Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в сумі 20000,00 гривень, заявдану внаслідок вчиненння кримінального правопоуршення. В обгрунтування вимог вказує, що вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 24.07.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень. Вироком суду встановлено, що 27.09.2023 року близько 18 год. 30 хв. [PERSON] , перебуваючи по вул. Польова, с. Міньківці, поряд з територією господарства за № 34, вступив в словесну суперечку з [PERSON] , в ході якої у [PERSON] , на ґрунті особистих неприязних відносин виник раптовий протиправний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи спільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс п`ять ударів дерев`яною палицею в район голови, тулуба та кінцівках [PERSON] . Внаслідок умисних протиправних дій [PERSON] позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно- мозкової травми - синця обличчя справа та струсу головного мозку, які відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; підшкірної гематоми лівої кисті, підшкірної гематоми правої кисті, синця правого плеча, підшкірної гематоми ділянки лівого ліктьового суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Досудовим слідством позивач визнаний потерпілою особою. Внаслідок зазначених обставин позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в слідуючому. Дана подія пригнічує позивача морально та психологічно, вносить в життя додаткові хвилювання. Позивач оцінює моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. Внаслідок дій відповідача позивачу спричинено моральну шкоду. Позивач перебував у важкому стані, на даний час позивач також страждає від дій відповідача, а саме постійні болі в руці, постійні головні болі, постійно паморочиться голова, позивач не може довгий час працювати лівою рукою, бо відчуває нестерпний біль. На даний час позивач продовжує лікування, яке буде тривалим, а тому не має змоги фізично працювати, що порушує його звичний спосіб життя, оскільки позивач проживає у сільській місцевості, має багато роботи по господарству. Його життя поділось на « до» та «після» даної події. Позивач не відчуває себе у безпеці після таких зухвалий дій відповідача. З моменту події і на сьогоднішній час моральних стан та стан близьких позивача у напрузі, порушився нормальний ритм життя. Ці обставини призвели до порушення звичайного для позивача порядку організації життя та вимагають додаткових зусиль для його відновлення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, вказавши, що внаслідок вчиненого щодо нього правопорушення він пережив моральні страждання, які призвели до негативних змін у його житті, було порушено його звичний спосіб життя, його постійно турбують тривоги та страхи за свою безпеку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в його задоволенні, подав відзив на позов, в якому також просив відмовити позивачу про стягнення моральної шкоди, пояснив, що позивач за віком вже має хворобливий стан здоров`я та доказів заподіяння йому моральної шкоди не надав. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді, вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 п. 9, ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 24.07.2024 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень (а.с.6-7). \~ \~Згідно вказаного\~вироку суду\~встановлено,\~що 27.09.2023 року близько 18 год. 30 хв. [PERSON] , перебуваючи по вул. Польова, с. Міньківці, поряд з територією господарства за № 34, вступив в словесну суперечку з [PERSON] , в ході якої у [PERSON] , на ґрунті особистих неприязних відносин виник раптовий протиправний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи спільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс п`ять ударів дерев`яною палицею в район голови, тулуба та кінцівках [PERSON] . Внаслідок умисних протиправних дій [PERSON] , потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно- мозкової травми - синця обличчя справа та струсу головного мозку, які відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; підшкірної гематоми лівої кисті, підшкірної гематоми правої кисті, синця правого плеча, підшкірної гематоми ділянки лівого ліктьового суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що також підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження. Із дослідженого судом кримінального провадження відносно [PERSON] за ст. 125 ч.2 КК України, судом встановлено, що потерпілим у даному кримінальному провадженні є позивач [PERSON] .. Цивільний позов потерпілим на судовому слідсті не заявлявся. Зазначені по кримінальному правопорушенні обставини відповідачем не оспорювалися, вирок суду набрав законної сили та виконаний відповідачем, проте відповідач не погоджується із заподіянням [PERSON] моральної шкоди, наполягаючи на її безпідставності. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її батьком, який постраждав від неправомірний дій відповідача та тривалий час лікувався. Після вказаної події у нього погіршився стан здоров"я, він пережив моральні стражданння, які вплинути на зміну артеріального тиску. Порушився його психічний спокій, сон, він постійно приймає заспокійливі ліки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона цивільна дружина відповідача та їй відомо, що розглядалася судом кримінальна справа відносно [PERSON] , однак останній не винуватий у заподіянні позивачу тілесних ушкоджень, також [PERSON] не спричинено [PERSON] моральної шкоди. Проте вказані показання свідка спростовуються вироком Андрушівського районного суду від 24.07.2024 року, який набрав законної сили. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, дії [PERSON] кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності тобто, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Суд враховує те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті вчиненого відносно нього злочину. Суд погоджується з доводами [PERSON] про те, що така протиправна поведінка відповідача спричинила йому душевні страждання, погіршення психологічного стану здоров`я, що потребувало певного часу та зусиль для його відновлення, такі дії відповідача спричинили негативні зміни у житті позивача, вплинули на стан його психічного здоров"я. Також суд враховує, що відповідач добровільно не вчинив жодних конкретних дій, спрямованих на добровільне відшкодування заподіяної ним моральної шкоди позивачу. Отже, підсумовуючи наведене вище, суд вважає доведеним, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм та враховує характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, характер та тривалість заподіяних [PERSON] моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому суд вважає розмір моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. буде відповідати розумності і справедливості та буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань. З врахуванням наведеного , суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 302,80 грн.

Outcome: partial