Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

11.08.2025 до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла вищевказана заява. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2025 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Хортицького районного суду м. Запоріжжя. 05.09.2025 матеріали позовної заяви надійшли до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, яку позивач мотивує тим, що матері заявника [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право на житло, виданого 12 вересня 1994 року відділом з приватизації і комунальної власності Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області згідно з розпорядженням № 174 від 12 вересня 1994 року, належала квартира [ADDRESS] , право власності зареєстроване 12 вересня 1994 року КП Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» та записано в реєстрову книгу під № 17 за реєстровим номером 229. Оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру та відсутня можливість отримати інформацію про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які виникли в установленому законом порядку до 01 січня 2013 року, що пов`язано с тимчасовою окупацією с-ща Михайлівка Василівського р-ну Запорізької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, заявник звертається до суду з позовною заявою до Михайлівської громади Василівського району Запорізької області, третя особа - Друга ДДНК про визнання за ним права власності на спадкове майно [PERSON] в порядку спадкування першої черги за законом на підставі ст. 1217, 1218, ст. 1261 ЦК України.Мати заявника - [PERSON] померла [INFO] в с-щі Михайлівка Василівського р-ну Запорізької області, заявник є єдиним спадкоємцем після її смерті.Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , прийняв спадщину звернувшись протягом встановленого законом шестимісячного строку до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.Таким чином, позивач успадкував після смерті матері квартиру [ADDRESS] .Свідоцтво про право на житло, видане 12 вересня 1994 року відділом з приватизації і комунальної власності Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, знаходилось у матері позивача в с-щі Михайлівка Василівського р-ну Запорізької області, тобто на території, яка на даний момент є тимчасово окупованою, доступу до нього позивач не має.Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутні відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження на квартиру [ADDRESS] .Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] зазначена квартира загальною площею 46,4 кв.метри, жилою площею 27,1 кв. метр, складається з жилої кімнати площею 15,6 кв. метрів, жилої кімнати площею 11,5 кв. метрів, кухні площею 7,3 кв.метри, ванної кімнати 2,4 кв. метри, туалету 1,1 кв. метр, коридору 5,3 кв. метри, кладовки 0,8 кв. метрів, балкону 2,4 кв.метри. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 2 ст. 1270 ЦК України). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори В.Г. Матвієнко від 19.02.2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю підтвердити факт належності спадкодавцю [PERSON] квартири [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро», яке знаходиться за адресою: 72002, Україна, Василівський р-н, Запорізька обл., селище міського типу Михайлівка, вулиця Центральна, будинок, 36, знаходиться на тимчасово окупованій території та входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно із наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно до Наказу № 318 від 21 листопада 2023 року), яким затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно застосунка Опендатабот юридична особа КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» знаходиться на тимчасово окупованій території і свідоцтво про його реєстрацію [NUMBER] станом на 15.07.2025 року анульоване.Вищезазначені обставини підтверджуються наступними доказами: паспортом громадянина України [PERSON] , довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про смерть [PERSON] , оригінали зазначених документів знаходяться у позивача, ксерокопією свідоцтва про право на житло, виданого 12 вересня 1994 року відділом з приватизації і комунальної власності Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області згідно з розпорядженням № 174 від 12 вересня 1994 року, ксерокопією технічного паспорта на квартиру, ксерокопії знаходяться у позивача, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.12.2024 року, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори В.Г. Матвієнко від 19.02.2025, оригінали знаходяться у позивача, Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 01 серпня 2025 року, Витягом з Опендатабот, оригінал знаходиться у позивача. Просить суд, визнати за позивачем [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 46,4 кв.метри, жилою площею 27,1 кв. метрів, в порядку спадкування першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2025 було відкрито загальне провадження по справі з викликом осіб. Ухвалою суду від 26.11.2026 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08.01.2026 було задоволено клопотання позивача про витребування у Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49128, м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд. 1) завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 30.01.2026 від Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла копія витребуваної спадкової справи. Позивач судове засідання не прибув, надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Михайлівської громади Василівського району Запорізької області в особі Михайлівської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Друга Дніпровська державна нотаріальна контора в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законодавством порядку. В матеріалах справи міститься заява про проведення розгляду даної справи без участі представника третьої особи. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та учасників справи на підставі наданих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на житло, видане 12 вересня 1994 року відділом з приватизації і комунальної власності Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, квартира [ADDRESS] , загальною площею 46,4 кв.метри, жилою площею 27,1 кв. метр, належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] зазначена квартира загальною площею 46,4 кв.метри, жилою площею 27,1 кв. метр, складається з жилої кімнати площею 15,6 кв. метрів, жилої кімнати площею 11,5 кв. метрів, кухні площею 7,3 кв.метри, ванної кімнати 2,4 кв. метри, туалету 1,1 кв. метр, коридору 5,3 кв. метри, кладовки 0,8 кв. метрів, балкону 2,4 кв.метри. 03.12.2024 [PERSON] звернувся до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про прийняття спадщини за законом. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори В.Г. Матвієнко від 19.02.2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю підтвердити факт належності спадкодавцю [PERSON] квартири [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро», яке знаходиться за адресою: 72002, Україна, Василівський р-н, Запорізька обл., селище міського типу Михайлівка, вулиця Центральна, будинок, 36, знаходиться на тимчасово окупованій території та входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно із наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно до Наказу № 318 від 21 листопада 2023 року), яким затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Юридична особа КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» знаходиться на тимчасово окупованій території і свідоцтво про його реєстрацію ПДВ № 205110108127 станом на 15.07.2025 року анульоване. Згідно з Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 01 серпня 2025 року, унікальний реєстраційний номер 201-20250801-0010152678, вартість квартири [ADDRESS] складає 591139,40 грн. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи те, що правовідносини щодо набуття права власності на спірну квартиру виникли до 01.01.2004, суд вважає необхідним застосувати до них норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Закону України від 07.02.1991 № 697-XII «Про власність» (втратив чинність з 20.06.2007). За змістом ст.ст. 86, 128 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. При цьому, відповідно до п. 3 постанови Верховної Ради України від 26.03.1991 «Про порядок введення в дію Закону України «Про власність», положення ст. 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року (дата введення в дію Закону України «Про власність»). Крім того, діюче на той час цивільне законодавство не пов`язувало виникнення права власності на нерухоме майно із проведенням його реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч. 2 ст. 1275 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає встановленим та доведеним, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві власності. При цьому право власності на вказану квартиру було набуто померлою [PERSON] на законних підставах, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право на житло, виданого 12 вересня 1994 року відділом з приватизації і комунальної власності Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області згідно з розпорядженням № 174 від 12 вересня 1994 року, ксерокопією технічного паспорта на квартиру. [PERSON] мешкала у вказаній квартирі, володіла та користувалася нею, однак за життя не перереєструвала своє речове право, що виникло до 1 січня 2013 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вказану спадщину прийняв позивач [PERSON] , який є сином померлої та спадкоємцем першої черги за законом. При цьому, судом встановлено, що нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді зазначеного нерухомого майна у зв`язку з: відсутністю оригіналів документів на вищевказану квартиру та відсутність інформації, що підтверджує реєстрацію права власності на вищевказану квартиру, яке виникло у встановленому законом порядку до 01.01.2013 року. Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] правомірно набув в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, на думку суду, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на нерухоме майно і відсутність державної реєстрації цього права за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину, оскільки вона належить їм з моменту відкриття спадщини. При цьому, позивач позбавлений можливості в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] , чим порушується (не визнається) його право власності на спадкове майно. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом. На підставі вищевикладеного, виходячи з вимог діючого законодавства, завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, законності, пропорційності, справедливості та розумності, суд вважає необхідним захистити порушене право позивача шляхом визнання за ним права власності на спадкову квартиру. Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved