Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовну заяву тим, що 19.11.2014 року було зареєстровано шлюб між сторонами, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2020 року було розірвано. За період спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. [PERSON] добровільно сплачує аліменти на утримання сина щомісячно у розмірі 1921,00 грн. Разом з тим, 24.03.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області було ухвалено рішення у справі №127/2786/21, яким стягнуто з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі 1921,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на теперішній час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Також покращився матеріальний стан відповідача, який наразі є працевлаштованим та отримує регулярний дохід, що підтверджується відповіддю на запит Другого ВДВС у м.Вінниці до ДПСУ про джерела та/або суми доходів. Тому позивач звернулась до суду з даним позовом та просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 1921,00 грн., які стягуються на 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 04.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом за місцем реєстрації відповідача: [ADDRESS] , яку останній отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Встановлений судом процесуальний строк для подання заяв по суті справи закінчився (а.с. 27). Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 14). Судом встановлено, що 24.03.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області було ухвалено рішення у справі №127/2786/21, яким стягнуто з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі 1921,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10). Слід відзначити, що позивач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15.12.2023 року (а.с.15). Згідно з інформаційною довідкою та витягом з реєстру територіальної громади від 31.10.2023 року та від 28.01.2022 року позивач у даній справі та її син [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16, 19). Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом цієї норми зміна способу стягнення аліментів не передбачає жодних умов, лише подання позову одержувача аліментів. З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки це є правом позивача відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо їх розміру, зважаючи на зміну способу стягнення, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, мінімальна рекомендована сума до виплати аліментів дорівнює рівню прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зокрема з 01.01.2025 року для дітей віком від 6 до 18 років 3196 грн. Суд погоджується з доводами позивача, що розмір аліментів, які сплачуються відповідачем на користь позивача на виконання вказаного вище рішення суду, у розмірі 1921,00\~грн.\~щомісяцяє недостатнім для належного утримання сина сторін. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд,\~при визначені\~розміру аліментів,\~враховує обов`язок\~обох батьків\~утримувати дитину,\~а також\~положення ст.\~182\~СК України,\~а тому,\~виходячи із\~засад справедливості,\~розумності та\~пропорційності,\~зважаючи на\~розмір гарантованого\~законодавством України\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~те,\~що відповідач\~є працездатною\~особою,\~працевлаштований та\~отримує регулярний\~дохід (а.с.\~17),\~вважає за\~необхідне змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2021 року у справі №127/2786/21, яким стягнуто з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі 1921,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що обставини викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів є підтвердженими. Розмір аліментів визначений судом не здатний забезпечити мінімальні потреби дитини та сприяти її повноцінному розвитку, а тому стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде обґрунтованим та законним. Сплата аліментів при визначеному новому способі та розмірі проводиться з дня набрання рішенням законної сили (п .23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за вимогу про зміну розміру та способу стягнення аліментів, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved