Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс», звернулася до суду з позовною заявою про стягнення відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №3909637 від 11.05.2021, у розмірі 43340,00 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог представниця позивача вказує, що 11.05.2021 з власного волевиявлення, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», відповідачем [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №3909637, який було підписано одноразовим ідентифікатором, направленим за допомогою смс-повідомлення. Таким чином, відповідач [PERSON] уклав договір про споживчий кредит №3909637 від 11.05.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10 000 грн. 13.09.2021 на підставі договору відступлення прав вимоги ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги ТОВ «Діджи фінанс», в тому числі і за кредитним договором №3909637 від 11.05.2021. Відповідач [PERSON] взяті на себе обов`язки за кредитним договором, в частині повернення коштів як перед первісним кредитором так і перед новим кредитором, не виконав. Внаслідок цього має заборгованість в загальній сумі 43340,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн., заборгованості за відсотками 32640 грн., заборгованості за комісійними винагородами 700 грн. Тому, вказуючи на вище викладені обставини, представниця позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору, а також витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 14.05.2024\~відкрито провадження по даній справі, призначено судове засідання на 26.06.2024 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07.06.2024 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з тим, що позивачем не доведено суму заборгованості, хоча не заперечує проти укладення кредитного договору. До матеріалів справи не долучено розрахунок заборгованості по кредиту, у зв`язку з чим, вважає неправильне нарахування відсотків, оскільки кредитний період становить 30 днів, а нарахування відсотків виходить за межі цього періоду. На підставі чого, просить витребувати у позивача детальний розрахунок заборгованості. 26.06.2024 на адресу суду представницею позивача надіслано відповідь на відзив, у якому остання просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на умови кредитного договору та на належне нарахування розміру кредитної заборгованості. Оскільки така заборгованість була нарахована первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН», а не позивачем. Після відступлення права вимоги згідно договору факторингу, позивач не здійснював нарахування відсотків за кредитним договором №3909637 від 11.05.2021. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 26.06.2024 задоволено заяву відповідача та витребувано у позивача детальний розрахунок заборгованості за вище зазначеним кредитним договором, розгляд справи відкладено до 30.07.2024.\~ 27.06.2024 на адресу суду надійшло клопотання від позивача про долучення доказів по справі. 30.07.2024 на адресу суду надійшла заява від представниці відповідача [PERSON] адвокатки Негоди С.Л., у якій зазначено, що відповідач згоден повернути кредитні кошти у розмірі 10000 грн та відсотки за користування кредитними коштами за період 30 днів у сумі 3340 грн. У подальшому розгляд справи було відкладено до 30.09.2024, 29.10.2024 та 18.12.2024. \~ \~ \~ \~18.12.2024 на адресу суду від представниці відповідача [PERSON] адвокатки Негоди С.Л. надійшли письмові пояснення на позовну заяву, у яких у задоволенні позову просить відмовити, оскільки позивачем не доведено позовні вимоги належними та допустимими доказами, не надано розрахунку заборгованості, а тому відсутня можливість перевірити вірне нарахування відсотків та період їх нарахування. Розгляд справи було відкладено до 12.02.2024. 27.12.2024 на адресу суду від представниці ТОВ «Діджи Фінанс» надійшло заперечення на клопотання відповідача, у якому представниця ТОВ просить задовольнити позовні вимоги посилаючись на умови кредитного договору. У судове засідання 12.02.2025 сторони у справі не з`явилися, проте представницею позивача попередньо подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте його представниця подала заяву про розгляд справи у їх відсутності та зазначила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.\~ Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи,\~розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що 11.05.2021 відповідачем [PERSON] заповнено Анкету-Заяву на кредит №3909637, визначено суму кредитування, строк кредитування, сплату комісії за надання кредиту (а.с.11). Вказана Анкета-Заява була погодженою кредитодавцем, у ній погоджено умови кредитування по заяві №3909637: замовлена сума: 10000.00 грн, замовлений строк: 30 днів, комісія за надання: 7.00 % одноразово, ставка процентів: 0.88 % за кожен день користування (а.с. 11 зворот). На підставі вказаної Анкети-Заяви, 11.05.2021 [PERSON] уклав з ТОВ «Мілоан» електронний договір про споживчий кредит №3909637, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 10 000 грн 00 коп. строком на 30 днів з 11.05.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10.06.2021 (а.с. 21-24). У відповідності з п. 1.5 договору вбачається, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3340.00 грн. в грошовому виразі та 3,076.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1\-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 13340.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. 1.5.1 - комісія за надання кредиту: 700.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 2640.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що передбачено п.1.5.2. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (п.1.7). Згідно п. 2.2.2. Кредитного договору, Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. П. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору . Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів в період правомірного користування кредитом є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Якщо після настання дати встановленої п.1.4 Договору Позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому Сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з Позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання Позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства. Незважаючи на інші умови Договору сторони домовились, що якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення Позичальника нараховуються за вибором Позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. П 2.3.1.2 передбачає пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Як вбачається з додатку № 1, який є графіком розрахунків, сторони домовилися, що дата повернення кредиту 10.06.2021, розмір кредиту 10 000 грн., проценти за користування кредитом 2640,00 грн. 00 коп., комісія за надання кредиту 700 грн, разом 13340,00 грн. (а.с.25). Договір про споживчий кредит №3909637, паспорт споживчого кредиту №3909637, який є додатком № 2 до вказаного договору, анкета-заява на кредит №3909637 від 11.05.2021 року містять інформацію про позичальника, в тому числі РНОКПП, дату народження, місце реєстрації та проживання, номер паспорту (а.с.21-26). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повертати кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. З платіжного доручення № 45968075 від 11.05.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» 11.05.2021 здійснено платіж отримувачу [PERSON] на кредит рах. № 414949*19 в сумі 10 000 грн., призначення платежу: кошти згідно договору №3909637 (а.с. 30). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 10 000 грн. Натомість, всупереч умовам кредитного договору №3909637 від 11.05.2021, відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав, суму кредиту, нараховані відсотки у встановлений договором строк не повернув, доказів на спростування вказаного суду не подав. Згідно наданого ТОВ «Мілоан» відомостей про щоденні нарахування та погашення [PERSON] кредитног договору №3909637 від 11.05.2021 вбачається, що заборгованість відповідача станом на 09.08.2021 становить: тіло кредиту 10\~000,00 грн, відсотки 32640,00 грн, комісія 700,00 грн, загальна сума заборгованості 43340,00 грн (а.с.110-111). 13 вересня 2021 року між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 44-46). Згідно акту прийому-передачі реєстру прав вимоги від 13 вересня 2021 року до договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року, ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «Діджи фінанс» прийняло Реєстр прав вимог від 13 вересня 2021 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору. Кількість боржників 9315, загальна сума заборгованості 200189234,88 грн (а.с. 50). Також подано копії квитанцій на підтвердження плати згідно Договору відступлення права вимоги №07Т від 13.09.2021 (а.с. 31-38). Із Витягу з додатку до договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 вбачається, що у [PERSON] за кредитним договором №3909637 від 11.05.2021, сума заборгованості на момент відступлення становить 43340,00 грн., з яких 10 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 32640,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 700 за комісією (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 634 цього кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з п. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. ст. 1, 3 Закону України "Про електронну комерцію"). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що відповідно до п. 6.1 Договору про споживчий кредит №3909637 від 11.05.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] , цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі п. 6.5 Договору. Відповідач у поданому відзиві до суду не заперечує укладення кредитного договору та частково погоджується із сумою нарахування відсотків за 30 днів у розмірі 3340 грн. Таким чином, Договір про споживчий кредит №3909637 від 11.05.2021 підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного правочину. Доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, адреса реєстрації (фактичного) місця проживання) були використані товариством чи третіми особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем до суду не надано, як і не надано доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій чи оскарження ним правомірності укладеного договору. Зважаючи на вказане, доводи відповідача про те, що позивач не надав доказів на підтвердження укладеного кредитного договору, спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Зважаючи на ознаку реальності договору позики, для підтвердження виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором позики недостатньо наявності лише факту підписання такого договору, а судом має бути встановлено наявність факту отримання позичальником грошових коштів та моменту їх отримання (як певний проміжок часу), що є обов`язковою та істотною умовою договору позики (постанови Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 201/410/21, від 05.10.2022 року у справі № 559/524/15-ц, від 20.02.2019 року у справі № 629/5364/13-ц). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.06.2021 року у справі № 201/11388/17 зазначено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Верховний Суд наголосив, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаних положень закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п.2.1. ч.2 Кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок - тобто, на рахунок, наданий відповідачем для отримання кредитних коштів. Відповідно до\~норм чинного\~законодавства ТОВ\~«Мілоан» на\~підставі платіжного\~доручення №\~45968075\~ від\~11.05.2021\~перерахував [PERSON] \~кредитні кошти\~на кредит\~рах.\~№ [NUMBER] \~в сумі\~10000.00\~грн. Дане платіжне доручення містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, чітке призначення платежу, та є первинним банківським документом, та підтверджує надання кредитних коштів ТОВ «Мілоан» й отримання таких відповідачем на зазначену ним платіжну картку, номер якої вказано у платіжному дорученні. Такі умови перерахування коштів було погоджено сторонами при укладенні Кредитного договору. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем матеріали справи не містять. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник (клієнт) [PERSON] взяті не себе зобов`язання за договором про споживчий кредит №3909637 від 11.05.2021 не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача у примусовому порядку суми заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі 10000 грн, що становить тіло кредиту. Однак, що стосується вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по відсотках нарахованих з моменту 12.05.2021 суд зазначає наступне. Як встановлено судом, згідно з договором про споживчий кредит від 11.05.2021 №3909637 кредит надається строком на 30 днів, дата повернення кредиту 10.06.2021. З умовами, передбаченими п. 2.3.1.2, загальний строк кредитування не може перевищувати 60 днів. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц (14-318цс18). Отже відсотки, нараховані ТОВ «МІЛОАН» після закінчення строку кредитування є необгрунтованими, а тому вимоги в частині стягнення з [PERSON] 32640 грн. заборгованості за процентами, нарахованими з моменту закінчення загального строку кредитуваня, а саме з 11.07.2021, є безпідставними. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню відсотки за період з 11.05.2021 по 10.07.2021 у розмірі 17640,00 грн. Щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по комісії, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору сторони узгодили комісію за видачу кредиту, яка становить 7.00 відсотків від суми кредиту 700 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті\~1\~та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Сторони погодили при укладенні Договору, зокрема п. 1.5.1 цього договору сплату комісії за надання кредиту у сумі 700,00 грн одноразово в момент видачі кредиту. Сплату іншого виду комісій вказаним Договором кредиту, так і паспортом споживчого кредиту не встановлено. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про правомірність дій ТОВ "МІЛОАН" щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між вказаним товариством та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі N 496/3134/19. Тому, враховуючи вищевикладене, умови договору позики щодо обов`язку відповідача сплатити комісію саме за надання кредиту в сумі 700 грн. є правомірними. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи те, що обов`язку з повернення коштів за кредитним договором №3909637 від 11.05.2021 [PERSON] не виконав, з останнього на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 28340,00 грн. яка складається з 10 000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 17640,00 грн. заборгованості за процентами, 700 грн. заборгованості з комісії за надання кредиту. Представниця позивача просить стягнути на користь ТОВ «Діджи Фінанс» з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. та сплачений судовий збір 2 422 грн. 40 коп. В той же час, вимога представника позивача про стягнення на користь ТОВ «Діджи Фінанс" витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн, не відповідає критерію розумності, є не співвмірною з ціною позову, виконаним об`ємом роботи та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, адвокат участі в судових засіданнях не приймала, однак були підготовлені та подані до суду відповідь на відзив та додаткові пояснення, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 4000 грн., що відповідає критерію співмірності та справедливості таких витрат. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1584,01 грн.

Outcome: partial