Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

12.09.2024року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання за ним права власності на кооперативну квартиру. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посиллася на те, що відповідно до довідки Житлово -будівельного кооперативу «ЮВІЛЕЙНИЙ-2» від № 243 від 27.01.2023 року, позивачка з 09 липня 1987 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ордеру №061960 серії Ж від 03 липня 1987 року вказана квартира надавалась сім`ї з чотирьох чоловік: [PERSON] - батько позивачки, [PERSON] - мати позивачки, [PERSON] - позивачці, [PERSON] - брату позивачки. На квартирному обліку стояла мати позивачки, заяву про вступ до ЖБК сім`я подал від імені батька, тому від нього і був прийнятий перший внесок в кооператив. На доказ викладених обставин надається копія довідки про квартирний облік сім`ї [PERSON] та копія довідки про сплату вступного внеску 140 карбованців. Оскільки, отримана квартира остаточно не вирішила житлові питання сім`ї, батьки позивачки прийняли рішення побудувати ще одну кооперативну квартиру. Тому батько позивачки вийшов із членів ЖБК «ЮВІЛЕЙНИЙ-2» та разом з матір`ю та молодшим братом [PERSON] , переїхали і новозбудовану кооперативну квартиру. Позивачка залишилась в старій квартирі, стала членом ЖБК «ЮВІЛЕЙНИЙ-2» та на її [PERSON] був оформлений особовий рахунок квартири за адресою: по [ADDRESS] та вона стала виплачувати пайові внески за квартиру. З цього ж часу позивачка одноосібно сплачує всі комунальні та інші платежі, володіє і користується квартирою разом вже з членами створеної своєї сім`ї. Проте, розпоряджатись квартирою, як власник, позивачка не може, оскільки, на сьогодні право власності на квартиру ні за ким не зареєстроване. Із документів, наявних в Правлінні ЖБК «ЮВІЛЕЙНИЙ-2» вбачається, що відбулася 100 % сплата пайових внесків вартості вищевказаної квартири «ЮВІЛЕЙНИЙ-2» та немає заперечень проти оформлення права власності квартири на [PERSON] . Відповідач також підтверджує, що особовий рахунок квартири 25 оформлений на [PERSON] . На доказ даної обставини надаються копії довідок ЖБК «ЮВІЛЕЙНИЙ-2» №243 від 21.01.2023 року та №156 від 08.04.2021 року; копії Розрахунку ссуди по квартирах на 14.5 років. Згідно ордеру житлова площа даної квартири складає 29.5 кв. м. Звернувшись до реєстраційних органів із заявою про реєстрацію права власності, позивачка отримала фактично відмову, оскільки їй запропоновано надати документи, яких вона не має. Батько позивачки [PERSON] помер ще [INFO] . Мати позивачки [PERSON] змінила прізвище в другому шлюбі на [PERSON] . Позивачка також декілька раз змінила прізвище в шлюбі. 12 вересня 1987 року дівоче прізвище [PERSON] змінила на « [PERSON] ». [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. 09 червня 1995 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. Отже, на день подання цього позову позивачка її мати мають прізвище [PERSON] . Позивачка вважає себе єдиною власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки сплатила пай, має особовий рахуної на квартиру, зареєстрована та користується квартирою з 1987 року; несе всі витраті по її утриманню та робить поточні та капітальні ремонти. З підстав того, що право власності на зазначену квартиру не зареєстровано, позивачка звернулась, до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на квартиру. Однак, державним реєстратором було фактично відмовлено в реєстрації праві власності з підстав того, що подані заявником документи, які мають бути підставою виникнення права власності, не відповідають чинному законодавству. В зв"язку з чтим, позивачка просить суд визнати за нею право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.09.2024 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.10.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового засідання. У судове засідання представник позивачки не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Ювілейний-2 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить судова розписка. Треті особи у судове засідання не з`явилися, надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі. Враховуючи положення ст.. 223 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності зазначених осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення ст.328 Цивільного кодексу України (в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. В п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру. З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Судом встановлено, що відповідно до ордеру №061960 серії Ж від 03 липня 1987 року вказана квартира надавалась сім`ї з чотирьох чоловік: [PERSON] - батько позивачки, [PERSON] - мати позивачки, [PERSON] - позивачці, [PERSON] - брату позивачки. Судом встановлено, що на доказ викладених обставин надається копія довідки про квартирний облік сім`ї [PERSON] та копія довідки про сплату вступного внеску 140 карбованців. Судом встановлено, що на [PERSON] був оформлений особовий рахунок квартири за адресою: по [ADDRESS] та вона стала виплачувати пайові внески за квартиру. Судом встановлено, що із документів, наявних в Правлінні ЖБК «ЮВІЛЕЙНИЙ-2» вбачається, що відбулася 100 % сплата пайових внесків вартості вищевказаної квартири «ЮВІЛЕЙНИЙ-2» та немає заперечень проти оформлення права власності квартири на [PERSON] . Судом встановлено, що державним реєстратором було фактично відмовлено в реєстрації праві власності з підстав того, що подані заявником документи, які мають бути підставою виникнення права власності, не відповідають чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] правомірно свого часу набула право власності на кооперативну квартиру по [ADDRESS] , оскільки вказана квартира була надана їй у користування на підставі ордеру, а у подальшому позивачкою як членом ЖБК «Ювілейний-2», було проведено повну виплату пайових внесків за зазначену кооперативну квартиру. Суд зауважує, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. Водночас, суд звертає увагу, що лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Враховуючи перелічені норми суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності [PERSON] на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Враховуючи наведені норми та зважаючи, що саме на підставі ордеру №061960 серії Ж від 03 липня 1987 року позивачка отримала дозвіл на вселення від виконавчого комітету Київської міської ради ради право на користування спірною кооперативною квартирою, а у подальшому не отримала свідоцтва про право власності на це майно та не зареєструвала його в БТІ, існує спір щодо підтвердження права власності позивачки на вказану квартиру. За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивачки існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами її права власності на кооперативну квартиру, набутого нею свого часу правомірно. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] внаслідок проведення нею сплати пайових внесків за вказану квартиру.

Outcome: approved