Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , в якому просив розірвати шлюб, укладений 04\~червня 1965 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції, актовий запис №33. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 червня 1965 року сторони зареєстрували шлюб. Спільних дітей не мають. Шлюб розпався через різні погляди на життя, нерозуміння один одного, часто виникали скандали і сварки, і вже тривалий час позивач з відповідачкою не проживають разом. Добровільно розірвати шлюбу в органах ДРАЦС відповідачка відмовляється, тому позивач вирішив звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. 04.02.2025 від позивача надійшла заява, в якій позивач уточнює позовні вимоги, а саме просить розірвати шлюб між ним, [PERSON] , та відповідачкою, [PERSON] , який укладений 04 червня 1965 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції, актовий запис №\~33. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою судді від 25 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04 лютого 2025 року об 11 год 30 хв. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У поданій до суду позовній заяві та у заяві від 30.12.2024 позивач просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. (а. с. 3, 18) Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~про дату,\~час і\~місце судового\~розгляду повідомлялася\~належним чином\~за місцем\~реєстрації її\~проживання:\~ [ADDRESS] (а.\~с.\~13),\~проте судова\~кореспонденція,\~яка їй\~направлялася повернулася\~до суду\~із відміткою\~працівника відділення\~поштового зв`язку\~«адресат відмовився», що свідчить про належне повідомлення відповідачки згідно із ч. 9 ст. 130 ЦПК України. Згідно із усталеною судовою практикою при наявності помітки про причини невручення судової повістки: «адресат відмовився» відсутній за вказаною адресою», судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки (Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц від 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). Від відповідачки відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не надала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Частина 2 ст. 247 ЦПК України передбачає, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію позивача по суті заявлених ним позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними по справі, виходячи з наступного. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно, установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 червня 1965 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис № 33. Після укладення шлюбу прізвища подружжя: « [PERSON] », « [PERSON] » (а.\~с.\~2). Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до приписів ст. 37 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і їх відновлювати позивач не має наміру, наполягає на розлученні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, і це має істотне значення. Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки позивач є особою з інвалідністю І групи, підгр. Б по зору, що підтверджується пенсійним посвідченням Серії [NUMBER] та довідкою Медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААГ № 467227 від 06.09.2023 (а. с. 3, 7), а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі викладеного та

Outcome: approved