Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області з позовом до Територіальної громади с.Вікно в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. Вказує, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Посилався на те, що після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] та земельні ділянки загальною площею 0,41 га. 21.02.2018 року бабусею - [PERSON] , був складений заповіт, згідно якого все своє майно заповіла йому - [PERSON] , зазначає, що він своєчасно у встановлений законом строк прийняв спадщину. Однак, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги, через відсутність оригіналу правостановлюючого документу на зазначене нерухоме майно. Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.10.2024 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.12.2024 року повторно витребувано матеріали спадкової справи за № 327/2018. У підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Представник відповідача у судове засідання не прибув, на адресу суду надійшла заява, у якій зазначено, що позовні вимоги [PERSON] , про визнання права на спадкове майно визнає, просить суд справу розглянути без їх участі. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Згідно ч.1.\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи подану до суду заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Заставнівського районну Чернівецької області. Відповідно до копії заповіту за № 14 посвідченого секретарем виконкому Вікнянської сільської ради Заставнівського району, Чернівецької області Амбросійчуком Т.М., 21.02.2018 року, [PERSON] , [INFO] , заповіла все своє майно онуку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковом реєстрі № 54171562 від 21.11.2018 року [PERSON] , звернувся до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Довідкою Заставнівської державної нотаріальної контори від 06 грудня за № 1034/02-14 стверджено, що [PERSON] прийняв спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2024 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т.М. відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0,4100 гектарів з цільовим призначеннням для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. Відмова нотаріуса мотивована тим, що спадкоємцем не подані правостановлюючі документи на вказане нерухоме майно, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії. Крім того встановлено, що 29 липня 2024 року на замовлення [PERSON] , виготовлено технічний паспорт на садибний будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З довідки № 312 від 12.08.2024 року виданою Вікнянською сільською радою Чернівецькокого району Чернівецької області вбачається, що згідно із записом в земельно-шнуровій книзі Вікнянської сільської ради за домогосподарством по [ADDRESS] відповідно до рішення виконавчого комітету № 2/9 від 02.04.1977 року закріплено земельні ділянки - 0,10 га для будівництва й обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] та 0,31 га для ведення особистого селянського господарства. Відтак, проаналізувавши вищенаведені письмові докази, суд доходить до наступного висновку. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту довідки виданої виконкомом Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , на праві власності належав [PERSON] та не належав до колгоспних дворів. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п. 4,7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Померлій [PERSON] , належав житловий будинок по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , намір успадкувати житловий будинок та закріплені за ним земельні ділянки для будівництва й обслуговування та для ведення особистого селянського господарства, виявив спадкоємець за заповітом [PERSON] , про що звернувся із заявою до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні спадкових прав, що і послугувало причиною звернення позивача до суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі №522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зроблено висновок, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] , за життя набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи, що правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні, спадкоємець [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через органи нотаріату, суд вважає, що право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Outcome: approved