Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилався на те, що 09 березня 2024 року о 16\~годині 00 хвилин військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] , виконуючи службове засідання, керуючи службовим автомобілем «Mercedes-Benz», номерний знак [NUMBER] , на перехресті вулиць Захисників України - Володимирська в м. Покровську Донецької області, рухаючись на заборонений сигнал світлофору (червоний), не надав перевагу в русі автомобілю «Ford Escape», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить позивачеві, який рухався на сигнал світлофора, який дозволяє рух, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, та транспортний засіб «Ford Escape» отримав значні механічні пошкодження, у зв`язку з чим позивачеві спричинені збитки. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення. Відповідно до висновку експерта № 098 експертного автотоварознавчого дослідження від 01 квітня 2024 року, виконаного на замовлення позивача, вартість відновлювальних робіт автомобіля «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , складає: 1\~064\~942,61 грн. вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику пошкодженням автомобіля «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , складає: 725\~449 гривень 42 копійки. Ринкова вартість автомобіля «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , складає: 725\~449\~грн. 42 коп. Зазначає, що з урахуванням висновку експерта, автомобіль «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , вважається фізично знищеним. Відповідно до звіту № 867 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу в пошкодженому стані від 18.06.2024, виконаного ФОП [PERSON] (суб?єктом оціночної діяльності), на замовлення позивача: ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 268\~389,43 грн. За заявою позивача страховою компанією АТ «СГ «ТАС» 18 березня 2024 року виплачено позивачеві страхове відшкодування у розмірі 160\~000,00 грн. А тому, позивач зазначає, що вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , встановлюється із розрахунку: 725\~449,42 грн. - 160\~000,00 грн. (страхове відшкодування) = 565\~449,42 грн. 268\~389,43 грн. (вартість ТЗ у пошкодженому стані) = 297\~059,99 грн. Позивач залишає собі належний транспортний засіб, у тому стані, що був після ДТП. У зв`язку з чим, з метою відновлення свого порушеного права, посилаючись на норми ЦК України, позивач звернувся до суду із цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь 297\~059,99 грн. матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 15\~000,00 грн. моральної шкоди, а також стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 4\~181,80 грн., витрат на надання правничої допомоги у розмірі 14\~000,00 грн., витрат на залучення експерта та оцінювача у розмірі 12\~500,00 грн. Не погоджуючись з позовом, відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що заперечує щодо заявлених позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказав, що військова частина [NUMBER] не є належним відповідачем, оскільки неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто належним відповідачем є [PERSON] , який скоїв дорожньо-транспорту пригоду. Щодо предмету спору зазначив, що МТСБУ здійснило регламентну виплату позивачу у максимально передбаченому розмірі 160\~000,00 грн. Указав, що для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Також у відзиві представник відповідача просив поновити строк на подання відзиву. В обґрунтування пропуску установленого ухвалою суду строк зазначив, що Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24\~лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено і на теперішній час. Військова частина [NUMBER] приймає активну участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області. Це обмежує представників військової частини [NUMBER] користуватися відповідним зв`язком та технічними засобами, та заважає своєчасній обробці відповідної інформації та отримання процесуальних документів. З огляду на зазначене, суд вважає можливим поновити строк і прийняти відзив до розгляду. Позивач відповіді на відзив не надавав. Третя особа своїх письмових пояснень не надавала. Ухвалою суду від 08 липня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 94). Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до таких висновків. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, зазначений у\~ст. 16 ЦК України, зокрема відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Суд установив,\~що 09\~березня 2024\~року о\~16.00\~годині [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~«Mercedes-Benz»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~на перехресті\~вулиць Захисників\~України -\~Володимирська в\~м.\~Покровську Донецької\~області,де рух регулюється сигналами світлофора, рухаючись на заборонений сигнал світлофору (червоний) не надав перевагу в русі автомобілю «Ford Escape», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався на сигнал світлофора, який дозволяє рух. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні цієї ДТП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 09 квітня 2024 року (а.с. 12). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, наданого суду у засвідченій позивачем копії, автомобіль «Ford Escape», державний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] (а.с. 13). Згідно з свідоцтвом про зміну імені [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , про що 28 березня 2024 року Мирноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 3 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 53). Відповідно до\~висновку №\~098\~за результатами\~проведення товарознавчого\~дослідження на\~замовлення [PERSON] вартість відновлювальних робіт автомобіля «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , складає: 1 064 942,61 грн. вартість матеріальних збитків заподіяних власнику пошкодженням автомобіля «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , складає: 725 449 гривень 42 копійки. Ринкова вартість автомобіля «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 09 березня 2024\~року становить: 725 449 грн. 42\~коп. (а.с. 62-68). Відповідно до звіту № 867 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу в пошкодженому стані від 18 червня 2024 року, на дату оцінки колісного транспортного засобу автомобіля «FORD ESCAPE», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 268\~389,43 грн. (а.с. 30). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 09.05.2022 №\~131 солдата [PERSON] зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення (а.с. 20). Автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , 2003 року випуску, яким керував [PERSON] , належить Військовій частині [NUMBER] відповідно до реєстраційних даних транспортного засобу серії [NUMBER] від 18.04.2023 (а.с. 21). Згідно з дорожнім листом № 4845, який дійсний до 10 квітня 2024 року, водій [PERSON] здійснював маршрут руху РВ3 06 березня та 09 березня на транспортному засобі «Mercedes-Benz» ML 270, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 22). Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління. Оскільки транспортні засоби ЗСУ, які належать військовим частинам на праві оперативного управління, не підлягають реєстрації в уповноважених органах Міністерства внутрішніх справ України, то цивільно-правова відповідальність військових частин, яким такі транспортні засоби належать на праві оперативного управління, не підлягає обов`язковому страхуванню. Відповідно до п.п. а, п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з наданої позивачем виписки, страховою компанією позивачеві 18 березня 2024\~року виплачено відшкодування у розмірі 160 000,00 грн. (а.с. 50). Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасника справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці даних встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України). Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільног оправа, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, та у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 373/1773/18-ц, від 20 листопада 2019\~року у справі № 501/2298/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16-ц. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки необхідно розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (постанова Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17). У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV). За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Крім того, за правилами статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У разі задоволення позову з підстав спричинення майну потерпілого шкоди перелік вищезазначених витрат має бути належно обґрунтований та підтверджений відповідними документами. Шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Обов`язок відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, яка не покривається страховою сумою, спричинену внаслідок ДТП, покладається на володільця цього джерела підвищеної небезпеки. Оскільки сума матеріального збитку за шкоду заподіяну майну перевищує суму страхового відшкодування, решта матеріального збитку підлягає стягненню з володільця цього джерела підвищеної небезпеки. Згідно з пунктами 30.1, 30.2 статті 30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. У даному випадку відновлювати досліджуваний пошкоджений автомобіль є економічно недоцільним, тому що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість (1\~064\~942,61 грн. більше 725\~449,42 грн.). Отже, вартість збитків визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, та з врахуванням сплаченого МТСБУ страхового відшкодування становить 297\~059,99 грн. (725\~449,42 грн. - 160\~000,00 грн. - 268\~389,43 грн., яку слід стягнути на користь власника автомобіля [PERSON] з Військової частини [NUMBER] як «роботодавця» винної особи в ДТП [PERSON] та володільця джерела підвищеної небезпеки. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02.12.2021 (справа 753/17190/18, провадження № 61-4879св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №\~752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, та під час виконання трудових обов`язків, незалежно від характеру такої шкоди (матеріальна або моральна) відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК, а не безпосередньо водієм (постанови Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі №\~534/872/16, від 06.03.2023 в справі №559/961/17-ц). Ураховуючи глибину і тривалість моральних страждань, які [PERSON] пережила у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, зміни звичного способу життя, неможливість протягом тривалого часу користуватися належним йому автомобілем, суд дійшов висновку на відшкодування моральної шкоди слід стягнути з Військової частини [NUMBER] як володільця джерела підвищеної небезпеки 15\~000,00 грн., що відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості за встановлених обставин справи. Вказаний розмір не може вважатися явно завищеним чи надмірним для відповідача. Щодо стягнення з понесених позивачем судових витрат суд зазначає таке. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідну заяву разом з доказами представником позивача подано в межах зазначеного строку. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved