Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона разом з [PERSON] , [PERSON] та покійними батьками [PERSON] та [PERSON] отримали у власність (приватизували) квартиру [ADDRESS] . Приватизація проводилася у відповідності до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" від Ужгородського відділу Львівської залізниці про що було видано свідоцтво про приватну спільну сумісну власність від 29.02.1996 року. [INFO] померла мама позивача [PERSON] , після смерті якої позивач разом з своїм батьком [PERSON] прийняли спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2007 року вони отримали по по 1/2 частині від 1/5 частини квартири яка була у власності мами. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Зазначає, що не може оформити документи для прийняття спадщини після смерті батька, так як частки квартири, які належать кожному із власників не зазначені. Крім цього, частина квартири перебувала у спільній сумісній власності, а частина у спільній частковій. Тому просить суд визначити за співвласниками кварири [ADDRESS] частки в майні, а саме за [PERSON] - 3/10 частини, [PERSON] - 2/10 частини, та [PERSON] - 2/10 частини за [PERSON] - 3/10 частини. Сторони в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] щодо задоволення позову не заперечили. (а.с. 24, 25-26). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва від 29.02.1996 року, про право власності на житло (квартиру) за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім"ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №556, спадкоємцем в 1/2 частці до майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] , належної померлій на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого Ужгородським відділком Львівської залізниці 28.02.1996 року та зареєстрованого 22.03.2007 року в Свалявському техінвентарбюро за №18261601/267 в книзі 12 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №558, спадкоємцем в 1/2 частці до майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її донька [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] , належної померлій на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого Ужгородським відділком Львівської залізниці 28.02.1996 року та зареєстрованого 22.03.2007 року в Свалявському техінвентарбюро за №18261601/267 в книзі 12 (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.04.2024 року [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 98 проведений 13.04.2024 року Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (а.с. 14). Позивачка після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06.06.2019 року) (а.с.6). Як убачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідач змінила прізвище з " [PERSON] " на « [PERSON] », актовий запис № 164 від 23.11.1991 року, проведений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції в Закарпатській області (а.с. 8). Відповідно до ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. За роз`ясненнями п. 5 Пленуму Верховного Суду України у своїй Постанові Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності за № 20 від 22.12.1995 року, розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна. При визначенні розміру часток у майні, суд виходить із положень ч. 1 ст. 357 ЦК України - вважаючи, що частки є рівними, оскільки будь-якого договору між сторонами про розмір часток суду не надано. Як зазначено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, що ...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За ст. 368, 369 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року, п. 17 роз`яснив, що, розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст. 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ч.1 ч.3 ст. 370 ЦК України - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. Відповідно до ч.2. ч.3 ст. 372 ЦК України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити та визначити за кожним співвласником частку спірної квартири.

Outcome: approved