Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.11.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою укладено Договір кредиту № Z62.00609.004503159. Відповідно до умов Договору кредиту № Z62.00609.004503159 від 05.11.2018, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 67 605,00 грн., а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно з умовами цього Договору. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 67 605,00 грн. строком до 05.05.2020 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до Графіку щомісячних платежів) згідно з умовами цього Договору. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 67 605,00 грн. у строки визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням отриманих коштів за договором кредиту та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості відповідача станом на 19.12.2023 має заборгованість у 59 046,32 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 9 376,21 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 4 626,43 грн.; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту - 45 043,68 грн. 19.12.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «ІДЕЯ БАНК» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за договором факторингу виконав у повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «ІДЕЯ БАНК». 22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених договором. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу № 12/90 перейшло право за договором № Z62.00609.004503159 від 05.11.2018, який укладено між АТ «ІДЕЯ БАНК» та відповідачем, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 59 046,32 грн., витрати по сплаті судового збору, а також витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 13.08.2024 було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. На адресу суду повернулась рекомендоване повідомлення з зазначенням «за закінченням терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву не надходило. Ухвалою судді 30.12.2024 було подовжено строк розгляду справи на 90 днів з 13.10.2024. На адресу суду повернулась поштова кореспонденція суду, яка повторно направлялась на адресу відповідачки із зазначенням «за закінченням терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.11.2018 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та відповідачкою було укладено Кредитний договір та Договір добровільного страхування життя № Z62.00609.004503159, на виконання якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 67 605,00 грн. строком до 05.05.2020 року. Відповідно до п.1.1 Договору,Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 67 605 00 грн. (шістдесят сім тисяч шістсот п`ять грн. 00 коп.). включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п. 1.2 Договору, Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 18 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника. Згідно із пп. 1.3,1.4 Договору, за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як зміна частина ставки, збільшена на 5,5 % (Маржу Банку), станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею, Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%. Відповідно до п. 1.10 Договору, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розміри, згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні статей 641, 644 ЦК України визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту - Кредитному договорі. 19.12.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «ІДЕЯ БАНК» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за договором факторингу виконав у повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «ІДЕЯ БАНК». 22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно із п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № Z62.00609.004503159 від 05.11.2018 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідачка [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Згідно із розрахунком, наданим позивачем, у відповідачки перед Банком за вище вказаним кредитним договором станом на 19.12.2023 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 59 046,32 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 9 376,21 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 4 626,43 грн.; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту - 45 043,68 грн.. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1055 цього Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено при розгляді справи, позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1.10 Договору та паспорту споживчого передбачена комісія за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розміри, згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором у розмірі 1,80 %, щомісячно, від початкової суми кредиту. Отже, наведеним пунктом договору встановлено сплату позичальником плати за обслуговування заборгованості позичальника, тобто платежу, який споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Оскільки надання кредиту є обов`язком банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Операція з обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється ним при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. За вказаних обставин, позичальнику було встановлено плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, а відтак, нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19. Крім того, суд зазначає, що Банк провів розрахунок заборгованості відповідача, включивши суми сплачені в рахунок погашення комісійних, при цьому не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і їх погодження зі споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемним відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (справа № 755/11636/21) та від 16 листопада 2022 року (справа № 755/9486/21). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідачки заборгованості по платі за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 45 043,68 грн.. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості у загальному розмірі 14 002,64 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано договір про надання правової допомоги № 20240325.7 від 25 березня 2024 року, укладений між позивачем та адвокатом Бачинським О.М., у якому зазначено вартість наданих адвокатом послуг, яка складає 7 000,00 грн., а також орієнтовний розрахунок, у якому вартість, наданих адвокатом послуг складає 7 000,00 грн.. Таким чином, оскільки при зверненні до суду позивачем було заявлено вимогу про стягнення витрат понесених на оплату правничої допомоги Адвоката у розмірі 7 000,00 грн., суд вважає за доцільне дану вимогу задовольнити. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки витрати понесені позивачем по сплаті судового збору пропорційно до частки задоволених позовних вимог у розмірі 1 400,26 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial