Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Заболотівська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований в [ADDRESS] , який був батьком заявниці. Вони проживали разом, проте були зареєстровані в різних житлових будинках. Протягом всього життя батька - дочка [PERSON] приймала участь в його житті, а саме: проживали разом у будинку, дочка допомагала йому матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, все необхідне для лікування, тощо. Необхідний догляд здійснювала по день смерті [PERSON] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій на тій підставі, що на день відкриття спадщини вона не проживала постійно із спадкодавцем, тому вважається такою, що не прийняла її. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, заборона відчуження на майно померлого не накладалася. На підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва на спадщину за законом заведено спадкову справу № 120/2024. Просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] , на день його смерті. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області Гуменюк Т. у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення на розсуд суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявниці. Зазначила, що заявниця розповідала, що постійно приходила до батька, ночувала у нього та доглядала за ним, коли він захворів. Постійно проживала на момент смерті батька разом із ним. Перед тим, як батько захворів, вона тільки приходила до нього, а коли захворів, то ночувала у батька. Постійно цілодобово була у батька. Чоловік заявниці із дітьми все розумів і не заперечував. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є старшою рідною сестрою заявниці. Коли батько захворів і потребував сторонньої допомоги, вона не могла доглядати батька [PERSON] , тому за ним доглядала її сестра [PERSON] . Вона постійно проживала з батьком, який не міг вже ходити, оскільки йому потрібна була стороння допомога. Заявниця проживала в одному будинку з батьком, її чоловік з дітьми приходив до них і теж щось допомагали. На момент смерті батька заявниця проживала з ним близько одного року. Чоловік із дітьми все розуміли та не заперечували. Вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 жовтня 2017 року виконкомом Тростянецької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.01.1969 Тростянецькою сільською радою, [PERSON] народилася [INFO] в [ADDRESS], батьком якої записаний - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12 травня 1990 року виконкомом Тростянецької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] 12 травня 1990 року зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Згідно з довідкою № 98 від 28.02.2024, виданої Заболотівською селищною радою, за [PERSON] , який помер [INFO] , в с. Тростянець рахується спадкове майно, яке знаходиться по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] він був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] у Тростянецькій сільській раді та Тростянецькому старостинському окрузі Заболотівської селищної ради не посвідчувався. Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 016470 від 19 грудня 2000 року [PERSON] на підставі рішення сесії Тростянецької сільської ради народних депутатів від 07.11.2000 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,28 га в межах згідно з планом, що розташована на території Тростянецької сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 230/499. Відповідно до копії сертифікату на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 12-27, реєстраційний № 492, [PERSON] на підставі рішення Тростянецької сільської ради народних депутатів від 14.10.1995 № 1 отримав у приватну власність земельну ділянку в розмірі 13.39 умовних кадастрових гектарів на території Тростянецької сільської ради в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості. Сертифікат зареєстрований у книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 492. Дата видачі сертифікату: 17.01.1996. Згідно з копією довідки державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь К.С. від 01 квітня 2024 року № 594/02-14 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] і проживав в [ADDRESS], заведена спадкова справа за № 120/2024 на підставі заяви про видачу свідоцтва на спадщину за законом № 276 від 29.03.2024 дочки померлого [PERSON] , жительки [ADDRESS] . Інших спадкоємців немає. Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь К.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 квітня 2024 року № 595/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з пропущеним строком на прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні заявниця є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто лише 29.03.2024, оскільки вважає, що вона прийняла спадщину, тому що здійснювала догляд та проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - [INFO] , тобто фактично прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Доказами, які свідчать про обставини прийняття спадщини заявницею, тобто про проживання [PERSON] на момент смерті зі спадкодавцем [PERSON] , а саме: [INFO] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , є показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому, підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми доказами на підтвердження факту, який просить встановити заявник. За таких обставин в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявницею у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved