Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Савчук О.В., звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що у 1997 році побудував гараж, який має площу 25,1м., та під яким збудований погреб для господарських потреб. Будівля розташована за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] . Згідно рішення Виконкому Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 89 від 27.05.2004 року позивачу виділено земельну ділянку у приватну власність під будівлю гаражу. 03.05.2019 року рішенням Щербанівської сільської ради Полтавської району Полтавської області було затверджено проект землеустрою щодо відведенні земельної ділянки у власність позивачу для будівництва індивідуальних гаражів та передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку відповідного цільового призначення площею 0,0032 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 5324087701:01:002:0313. 27.05.2019 року позивач отримав витяг з Державного реєстру речових прав ні нерухоме майно про реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку. За даними технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» станом на 04.10.2024 р. гараж № [NUMBER] збудований у 1997 році, має площу 25,1 м. кв. під яким знаходиться погріб. Позивач підготував декларацію про готовність до експлуатації об`єкту нерухомого майна та подав до Державної інспекції архітектури та містобудування з метою прийняття до експлуатації гаражу. Але згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 28.10.2024 р. Декларацію повернуто через неподання документів, необхідних для прийняття рішень. В дійсності ж і позивач не має інших необхідних документів. Відсутні дозвільної документації на будівництво не дає можливості прийняти до експлуатації гаражу за декларацією. А нормативні документи, які регулюють порядок прийняття до експлуатації об`єктів будівництва за спрощеним порядком (будівельною амністією), не передбачають прийняття до експлуатації гаражів, збудованих без дозвільних документів на окремих земельних ділянках відповідного цільового призначення. Отже, позивач не має іншої можливості оформити у власність гараж ніж в судовому порядку визнавши право власності на нерухоме майно. Враховуючи вищенаведене, просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно гараж за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] . Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.12.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Савчук О.В. надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області двічі в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої\~особи-Державної\~інспекція архітектури\~та містобудування\~України надіслав\~письмові пояснення,\~у яких\~зазначив,\~що позивач\~не має\~документів,\~які б\~надавали йому\~право виконувати\~будівельні роботи\~затвердженого в\~установленому порядку\~проекту будівництва\~оспорюваного гаража, а тому просив відмовити у задоволенні позову, розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що рішенням Виконкому Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 89 від 27.05.2004 року позивачу виділено земельну ділянку у приватну власність під будівлю гаражу (а.с. 4). 03.05.2019 року рішенням Щербанівської сільської ради Полтавської району Полтавської області було затверджено проект землеустрою щодо відведенні земельної ділянки у власність позивачу для будівництва індивідуальних гаражів та передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку відповідного цільового призначення площею 0,0032 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 5324087701:01:002:0313 (а.с. 5, 6-7, 8). За даними технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» станом на 04.10.2024 р. гараж № [NUMBER] збудований у 1997 році, має площу 25,1 м. кв., під яким знаходиться погріб (а.с. 9-11). Згідно архітектурно-будівельного висновку про технічний стан гаража № 13 від 21.10.2024 року встановлено, що технічний стан основних конструктивних елементів будівлі задовільний. Будівлі, розташовані на ділянці без порішення ДБН України Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Гараж з погребом придатня для подальної експлуатації за призначенням (а.с. 12). Позивач підготував декларацію про готовність до експлуатації об`єкту нерухомого майна та подав до Державної інспекції архітектури та містобудування з метою прийняття до експлуатації гаражу. Але згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 28.10.2024 р. Декларацію повернуто через неподання документів, необхідних для прийняття рішень. (а.с. 13-14). За наведених вище обставин [PERSON] не має можливості зареєструвати право власності на новостворений об`єкт нерухомого майна в порядку, встановленому ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 22.03.2018 року. Частиною 1 ст. 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до 5 частини вказаної статті, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до рішення Державної інспекції архітектури та містобудування України № ІУ61240419548 від 22 квітня 2024 року декларацію щодо готовності об`єкту до експлуатації за амністією повернуто заявнику в зв`язку із невідповідністю цільового призначення об`єкту нового будівництва переліку об`єктів самочинного будівництва, що підлягають реєстрації вимогам абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 22.03.2018 року. Відповідно до абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 22.03.2018 року зазначено, що «9. Орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів; Таким чином, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю виснував, що окремо збудований гараж не є об`єктом, що підлягає державній реєстрації за амністією відповідно до абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 22.03.2018 року. В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі ст. 331 цього кодексу щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст. 376 ЦК України такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього. Оскільки, позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено будівництво гаражу, цільове призначення якої: для індивідуального гаражного будівництва, суд вважає необхідним застосувати ст. 376 ЦК України та визнати за [PERSON] право власності на збудований гараж.

Outcome: approved