Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] ,\~яким просила стягнути на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 30 000 доларів США, відсотків у розмірі 39\~600 доларів США, 3% річних у розмірі 1893,44 доларів США, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.03.2021 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, у відповідності до яких вона позичила грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США, а [PERSON] прийняв ці кошти, про що було видано останнім власноручно написана розписка. Оскільки відповідачем добровільно борг не повернуто, звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2024 року призначено судово-почеркознавча експертиза та викликано [PERSON] у підготовче судове засідання для відібрання умовно-вільних та експериментальних зразків підпису. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Поліщук Ю.Р. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Вказала, що відповідач борг не повернув, надана представником відповідача розписка від 22.11.2022 року про отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 18\~000 доларів США, не стосується даного розгляду справи, а є свідченням правовідносин іншого боргового зобов`язання [PERSON] , перед [PERSON] , а саме розпискою від 08.06.2022 року. Представник відповідача - адвокат Попович С.М. у судовому засідання заперечила проти позовних вимог. Зазначила, що відповідач розписку від 17.03.2021 року не підписував, грошові кошти від [PERSON] у розмірі 30\~000 доларів США не отримував, отримував лише кошти у розмірі 18\~000 доларів США за розпискою, які повернув позивачу 22.11.2022 року. Суд, заслухавши пояснення представни ків сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, оформлений борговою розпискою. Відповідно до умов Договору позики, оформленою борговою розпискою, [PERSON] передала у власність [PERSON] , а він прийняв від неї у власність, для тимчасового користування грошові кошти у розмірі 30\~000 доларів США. Суму грошових коштів [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] до кінця 2021 року, тобто до 31.12.2021 року. За користування грошовою позикою [PERSON] зобов`язався сплатити 4 місячних відсотків від суми позики та сплачувати відсотки щомісячно. Відповідачем борг не повернуто, відсотки не сплачено, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Будь-якої часткової сплати не здійснив. Представник відповідача позов не визнала, з тих підстав що відповідач не писав розписку. Заявивши клопотання про призначення експертизи відповідач, всупереч ухвалі суду про зобов`язання з`явитися в судове засідання для відібрання експериментальних зразків підпису не з`явився. Сторони реалізовують свої права на власний розсуд. Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен надати докази разом із позовною заявою. Докази повинні бути належними, допустими та достовірними, що регламентує ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України, тобто докази повинні містити інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідач не надав доказів, які б спростували докази, надані позивачем. Згідно ч. 2 ст. 509, ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Відповідно до ч.1-2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). В порушення зазначених норм та умов договору відповідач зобов`язання не виконав. Таким чином, суд враховує, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань по договору позики, грошові кошти не повернув, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивача сума боргу в розмірі 30 000 доларів США, суму відсотків за користування грошима в розмірі 39 600 доларів США та суму 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 1893,44 доларів США. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 15140 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved