Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~В січні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 29 серпня 2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 223. Від шлюбу у них спільних дітей немає. З відповідачем з моменту одруження проживали разом як сім`я до 2022 року, після чого розійшлися і проживають окремо. Відповідач відмовляється добровільно спільно подати заяву до органів ДРАЦС про розірвання шлюбу. Причиною розірвання шлюбу стало припинення у спілкуванні та спільному проживанні, втрата інтересу один до одного, непорозуміння у сімейних відносинах, різниця характерів. Позивачка вважає подальше спільне життя неможливим, фактично їх сім`я розпалася, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подав письмову заяву про визнання позову, просить справу розглядати без його участі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 серпня 2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 223. Від шлюбу у них спільних дітей немає. Сторони з моменту одруження проживали разом як сім`я до 2022 року, після чого розійшлися і проживають окремо. Відповідач відмовляється добровільно спільно подати заяву до органів ДРАЦС про розірвання шлюбу. Причиною розірвання шлюбу стало припинення спілкування та спільного проживання, втрата інтересу один до одного, непорозуміння у сімейних відносинах, різниця характерів. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved