Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа, за позовом [PERSON] в особі представника позивача - адвоката Тараненка Я.Ю. до [PERSON] , третя особа: Броварський ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Рішенням суду (заочне) від 30.01.2025 року позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на\~користь [PERSON] \~ судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.. На адресу суду 10.02.2025 р. від представника позивача направлено заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 гривень. Представник позивача зауважує на тому, що у позовній заяві було повідомлено суд, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу буде подана позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Позивач вказував у позові, що планує понести інші витрати у зв`язку із розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 20 000 грн. за повний супровід справи. У прохальній частині надісланої заяви адвокат Тараненко Я.Ю. клопоче про поновлення строку [PERSON] для звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у зв`язку з тим, що під час проголошення рішення він та позивач, [PERSON] , були відсутні та дізналися про його наявність лише 05.02.2025 року. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За змістом ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Вказані представником позивача причини пропуску встановленого законом процесуального строку суд визнає поважними та вважає необхідним поновити процесуальний строк для звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Оскільки судом дійсно встановлено, що електронне рішення по справі представник позивача, адвокат Тараненко Я.Ю., отримав 05.02.2025 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Заява про ухвалення додаткового рішення надішла поштовою кореспонденцією на адресу суду 10.02.2025 року. При цьому, судом встановлено, що у позовній заяві представником позивача було повідомлено про те, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу буде подана позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що представником позивача було надано документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір №304 про надання правової допомоги від 03.04.2024 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору №304 від 03.04.2024 про надання правової допомоги; детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) по договору №304 від 03.04.2024 року; рахунок-фактуру №06 від 05.02.2025 р.; квитанцію до прибуткового касового ордеру №23 від 06.02.2025 р.. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні КонституційногоСуду Українивід 30.09.2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial