Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» через систему «Електронний суд» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 62384,40 грн. Окрім того, просить стягнути з відповідача [PERSON] , сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 17.09.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 7077143 про надання споживчого кредиту, який було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов договору сума кредиту складає 15500,00 грн; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; дата повернення кредиту 11.09.2024, що вказано в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15500,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: п. 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 17.10.2023 відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024) в межах строку договору в розмірі 18507,00 грн із розрахунку 15500 * 1,99% = 308,45 * 60 календарних днів. Ураховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №27.05/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення повідомлення на його електронну адресу. Відтак, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить: 15500,00 грн - тіло кредиту, 28377,40 грн - нараховані проценти, проценти в розмірі 18507,00 грн за 60 календарних днів (з 27.05.2024 по 25.07.2024), а всього 62384,40 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувано інформацію про те, належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банківська картка № [NUMBER] , а також чи було зараховано 17.09.2023 на платіжну картку № [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», кошти у сумі 15500 грн від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230). Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22.11.2024 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 62384,40 грн; витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,20грн. 24.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Салівон В.І. надійшла заява про перегляд заочного рішення від 22.11.2024, в якій просив скасувати заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22.11.2024 у справі №756/12272/24 та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03.01.2025 заяву представника [PERSON] - адвоката Салівон В.І. про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22.11.2024 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] , про стягнення заборгованості задоволено, скасовано заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22.11.2024 у цивільній справі №756/12272/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 13.01.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Салівон В.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача, серед іншого, визнає факт укладення 17.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] договору №7077143 про надання споживчого кредиту. У зв`язку з визнанням суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15500,00 грн., відповідачем було здійснено погашення позивачу заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15500,00 грн. Таким чином, станом на дату подання відзиву на позов предмет спору щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 15500,00 грн. за кредитним договором між сторонами відсутній, а тому провадження в цій частині підлягає закриттю. Стосовно позовних вимог у частині стягнення заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 46884,40 грн., представник зазначає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки 30.08.2022 відповідач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки. На момент укладення електронного договору від 17.09.2023 № 7077143 про надання споживчого кредиту, відповідач був військовослужбовцем, на якого поширювалися гарантії та пільги визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проценти за користування кредитом у сумі 46884,40 грн. не підлягали нарахуванню, та, відповідно, в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. Стосовно заявлених витрат позивача на правничу допомогу, зазначив, що розмір правничої допомоги підлягає зменшенню до розміру реально наданих послуг з підстав, викладених у відзиві. Крім того, зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складається з судового збору в розмірі 605,60 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. 14.01.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про зміну назви учасника справи, в якій зазначається, що рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». У зв`язку з цим, просив здійснити заміну найменування позивача у цивільній справі № 756/12272/24 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». 14.01.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - Городніщевої Є.О. надійшла відповідь на відзив, в якому сторона позивача заперечила щодо доводів, викладених стороною відповідача у відзиві, з підстав викладених у відповіді на відзив. 15.01.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Салівон В.І. надійшли заперечення на відповідь на відзив. Уповноважений представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. При цьому, 11.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» надійшла заява про розгляд справи без його участі, позові вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. При цьому, 11.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Салівон В.І. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 12, 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 17.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №7077143 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022, що розміщені на їх веб-сайті. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С6579, 17.09.2023. В аналогічний спосіб [PERSON] підписаний додаток № 1 до цього договору, а саме, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, а також паспорт споживчого кредиту. За умовами договору №7077143 про надання споживчого кредиту ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалось надати відповідачу кредитні кошти в сумі 15500,00 гривень (п.1.3) строком на 360 днів (п.1.4). У п.1.5 договору визначено, що за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1 Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 1.5.2 Знижена процентна ставка 0,020% в день та застосовується, якщо споживач до 17.10.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Згідно з п.3.1 договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки останнім днем повернення кредиту є 11.09.2024. Загальна вартість кредиту становить 117381,04 грн, з яких: 15500,00 тіла кредиту, 101881,04 грн відсотків. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконало та надало йому кредит в сумі 15500,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Згідно із надісланої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації, банківська карта № [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому за третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27.05.2024, що є додатком №1 до Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 ТОВ «Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набуло право вимоги до [PERSON] , загальна сума заборгованості якого за договором №7077143 становить 43877,40 грн та складається з: 15500,00 грн - тіло кредиту, 28377,40 грн - нараховані проценти. Позивач набув права вимоги до боржників за укладеним із ТОВ «Авентус Україна» договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024, а відтак і до відповідача за договором №7077143 про надання споживчого кредиту. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивач правомірно пред`явив вимоги до відповідача у частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором у розмірі 15500,00 грн. Як убачається із матеріалів, 03.01.2025 відповідач [PERSON] сплатив заборгованість за договором №7077143 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у розмірі 15500,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №Т4ТХ-Т4М1-3ЕХ7-НСК7 від 03.01.2025. Отже, ураховуючи що під час розгляду справи відповідач сплатив на рахунок позивача суму боргу у розмірі 15500,00 грн., суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення основної суми боргу за кредитним договором у розмірі 15500,00 грн. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за вказаним договором, то суд дійшов наступних висновків. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України ", введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Суд, враховує наявні у справі докази, що підтверджують факт участі відповідача у бойових діях під час захисту Батьківщини у районі н.п. Вугледар Донецької області та наявність у нього статусу учасника бойових дій. Безпосередня участь відповідача у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме щодо відповідача не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період. За вказаних обставин, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих відсотків у розмірі 46884,40 грн. відсутні, а тому у вказаній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19) прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) відступив від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, (провадження № 61-2018св19); Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19 (провадження № 61-1807св20); Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. У постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду вказав на те, що захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний позивачем спосіб. Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, особа повинна зазначити суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Отже, під час вирішення спору важливе значення має встановлення наявності в особи, яка звернулася із позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Тобто, встановивши, що права або інтереси позивача не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю, недоведеністю чи необґрунтованістю. У постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20 (провадження № 12-45гс21) та від 16 листопада 2022 року у справі № 911/3135/20 (провадження № 12-10гс22) Велика Палата Верховного Суду вказувала, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За таких обставин, встановивши, що на час звернення з даним позовом до суду відповідач належним чином не виконував покладені на нього зобов`язання зі сплати боргу, тобто на час звернення з позовом до суду існував спір між сторонами, беручи до уваги позицію представника позивача, який наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, суд приходить до висновку про залишення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі без задоволення. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід залишити за позивачем. Судові витрати зі сплати судового збору при подачі заяви про перегляд заочного рішення підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у розмірі 484,48 грн. з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів, в електронній формі. При цьому, слід зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Outcome: approved