Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа - приватний нотаріус Київського нотаріального округу Сергієнко Альона Сергіївна, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просив: - встановити за [PERSON] факт прийняття спадщини за законом та визнати за ним право власності на спадкове майно, у вигляді недоотриманої пенсії за життя, померлою [INFO] , його рідною сестрою [PERSON] , у сумі 97\~253,71 грн. та померлим [INFO] його племінником [PERSON] , у сумі 100\~533,20 грн. за період з 01.04.2017 р. та момент їх смерті, а усього на суму 197\~786,91 грн.; - стягнути на користь [PERSON] з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (код ЄДРПОУ 21782461) недоотриману за життя суму пенсії його рідними сестрою [PERSON] , у розмірі 97\~253, 71 грн. та племінником [PERSON] , у розмірі 100\~533,20 грн. за період з 01.04.2017 року та до дня їх смерті, а загалом стягнути на користь [PERSON] 197\~786,91 грн., без обмеження три річним терміном до дня звернення за отриманням спадкового майна. Позов обґрунтовано тим, що рідна сестра позивача - [PERSON] , яка померла, [INFO] та племінник [PERSON] , померлий [INFO] , були пенсіонерами та отримували, за життя, пенсійні виплати. Позивач, як єдиний спадкоємець після їх смерті, у встановлений законом строк, звернувся до приватного нотаріуса м. Сєвєродонецька Луганської області [PERSON] , з метою подання заяви на прийняття спадщини та отримання права власності на спадкове майно, у вигляді нарахованих, але недоотриманих сум пенсії, які знаходяться на їх рахунках в Управлінні пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області та сум пенсії, які могли бути перераховані на їх рахунки в АТ «Ощадбанк». 28 січня 2022 року приватним нотаріусом Сергієнко А.С. було відкрито спадкову справу на ім`я [PERSON] , яка зареєстрована у реєстрі нотаріуса за № 11/2022 та в державному реєстрі Спадкових справ за № 69058119. Однак, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, активними бойовими діями на території Луганської області та окупацією міста Сєвєродонецька, приватна практика [PERSON] по Сєвєродонецькому районному нотаріальному округу була припинена та перереєстрована у Київському міському нотаріальному окрузі. Спадкова справа щодо майна померлих спадкодавців, як і всі документи нотаріального діловодства, залишились в приміщенні, що було її робочим місцем, яке розташовується на території, де на даний час українська влада не здійснює свої повноваження, тому видача свідоцтва про право власності за законом на спадкове майно померлої [INFO] сестри [PERSON] та померлого [INFO] племінника [PERSON] , на даний час не вбачається можливим. \~ \~ \~ \~Після отримання відповідей Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, позивач по справі та спадкоємець, вимушений був здійснити власні розрахунки, призначеної але недоотриманої пенсії його рідними, померлою [INFO] сестрою [PERSON] та померлим [INFO] племінником [PERSON] за період з 01.04.217р. по момент їх смерті [INFO] та [INFO] , аналогічно, по тому розрахунку, що надав відповідач у вигляді довідок. Таким чином, загальна сума недоотриманої пенсії рідними позивача становить 197\~786,91 грн., на яку він просить визнати за ним право власності та стягнути цю суму з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (т.2 а.с. 127-130, а.с. 135-142). Згідно заперечення відповідача на позовну заяву [PERSON] Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомляє, що спірні відносини щодо реалізації позивачем права на спадщину та отримання свідоцтва про право на спадщину виникли між позивачем та приватним нотаріусом Сергієнко А.С., а визначений позивачем відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, не відноситься до кола суб`єктів, уповноважених нормами законодавства (ч.1,2 ст. 1220 ЦК України; ч.1 ст. 1296 ЦК України; ст. 34 Закону України «Про нотаріат»), на засвідчення факту набуття спадкоємцями прав на майно спадкодавця, видачі свідоцтва про право на спадщину, точно за результатами реалізації процедури спадкування. Щодо вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області грошових коштів у вигляді недоотриманої спадкодавцями за життя пенсії, повідомляє наступне. Відповідно до абзацу четвертого пункту 2.26 розділу ІІ Порядку 22-1, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону № 1058-ІV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення на отримання пенсії. Відповідно до Закону № 1058-ІV сума недоотриманої пенсії виплачується виключно особам, які мають право на отримання зазначеної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Крім того, на звернення [PERSON] від 17.03.2023 р. до Пенсійного фонду України щодо розміру недоотриманої пенсії померлої сестри [PERSON] та померлого племінника [PERSON] , 27.03.2023 р. надано відповідь про відсутність правових підстав для надання запитуваної інформації, тобто позовні вимоги [PERSON] повністю не підлягають задоволенню у зв`язку з їх передчасністю та необґрунтованістю, просять відмовити в задоволенні позову та розглядати без їх участі (т.1 а.с. 126-130). 08 березня 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом де зацікавлена особа - приватний нотаріус Сергієнко Альона Сергіївна про встановлення факту прийняття спадщини за законом та визнання права власності на спадкове майно (т.1 а.с. 2-8) Ухвалою від 10 березня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху (т.1а.с.11). Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року відкрите провадження по справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа Приватний нотаріус Сергієнко Альона Сергіївна про встановлення факту прийняття спадщини за законом та визнання права власності на спадкове майно, в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання (т.1а.с. 93). Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, в зв`язку з технічними проблемами під час відеконференції, подальший розгляд просив проводити у його відсутність. Позивач в своїх поясненнях посилався на наступне. Приватний нотаріус Сєверодонецького нотаріального округу Луганської області Сергієнко А.С., після відкриття 28 січня 2022 року спадкової справи на його ім`я [PERSON] за № 11/2022, своєчасно не скерувала запити до Управління Пенсійного фонду України міста Сєверодонецька Луганської області та до АТ «Ощадбанк», з метою отримання відомостей щодо сум пенсії, які залишились на рахунках його рідних, сестри [PERSON] та померлим [INFO] його племінника [PERSON] , тобто наявності спадкового майна на момент їх смерті. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області пенсія спадкодавцям не нараховувалась та не виплачувалась, тому надати відомості про розмір недоотриманої пенсії за цей період вони не мають можливості. Після звернень до АТ «Ощадбанку» 29 жовтня 2024 року оператором АТ «Ощадбанк» № 10026/033 [PERSON] йому були надані дві виписки по банківських операціях про разові виплати від ПФУ [PERSON] 16 грудня 2021 року коштів у сумі 4679,00 грн. та 18 січня 2022 року у сумі 4400 грн. Таким чином АТ «Ощадбанк» підтвердив факт отримання ним від Пенсійного фонду України допомоги 16.12.2021 р. та 18.01.2022 р., що являється письмовим доказом та підтверджує факт нарахування пенсій його рідним після 01.04.2017 року (копії двох виписок банка додаються). Додав, що за період з 01.04.2017 р. та до дня смерті сестри [PERSON] , а саме [INFO] відбулося підвищення її пенсії на суму 831,70 грн. та також за період з 01.04.2017 р. та до дня смерті племінника [PERSON] , а саме [INFO] відбулося підвищення його пенсії на суму 853,00 грн., яку вони отримували. Після отримання відповідей відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, позивач по справі та спадкоємець, вимушений був здійснити власні розрахунки призначеної, але недоотриманої пенсії його рідними, померлою [INFO] сестрою [PERSON] та померлим [INFO] племінником [PERSON] за період з 01.04.217р. по момент їх смерті [INFO] та [INFO] , аналогічно тому розрахунку, що надав відповідач у вигляді довідок. Таким чином, загальна сума недоотриманої пенсії рідними позивача становить 197\~786,91 грн., на яку він просить визнати за ним право власності та стягнути цю суму з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.16\~Цивільного кодексу\~України способом захисту цивільних прав є визнання права. Фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , про те що остання померла [INFO] ,виданого 10.12.2021 року Станично-Луганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Щастинському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (т.1 а.с. 75). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , про те що останній помер [INFO] ,виданого 24.12.2021 року Горішньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 76). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , про те що останній помер [INFO] ,виданого 17.01.2022 року Станично-Луганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Щастинському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 77). Витягом зі Спадкового реєстру № 69475056 від 15.07.2022р., встановлено, що спадкова справа в реєстрі № 69058119 , а у нотаріуса - №11/2022 заведена після смерті [PERSON] [INFO] (а.с. 78). Згідно заяви [PERSON] від 14.12.2022 р. приватному нотаріусу м. Сєвєродонецьк Луганської області Сергієнко О.С., позивач просить видати йому свідоцтво на право власності в порядку спадкування за законом на недотриманні суми пенсії його рідною сестрою [PERSON] (пенсійне посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 26.09.2008 р.) та його племінником [PERSON] , інвалідом 3-ї групи (пенсійне посвідчення № [NUMBER] від 13.05.2003р.) (а.с. 79-80). Згідно відповіді приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Сергієнко А.С., на даний час приватна практика по Сєверодонецькому районному нотаріальному округу була припинена та перереєстрована по Київському міському нотаріальному округу. Спадкова справа щодо майна померлих спадкодавців, як і всі документи нотаріального діловодства залишились на окупованій території. Крім того, видача нею, як приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Берест О.О. свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої [INFO] , сестри [PERSON] та померлого [INFO] племінника, [PERSON] , не відповідає чинному законодавству та необхідно звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно після померлої [INFO] , сестри [PERSON] та померлого [INFO] племінника, [PERSON] у вигляді нарахованої, але недоотриманої спадкодавцями за життя пенсії (а.с. 82-83). Згідно пояснень Пенсійного фонду України Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області від 11.10.2023 р. щодо ухвали суду від 10.10.2023 р. про витребуваних відомостей про нараховані та недоотримані суми пенсії [PERSON] та [PERSON] на момент їх смерті, повідомлено наступне. [PERSON] перебував за життя на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. За період з 01.08.2014 р. по 31.03.2017 р. пенсія [PERSON] в сумі 36\~652, 00 грн. нарахована та виплачена. З 01.04.2017 р. по 31.10.2021 р. пенсія [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась, тому надати відомості про розмір недоотриманої пенсії за цей період немає можливості. [PERSON] перебувала за життя на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. За період з 01.07.2014 р. по 31.03.2017 р. пенсія [PERSON] в сумі 43\~079,04 грн. нарахована та виплачена. З 01.04.2017 р. по 31.08.2021 р. пенсія [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась, тому надати відомості про розмір недоотриманої пенсії за цей період немає можливості. Зазначили, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини,здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Ненарахована пенсія не входить до складу спадщини, норма закону або підзаконного акту, яка б зобов`язувала органи Пенсійного фонду нараховувати суми пенсії за віком пенсіонерам після їх смерті за зверненням спадкоємців у законодавстві України відсутня. У постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року по справі № 428/12730/19 вказано, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя пенсії, визначальним є те, чи були виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, зможуть увійти до складу спадщини (а.с. 162-165). До матеріалів справи також додані : - довідка про розмір призначеної та виплаченої пенсії померлого [PERSON] , згідно якої за період з 01.08.2014 р. по 31.03.2017 р. пенсія [PERSON] в сумі 36\~652, 00 грн. нарахована та виплачена. З 01.04.2017 р. по 31.10.2021 р. пенсія [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась, тому надати відомості про розмір недоотриманої пенсії за цей період немає можливості; - довідка про розмір призначеної та виплаченої пенсії померлої [PERSON] , згідно якої за період з 01.07.2014 р. по 31.03.2017 р. пенсія [PERSON] в сумі 43\~079,04 грн. нарахована та виплачена. З 01.04.2017 р. по 31.08.2021 р. пенсія [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась, тому надати відомості про розмір недоотриманої пенсії за цей період немає можливості (а.с. 166167). Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавців та стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії . Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо встановлення фактів прийняття спадщини, суд керується наступними нормами закону. Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~ст. ст. 1268, 1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї.\~Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі\~№ 204/2707/19\~(провадження № 61-15380св20), державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відповідно до ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається відповідно до\~ Закону України "Про міжнародне приватне право". У період дії воєнного стану в Україні та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована РФ територія (протягом усього періоду тимчасової окупації такої території та 6-ти місяців після завершення тимчасової окупації), щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини, заява про відмову від заповідального відказу, вимога кредитора спадкодавця до спадкоємців, заява про охорону спадкового майна, заява про згоду бути виконавцем заповіту після відкриття спадщини, інші заяви щодо спадщини,\~в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини. У разі якщо місцем відкриття спадщини є вищезазначені населені пункти або території, а також у разі заведення спадкової справи не за місцем відкриття спадщини до набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", тобто до 30.01.2024 року, вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини та спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи\~здійснюється за місцем подання першої заяви. Якщо місцем подання першої заяви є населений пункт або території, зазначені вище, вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини здійснюється за місцем подання першої заяви про видачу свідоцтва в населеному пункті або на території, що не входить до переліку зазначених населених пунктів та територій. В даному випадку, позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса Сєвєродонецького районного нотаріального округу Сегієнко Н.С. із заявами про прийняття спадщини, спадкову справу було відкрито на території населеного пункту, який на той час не був територією, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованою РФ територіє. Спадкова справа заведена 28.01.2022 року (т.1, а.с. 78). Судом встановлено, що спадкова справа після смерті обох спадкодавців залишилася на території, де українська влада на момент розгляду справи в суді не здійснює повноваження (т.1, а.с. 82-83). Між тим, суду доведено, що спадкодавець не отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті своїх сестри та племінника, оскільки на момент закінчення шестимісячного строку для подання заяв про прийняття спадщини, територія населеного пункту, де була заведена спадкова справа стала тимчасово окупованою російською федерацією територією. Аналіз поданих козаків достеменно доводить суду факт прийняття позивачем спадщини після смерті своєї сестри та племінника, інших спадкоємців судом не встановлено, а тому у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин. Встановлення факту, на якому наполягає позивач, не потребує додатковому встановленню в судовому порядку. Що стосується позовних вимог позивача про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії спадкодавців, померлою [INFO] , його рідною сестрою [PERSON] , у сумі 97\~253,71 грн. та померлим [INFO] його племінником [PERSON] , у сумі 100\~533,20 грн. за період з 01.04.2017 р. та момент їх смерті, суд зазначає наступне. З матеріалів справи достеменно вбачається, що нарахування та виплату пенсії з 01.04.2017 р. по 09.10.2021 р. пенсія [PERSON] та з 01.04.2017 р. по 05.08.2021 р. пенсія [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась, за поновленням виплат за життя вони не зверталисяся, тому на час відкриття спадщини нарахованих пенсійних виплат, які б належали спадкодавцю і включалися до складу спадщини, не було. Так, Порядок 1165, на який відповідач посилається у відзиві на позов, визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України та Законом України\~Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів. У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття\~Закон України, на відміну від поняття\~законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом\~закон\~- це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами. Крім того, відповідно до частин першої - другої статті 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства. Положенням ст. 10 ЦПК України визначено,\~що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.\~Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.\~Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі\~Броньовський проти Польщі\~зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі\~Щокін проти України\~від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки\~на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення\~законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50). З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про недоотримання сум пенсії за життя спадкодавцями, оскільки вона ненараховувалась згідно Порядку 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсійної виплати тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, відповідно до статті 1227 ЦК України передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до статті 52 Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст вищевказаних норм також узгоджується з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі Свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту Постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку Постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження. Вищевикладене свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. У даній справі згідно відповіді приватного нотаріуса Сергієнко О.С., на даний час приватна практика по Сєверодонецькому районному нотаріальному округу була припинена та перереєстрована по Київському міському нотаріальному округу. Спадкова справа щодо майна померлих спадкодавців, як і всі документи нотаріального діловодства залишились на окупованій території. Крім того, видача нею, як приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Берест О.О. свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої [INFO] , сестри [PERSON] та померлого [INFO] племінника, [PERSON] , не відповідає чинному законодавству. У відповідності до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним». Згідно абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003\~правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст.52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» без урахування норм ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої\~ЦК України\~процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до\~статті 1227ЦК України\~не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. 14 лютого 2022 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи 243/13575/19 Постановою відступила від висновків, викладених у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20); від 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та висловила новий висновок, в якому зазначила, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач звернувся до суду через об`єктивні обставин, незалежні від його волі, які позбавляють його можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у нього законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати (пенсії), його право підлягає захисту судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». У даній справі припинення страхових виплат за життя спадкодавця сталося з підстав, не передбачених законом, тому не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець, відповідно до положень статті 1227\~ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом. Крім того, в постанові ВС № 642/6946/18 від 12.02.2020 року зроблено висновок, що ненадання особі, яка не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не звернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території з заявою про нарахування виплат, не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке право закріплене за особою положеннями Закону № 1105-ХІV(з 01 січня 2015 року в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ), і може бути обмежене лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України. Таким чином, як самі спадкодавці [PERSON] , [PERSON] та і його спадкоємець позивач по справі, мали право на нарахування та виплату пенсійних виплат не залежно від звернення до ПФУ на підконтрольній Україні території, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227\~ЦК України має право на отримання пенсійних виплат в порядку спадкування за законом. Оскільки пенсійні виплати [PERSON] були проведені з 01 серпня 2014 року по 31 березня 2017 року, а [PERSON] з 01 липня 2014 року по 31 березня 2017 року, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, визнання за [PERSON] права власності на недоотриману пенсію [PERSON] , [PERSON] та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ці суми за період з 01.04.2017 року по день смерті. Питання щодо судових витрат належить вирішити, відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір по справі в розмірі 4 181,47 грн., тому суд прийшов до переконання, що витрати по сплаті судового збору у визначеному розмірі слід покласти на відповідача, стягнувши його за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial