Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

27 вересня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 010/0946/82/0903840 від 30.10.2017 року в розмірі 53979,50 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі\~ 3028,00 грн\~ та витрати на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.10.2017 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено договір № 010/0946/82/0903840. Відповідно до Кредитного договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 30.10.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45%. Також 26.12.2018 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено договір № 014/380805/82/497771. Відповідно до Кредитного договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 26.12.2024 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 47,9%. Банк належним чином виконав свої зобов`язання перед Позичальником за Кредитним договором,\~ надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку розмірі, передбаченому умовами кредитних договорів. 20.09.2019 було укладено договір № 114\\2-19-F відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитними договорами № 010/0946/82/0903840 та № 014/380805/82/497771. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами\~ № 010/0946/82/0903840 та № 014/380805/82/497771. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 010/0946/820903840 від 30.10.2017, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 27404,31 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 11766,69 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 15637,62 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 014/380805/82/497771 від 26.12.2018, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 26575,19 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 7578,18 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12240,66 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6146,04 грн, заборгованість за пенею та / або штрафами 610,31 грн.\~ Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня\~ 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою судді від 20 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 16 січня 2025 року. В позовній заяві представник позивача просив\~ розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підстав наявних у справі доказів. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 16 січня 2025 року,\~ судом відкладено розгляд справи\~ та призначено судове засідання на 17 лютого 2025 року. Відповідач в судові засідання 16 січня 2025 року та 17 лютого 2025 року не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 26.12.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/497771 (а.с. 6-8). Відповідно до умов Договору Кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки,визначені Договором. Сума кредиту 7763,98 грн, строк кредиту, 72 місяців з дати надання кредиту. На період з 26.12.218 по 25.01.2019 (включно) розмір процентної ставки за кредитом складає 0,01 % річних. З 26.01.2019 процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі 47,9% річних без укладання додаткової угоди. Згідно п. 1.5 Договору Графік, розрахунок реальної річної процентної ставки та загальної вартості Кредиту містяться в Додатках № 1 та № 2 до Договору, відповідно які є його невід`ємною частиною Відповідно до п. 2.1 Договору проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору в складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаному в Графіку і розраховуються, виходячи з процентної ставки , передбаченої підпунктом 1.1.7 пункту 1.1 Договору. Згідно п. 2.2 Договору проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості\~\~ за весь строк користування кредитом, включаючи день надання кредиту. Згідно Додатку № 1 до Договору визначено Графік погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів, згідно якого загальна вартість кредиту становить 23052,12 грн, яка складається з суми кредиту 7763,98 грн та суми процентів за користування кредитом 15288,14 грн (а.с. 9). Згідно Додатку № 2 до Договору визначено загальну вартість кредиту 23052,12 грн. Реальна річна процентна ставка 47,45% річних (а.с. 10). Також відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» (а.с. 11 на звороті 12).\~ На підтвердження виконання кредитором своїх зобов`язань позивачем надано виписку по рахунку\~ [PERSON] за період з 26.12.2018 по 30.07.2019 (а.с. 18 на звороті 21). Натомість відповідач умови договору порушив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 16 січня 2020 року становила 9841,62 грн,яка складається з: заборгованості за кредитом - 7578,18 грн заборгованості за процентами - 1400,55 грн, нарахованою пенею 862,89 грн (а.с.\~ 28 на звороті -29).\~ Крім того, 30.10.2017 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та\~ [PERSON] було укладено Заяву про надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/0946/82/0903840 (а.с. 13 на звороті 14). Згідно п. 1.2 Договору сторони погодили, що максимальний ліміт кредиту складає двісті тисяч гривень, в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту, який на дату підписання заяви складає 5900,00 грн. Згідно п. 1.4 Договору строк кредиту становить 48 місяців, що починається з 30 жовтня 2017 року до 30 жовтня 2021 року. Відповідно до п. 1.5 проценти за користування кредитом, в тому числі за користування недозволеним овердрафтом 45,0% річних. Також відповідач підписав Додаток № 1 до Заяви про надання кредиту, яким визначено умови видачі кредиту (а.с. 15), а також Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» (а.с. 16 на звороті 18). На підтвердження виконання кредитором своїх зобов`язань позивачем надано виписку по рахунку\~ [PERSON] за період з 30.10.2017 по 17.02.2020 (а.с. 22 27). Натомість відповідач умови договору порушив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 17 лютого 2020 року становила 12056,04 грн,\~ (а.с.\~ 29 на звороті - 30).\~ 20.09.2019 було укладено договір № 114\\2-19-F відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с. 35-36). Згідно Витягу з Реєстру боржників від 16.01.2020 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-19-F ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним\~ договором №014/380805/2497771 від 26.12.2018 на загальну суму 8978,73 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 7578,18 грн, суми заборгованості за відсотками 1400,55 грн, та пені 610,31 грн (а.с. 44). Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал» було донараховано відсотки за кредитним договором № 014/380805/82/497771 на суму 6146,04 грн за період з 10.01.2023 по 18.09.2024 за відсотковою ставкою 47,9%\~ річних (а.с. 32, 33). Згідно Витягу з Реєстру боржників від 17.02.2020 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-19-F ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним\~ договором №010/0946/82/0903840 від 26.12.2018 на загальну суму 12056,04 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 12056,04 грн, суми заборгованості за відсотками 283,35грн (а.с. 45). Також ТОВ «Вердикт Капітал» було донараховано відсотки за кредитним договором № 010/0946/82/0903840 на суму 15348,27 грн за період з 17.02.2020 по 09.01.2023 за відсотковою ставкою 45%\~ річних (а.с. 31, 34) 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами\~ (а.с. 46-49). Згідно Витягу з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 (а.с. 53) ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/380805/82/497771 на загальну суму 20429,15 грн, яка складається з заборгованості за основним зобов`язаннями 7578,18 грн, суми заборгованості за нарахованими процентами 12240,66 грн, пені 640,31 грн (а.с. 53). Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0946/82/0903840 на загальну суму 27404,31 грн, яка складається з заборгованості за основним зобов`язаннями 11766,69 грн, суми заборгованості за нарахованими процентами 15637,62 грн (а.с. 54). При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак умови договору порушив. Враховуючи викладене, суд вважає, що згідно ст.611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Отже, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При зверненні до суду ТОВ «Коллект Центр» сплачено 3028,00 грн. судового збору за подання позову (а.с. 1 ). Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~\~\~\~ У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. до матеріалів справи надано копію договору № 01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, укладений між адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ «Коллект Центр» (а.с. 58\~\~ на звороті - 59), заявку на надання юридичної допомоги № 717 від 05.07.2024 (а. с. 62), витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 (а. с. 63), платіжну інструкцію № 0459870000 від 12.09.2024 (а.с. 61) Згідно додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі\~ 13000,00 грн. Пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі\~ № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв. Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої статті 141 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Відповідач не подав заперечень щодо витрат на правничу допомогу та не подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, а саме судовий збір в розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу 13000,00 грн.

Outcome: approved