Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю « Юніт Капітал» звернулося до суду з даним позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 240353925 від 19.02.2022 у розмірі 18558, 40 гривень. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає , що 19 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №240353925 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що його невід`ємною частиною є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту « Смарт». Вказує, що відповідачка добровільно, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт товариства та обрала бажану суму кредиту й строк кредитування, зазначивши свої персональні дані, у тому числі банківську карту, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти у розмірі 15200 грн., строком до 21.03.2022 , зі сплатою 2,10 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Позивач зазначає, що 28 листопада 2018 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ « Таліон Плюс» укладено договір факторингу , за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. У подальшому, на підставі договору факторингу, укладеного 30 жовтня 2023 року, право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ « Фінансова компанія « Онлайн Фінанс». 14 червня 2024 року був укладений договір факторингу, за умовами якого ТОВ « Юніт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідачка порушила умови кредитного договору, станом на час пред`явлення даного позову виникла заборгованість у розмірі 18558 грн. 40 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 15200 грн., та заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 3358 грн. 40 коп. В судове засідання представник позивача не з"явився , просив розглянути справу без його участі , позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, вважає, що на час укладення договору факторингу забезпечення не існувало, договір факторингу є недійсний, немає номеру картки, на яку перераховано кредитні кошти,а тому просила в задоволенні позову відмовити. В судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідачки, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 240353925 , за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 15200 грн. Пунктом 2.1 договору передбачено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту ( дисконтний період), а саме до 21 березня 2022 року. Сторони погодили, що встановлений у пункті 3.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного пільгового періоду оплати усіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (пункт 3.7 договору). Відповідно до пункту 7.3 договору кредитної лінії за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти, які нараховуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобовязаний сплатити крекдитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. За умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5 договору, то зобовязання позичальника по сплаті процентів на весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766, 50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у апозичальника за кожний користування ним. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду , умови про розрахунок загальних витрат за кредитом та загальної вартості кредиту на умовах описаних в п. 8.5 договору не застосовуються. Відповідно, загальна вартість кредиту за період всього дисконтного періоду визначається відповідно до розміру Базової процентної ставки вказаної в п.8.3 Договору. Підписуючи цей договір позичальник підтверджує, що визначення розміру зобов"язань позичальника по оплаті процентів за дисконтний період кредитування відповідно до розміру дисконтної та індивідуальної ставки чи Базовою ставкою є відкладальною обставиною в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України , та залежить від виконання чи невиконання ним описаних вище умов. Вказаний договір підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 28 листопада 2018 року між ТОВ « Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ « Таліон Плюс» (а.с.43) укладений договір факторингу, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за цим кредитним договором. 30 жовтня 2023 року, на підставі договору факторингу, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ « Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». (а.с.59). 14 червня 2024 року між ТОВ « ФК « Онлайн Фінанс» та ТОВ « Юніт Капітал» укладений договір факторингу № 14/06/24 , відповідно до якого позивач набув право вимоги до [PERSON] за спірним кредитним договором. Долучений до матеріалів справи реєстр боржників, який є додатком до договору факторингу, містить інформацію про те, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 15200 грн.00 коп., а заборгованість за відсотками складає 3358грн.40 коп. Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач надав реєстр боржників, у якому міститься інформація щодо заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 18558 грн. 40 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 15200 грн., та заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 3358 грн. 20 коп. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не надала доказів того, що вона сплатила заборгованість за тілом кредиту, адже кошти у розмірі 15200 грн. були перераховані на її банківський рахунок. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Оскільки до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15200 грн.00 коп., то саме така сума підлягає стягненню із [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 15200 грн.00 коп., підлягають до задоволення. Що стосується стягнення заборгованості за відсотками, слід зазначити, що суду не надано розрахунок такої заборгованості, адже умовами договору кредитної лінії передбачено можливість нарахування дисконтної, індивідуальної та базової процентних ставок, в залежності від строку кредитування та своєчасного виконання позичальником зобов`язань. Матеріали справи не містять інформації щодо продовження строку кредитування, процентної ставки, яка була застосована протягом цього строку, сплати позичальником коштів. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити розмір заборгованості зі сплати відсотків, який зазначений у реєстрі боржників. Вказаний реєстр не є первісним фінансовим документом, відтак відсутні підстави стверджувати про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості зі сплати відсотків. Враховуючи вищезазначене, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 3358 грн. 40 коп. слід відмовити. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422 грн. 40 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Разом із тим, відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог (81,90%), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 6078,95 грн. (1983,95 грн. - судовий збір, 4095,00 грн.- витрати на правничу допомогу). На підставі викладеного та

Outcome: partial