Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа Відділ (центр) надання адміністративних послуг виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 26.02.2003 року №66, їй було надано право займати разом із членами сім`ї житлове приміщення, квартиру [ADDRESS] . На той час до складу її сім`ї входила лише її донька. На даний час, у квартирі зареєстровані п`ять осіб, вона, її донька, онуки, та відповідач. Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації після розірвання шлюбу з її донькою, тобто з 2020 року, що підтверджується копією акту №373, який виданий 04.10.2024 року ПП «Комунальщик-1». Речі відповідача у квартирі відсутні. Будь-яких перешкод у проживанні за місцем реєстрації відповідачу ніхто не чинить. Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстрації. Реєстрація відповідача у житловому приміщенні, позбавляє її можливості реалізувати право на отримання субсидії у відповідному розмірі, створює проблеми у нарахуванні плати за комунальні послуги та порушує її право на вільне користування житлом. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] тричі у судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є користувачем житлового приміщення квартира [ADDRESS] , на підставі ордеру серії ОВГ №18082 від 03.03.2003 року, який виданий на підставі рішення Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №56 від 26.02.2003 року. Згідно зазначеного ордеру, особами, які всиляються по ордеру з правом на житлову площу є позивачка [PERSON] та її донька [PERSON] . 02.10.2010 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем у справі [PERSON] , та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12.10.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 12.11.2020 року. Відповідно до довідки №303/2 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана 22.01.2025 року, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані п`ять осіб: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Згідно актів №373 від 04.10.2024 року та №64 від 22.01.2025 року, виданих Приватним підприємством «Комунальщик-1», [PERSON] , 1989 року народження, зареєстрований але не проживає у квартирі [ADDRESS] , з 2020 року по теперішній час. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приходить до наступного. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 4 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК України). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Зазначені правила статей 71 та 107 ЖК України є різними за своєю правовою природою й кожна з них є окремою підставою для пред`явлення позову, оскільки перше з них регулює збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, а правило другої статті передбачає втрату членом сім`ї наймача права користування цим житловим приміщенням у разі його вибуття на постійне проживання в інше житлове приміщення. Отже при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, але не проживає в ній з 2020 року, відсутній в ній без поважної причини більше чотирьох років, не виявляє наміру та бажання вселитися у спірну квартиру, тому суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved