Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

19.10.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання заповіту, складеного 27.03.2019 [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого 27.03.2019 секретарем Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Мельник В.В. - недійсним. Протоколом повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2024, вказану справу було розподілено та передано на розгляд судді Шикері І.А. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина, яка складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: площею 0,1700 га, кадастровий номер 4825487600:03:000:0269, площею 5,5673 га кадастровий номер 4825487600:03:000:0213 та площею 9,8800 га, що розташовані в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. За життя, а саме, 11.04.2012 [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Ткаченко Н.В. за реєстровим № 485, за умовами якого, належну йому земельну ділянку, площею 9,88 га, він заповів [PERSON] . Однак, звернувшись 18.10.2021 за видачею свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] дізнався, що 27.03.2019 [PERSON] склав новий заповіт, який було посвідченого 27.03.2019 секретарем Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Мельник В.В. за умовами якого, вказану вище земельну ділянку, [PERSON] заповів відповідачці [PERSON] . Вказаний заповіт, він вважає недійсним, адже він суперечить волевиявленню [PERSON] , так як останній його не підписував, а підпис виконано іншою особою. Окрім того, заповіт не містить паспортних даних громадянина, не відповідає Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та вимогам, які зазвичай пред`являються до правочинів, що містяться у ст.203 ЦК України, а тому вважає оспорюваний заповіт недійсним, в зв`язку з чим й звернувся до суду з даним позовом. Позивач та його представник - адвокат Бєлоущенко А.Ж. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, проте від адвоката Бєлоущенко А.Ж. до суду надійшла заява про розгляд даної справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач та її представник - адвокат Ремський Є.В. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, проте від представника відповідача - адвоката Ремського Є.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, проти позовних вимог відповідач заперечує, просить відмовити у повному обсязі. Відзиву на позов не подав. Представник відповідача - Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, проте від керуючої справами сільської ради Нам О. до суду надійшла заява про розгляд даної справи у відсутність представника сільської ради. Проти задоволення позову заперечують. Відзиву на позов представник відповідача до суду не подав. Дослідивши матеріли справи, заяви представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Первомайським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 9,8800 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.10). За життя, а саме, 11.04.2012 [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Ткаченко Н.В. за реєстровим № 485, за умовами якого, належну йому земельну ділянку, площею 9,88 га, він заповів [PERSON] (а.с.11). Однак, звернувшись за видачею свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] дізнався, що 27.03.2019 [PERSON] склав новий заповіт, який було посвідченого 27.03.2019 секретарем Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Мельник В.В. (а.с.13). З копії витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що складений [PERSON] , [INFO] , заповіт, посвідчений 27.03.2019 секретарем Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Мельник В.В.,зареєстрований у реєстрі 07.05.2019, є чинним (а.с.13 зворотній бік). З ксерокопії оспорюваного заповіту, посвідченого 27.03.2019 секретарем Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Мельник В.Ввбачається, що [PERSON] , перебуваючи при здоровому розумі та твердій пам`яті, розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, як фізичного так і морального, на випадок своєї смерті, зробив заповідальне розпорядження, яким заповів земельну ділянку, державний акт на право власності на земельну ділянку, серія РІ № 425471, виданий 01.10.2002, розміром 9,88 га, [PERSON] (а.с.13). Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/38001-ПЧ від 04.10.2024, зазначено, що рукописний запис у графі «Підпис:» заповіту [PERSON] від 27.03.2019, виконаний [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис:» заповіту [PERSON] від 27.03.2019 - виконаний особою зразки якої надані у наступних документах: матеріалах цивільної справи № 484/1399/19 за позовом [PERSON] до фермерського господарства «Лісове» про розірвання договору оренди землі (на 224 арк) (на арк. 32 - копія довіреності [PERSON] від 17.05.2018); оригіналі Технічної документації із складання державних актів на право приватної власності на землю (94 чоловіка) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (Частина 3), код в місцевому фонді документації із землеустрою: 2002МФ19МКПР000060 на 713 арк. (зразки підпису [PERSON] на арк. 57 та арк. 513); оригіналі розписки [PERSON] про отримання наперед орендної плати, яка міститься в матеріалах цивільної справи № 484/4085/21 на арк. 153; оригіналі договору оренди землі від 12.02.2007. Підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис:» заповіту [PERSON] від 27.03.2019 - виконаний не особою, зразок якої міститься у додатковій угоді до договору оренди землі від 28.02.2007 за № 040702200071 від 30.01.2009 (а.с.98-109). Таким чином, твердження позивача та його представника про недійсність заповіту, складеного 27.03.2019, з підстав того, що він суперечить волевиявленню [PERSON] , так як останній його не підписував, а підпис виконано іншою особою, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в суді. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду необхідних та достатніх об`єктивних доказів, на підставі яких можливо задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.1247, 1248 ЦК України. Згідно зі ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Суд встановив, що під час посвідчення оскаржуваного заповіту було дотримано вимоги ст.ст.1248, 1253 ЦК України і волевиявлення [PERSON] на укладення заповіту на користь доньки [PERSON] було вільним і відповідало внутрішній волі заповідача. У відповідності до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним, а саме, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Жодної з передбачених ст.1257 ЦК України обставин в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Положеннями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року передбачено, що судам, відповідно до ст.215 ЦК України, необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про те, що на момент складання заповіту заповідач виходив із власного волевиявлення і не встановлено ніяких перешкод для учинення згаданого правочину, а тому визнання заповіту недійсним йшло б не тільки урозріз з вимогами закону, але, крім того, дозволяло б ігнорувати волю померлого стосовно спадкового майна, щодо якого він визначився беззаперечно, в зв`язку з чим, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Доводи представника позивача та його представника про те, що оспорюваний заповіт був складений з порушенням порядку його посвідчення та складання, суд вважає безпідставними. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, слід віднести за його рахунок.

Outcome: dismissed