставою для відмови зазначено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження . 6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 6.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 6.2 У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦПК України визначено, що, 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ст. 319 ЦК України, 1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 6.3 Приписами ст. 328 ЦК України визначено, що 1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Стаття 355 ЦК України передбачено, що, 1. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). 2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. 3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. 4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. 6.4. У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Згідно вимог ст. 4 Закону № 1952-IV, право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації. До 01 січня 2013 року право власності на нерухоме майно реєструвалося у відповідних органах Бюро технічної інвентаризації. Пунктом 3 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. У постанові Верховного суду від 20.05.2020 у справі № 303/6974/16-ц висловлена правова позиція, відповідно до якої, відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. 6.5 У відповідності до ст. 386 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 7.Висновки суду. В судовому засідання встановлено, що 12.08.1998 року відділом приватизації житла УЖКГ міськвиконкому м Сєвєродонецька, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видане Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , відповідно до якого у спільну сумісну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передано нерухоме майно - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Таки чином, позивачем [PERSON] та третіми особами - [PERSON] і [PERSON] був отриманий правовстановлюючий документ про право спільної сумісної власності на вищезазначене нерухоме майно. Станом на дату видачі свідоцтва про право власності (12.08.1998 року), державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводилася відповідними органами Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомого майна. Оскільки 24.02.2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, відповідний орган Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомого майна не має можливості підтвердити або спростувати факт державної реєстрації позивачів на нерухоме майно. У той же час, Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації, відповідні правові висновки висловлені у у постанові КГС ВС від 24 січня 2020 року № 910/10987/18. За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 4.Судові витрати Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У той же час, враховуючи відсутність провини відповідача у виниклих правовідносинах, суд приходить до висновку, що судові витрати належить покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved