Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення надміру виплачених сум пенсії, вказуючи на те, що [PERSON] (далі - Відповідач), [INFO] , перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - Позивач, Головне управління) та отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону № 1058. 17.08.2014 Відповідач звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії по інвалідності. До заяви відповідачем було надано, зокрема, виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААБ № 544835, виданою 11.08.2014 терміном по 30.08.2015. Відповідачу було призначено пенсію по інвалідності з 23.06.2014, що підтверджується Протоколом призначення пенсії від 04.09.2014. З 01.09.2020 по 30.11.2020 р. відповідачу продовжено виплату пенсії по інвалідності згідно Рішення 948050141791 від 10.09.2020 на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертної комісії серії 12 ААВ № 172084 виданою 08.09.2020 року терміном по 31.08.2021 Після закінчення встановленого терміну подовження виплати проводилося на підставі пункту 146 Розділу XV Закону № 1058 та Постанови Кабінету Міністрів № 211 від 11.03.2020 Прог запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, по 30.09.2021. Пенсія відповідача станом на 01.09.2021 складала 2200,00 грн, що підтверджується Протоколом перерахунку пенсії від 18.08.2021. 21.09.2021 надійшла довідка № 53 Первомайського міжрайонного МСЕК, відповідно до якої при повторному перегляді 13.09.2021 відповідача не визнано особою з інвалідністю. При цьому, відповідач була повідомлена про обов`язок повідомити позивача про обставини, які можуть вплинути на пенсійне забезпечення, зокрема, про факт не визнання особами з інвалідністю під час повторного огляду, про що зазначено в заяві про призначення пенсії від 17.08.2014. Таким чином, вказує, що відповідачем було порушено обов`язок щодо повідомлення про факт не визнання особою з інвалідністю під час повторного огляду, внаслідок чого Головним управлінням надміру виплачено відповідачу пенсію по інвалідності за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 в сумі 2200,00 грн. Листом від 30.09.2021 № 1400-0403-8/65880 відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 2200,00 грн. Залишок надміру виплачених коштів в добровільному порядку відповідачем повернуто не було, відтак розмір надміру виплаченої пенсії станом на дату подання позовної заяви складає 2200,00 грн. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи, що позивач звернувся до суду із позовом після спливу строку позовної давності і не зазначив про поважність причин його пропуску. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] про призначення/перерахунок пенсії від 17.08.2014 відповідачу було призначено пенсію по інвалідності з 23.06.2014, що підтверджується Протоколом призначення пенсії № 1463 від 04.09.2014. У вказаній заяві відповідач зобов`язалась повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію про обставини, що можуть вплинути на її пенсійне забезпечення. Разом з тим, згідно довідки Первомайського міжрайонного МСЕК № 53 від 21.09.2021, при повторному перегляді 13.09.2021 відповідача не визнано особою з інвалідністю, про що не було повідомлено [PERSON] та призвело до переплати пенсії. Згідно довідки про переплату по п/с № 948050141791 розмір надміру виплаченої відповідачу пенсії по інвалідності за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 становить 2200,00 грн. Листом від 30.09.2021 № 1400-0403-8/65880 відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 2200,00 грн., чого зроблено не було. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особа з інвалідністю І групи 100 відсотків пенсії за віком; особа з інвалідністю ІІ групи 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю ІІІ групи 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону № 1058 у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності. Якщо особі встановлено інвалідність нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності. У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Згідно із ст. 102 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Частинами 1 та 4 ст. 103 Закону № 1788 встановлено, що суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про стягнення з [PERSON] надміру виплачену пенсію за період з 01.09.2021р. по 30.09.2021р. у сумі 2200.00 грн. Щодо доводів відповідача про застосування позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно статей\~260,\~261 ЦК України\~позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно ч.2,3\~ст.264 ЦК України\~позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч.3,4\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020,\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені\~статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1\~ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»\~передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Дія карантину, встановленого зазначеною Постановою, неодноразово продовжувалась. Востаннє дію карантину було продовжено до 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2023 № 383. Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення»\~Цивільного кодексу України\~доповнено пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,559,\~681,728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Зазначений\~закон\~набрав чинності 17.03.2022. Більш того, відповідно до п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (Розділ доповнено пунктом 19 згідно із\~Законом № 2120-IX від 15.03.2022; в редакції\~Закону № 3450-IX від 08.11.2023). Таким чином, починаючи з дня набрання чинності\~Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, тобто з 02.04.2020 року фактично діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні, а тому строк позовної давності не пропущений. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved