Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП "Шахта №9 "Нововолинська" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. Позовні вимоги обгрунтовує наступним. Понад сімнадцять років позивач пропрацював гірником підземним у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська». В результаті роботи із сильним та постійним фізичним навантаженням, пилом, шумом, відсутності належних засобів захисту, виданих роботодавцем, позивач отримав профзахворювання, а саме: хронічну радикулопатію L5, S1 двобічна в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією Остапкович В.Є. і Пономарьової Н.І.; хронічний бронхіт ІІ ступеня, фаза затихаючого загострення; прикореневий пневмофіброз, ЛН ІІ (другого ст.). Внаслідок цих хвороб у нього постійний кашель, задишка при помірному фізичному навантаженні, біль в грудній клітині, загальна слабкість, втомлюваність, підвищена пітливість, зниження слуху, шум в голові. Зазначає, що неодноразово перебував на лікуванні, а також змушений був їздити на лікування в м. Київ, у клініку професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва НАМН України». 11 січня 2024 року було складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яким встановлено, що причиною виникнення професійних захворювань у нього є фізичне навантаження, пил та шум. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 12 ААА № 029630 від 08.03.2024 йому визначено 65 % втрати професійної працездатності (20% по радикулопатії, 30% по хронічному бронхіту, 15% по приглухуватості) та встановлено третю групу інвалідності внаслідок профзахворювання, що підтверджується також випискою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 589459 від 08.03.2024. Позивач вказує, що завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку із отриманням професійних захворювань, постійних лікувань у лікарнях місцевого, обласного значення та в ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва НАМН України». Позивач змушений постійно лікуватися та оздоровлюватися, а лікування є тривалим та дороговартісним. Крім того, внаслідок профзахворювань він отримав обмеженість у фізичних можливостях, що суттєво вплинуло на звичайний повсякденний спосіб життя, погіршення матеріального становища сім`ї через зниження рівня його доходів. Постійний фізичний дискомфорт та незручність у рухах та диханні, здатності добре все чути та бачити вплинуло теж й на ведення підсобного господарства. Працевлаштуватися на роботу немає можливості за станом здоров`я. З огляду на те, що роботодавець не забезпечив безпечних умов праці на робочому місці, внаслідок чого позивач отримав декілька професійних захворювань, через які йому спричинено моральну шкоду, [PERSON] вважає, що з відповідача належить стягнути моральну шкоду в розмірі 189\~800,00 гривень. Судові витрати просить залишити за ним. Позивач[PERSON] в судове засідання не з`явився, від представника позивача адвоката Улибіної-Вельгус М.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити з підстав, наведених у позові. Представник відповідачаДП "Шахта №9 "Нововолинська" Марчук Н. в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить задоволити позов частково. При цьому зазначає, що вимоги позивача є підставними, проте розмір зазначеної у позові моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості. Також представник відповідачаподала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП "Шахта №9 "Нововолинська", працював на посаді гірника підземного. 12 березня 2024 року був звільнений у зв`язку із виходом на пенсію, як інвалід 3 групи від профзахворювання, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.10). Медичним висновком Лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці ім.Ю.І.Кундієва НАМН України» №49/1186 від 13 грудня 2023 року позивачу встановлено професійний характер захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 двобічна в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією Остапкович В.Є. і Пономарьової Н.І.; хронічний бронхіт ІІ ступеня, фаза затихаючого загострення; прикореневий пневмофіброз, ЛН ІІ (другого ст.) (а.с.17). Згідно копії акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 11 січня 2024 року причиною виникнення професійних захворювань у [PERSON] є фізичне навантаження, пил та шум (а.с.15-16). У зв`язку\~з отриманими\~професійними захворюваннями\~позивач неодноразово\~звертався до\~закладів медичного\~лікування,\~що підтверджується\~наявними в\~матеріалах справи\~копіями виписок\~із медичної\~карти та\~рішення лікарсько-консультативної\~комісії,\~повідомленням про\~хронічне професійне\~захворювання,\~направленням на\~обстеження (а.с.18,19,20,21-22,23,24). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 12 ААА № 029630 від 08.03.2024 та висновку з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 589459 від 08.03.2024 позивачу визначено 65% втрати професійної працездатності (20% по радикулопатії, 30% по хронічному бронхіту, 15% по приглухуватості) та встановлено третю групу інвалідності внаслідок профзахворювання (а.с.25,26). Лікарем з\~гігієни праці\~Західного міжрегіонального\~Управління Державної\~служби з\~питань праці\~були визначені\~санітарно-гігієнічні\~характеристики умов\~праці [PERSON] на робочому місці, як висновок зазначено, що професійна захворюваність пов`язана з шкідливими факторами на виробництві (а.с.11-14). Нормами\~Конституції України, зокрема статтями 3, 43, 46, передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до статті 153 \~КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.13 Закону України\~«Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно\~ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до положень ч.2\~ст.153 КЗпПУ забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця.\~ Відповідно до ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 237-1\~КЗпП України\~передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом встановлено, що професійні захворювання позивача пов`язані з виробництвом, а отже наявні у зв`язку з цим всі підстави, передбачені ст.237-1 КЗпП України, для відшкодування позивачу моральної шкоди. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України\~відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на роботодавця, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виконання позивачем трудових обов`язків, моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання ним трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача у зв`язку з його тривалою понад 11 років роботою на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, що підтверджується дослідженими судом доказами. Судом встановлено, що через тривалу працю, у шкідливих умовах на підприємстві відповідача позивачу встановлено хронічні професійні захворювання, які призвели до втрати працездатності у розмірі 65% та 3 групу інвалідності, внаслідок чого у позивача порушено звичний спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~№4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь 189\~800,00 грн та наводить розрахунок суми моральної шкоди, яку суд вважає необгрунтованою. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Заперечення, викладені у відзиві щодо збитковості підприємства та специфіки роботи ДП "Шахта №9 "Нововолинська" суд не може брати до уваги як підставу для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди. Cуд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача протягом понад 11 років, характер отриманих професійних захворювань у їх сукупності, відсоток втрати позивачем професійної працездатності 65%, його вік на момент втрати працездатності 46 років, стан здоров`я, тяжкість та невідворотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, перебування на його утриманні неповнолітньої дитини (а.с.9), і вважає необхідним, розумним та достатнім визначити розмір компенсації в сумі 150000,00 грн, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Понесені позивачем судові витрати залишити за ним у зв`язку з заявленим у позовній заяві клопотанням. На підставі викладеного,

Outcome: approved