Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

заявник просить суд визнати його, [PERSON] , [INFO] громадянина України, усиновлювачем [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; внести наступні зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] зробленого виконавчим комітетом Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 12 лютого 2009 року № 01, а саме: у відомості про батька записати [PERSON] , [INFO] , громадянин України; змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] "; змінити по-батькові дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] "; ім`я, місце та дату народження дитини залишити без змін; внести наступні зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицької районного управління юстиції у Київській області, 31 жовтня 2013 року № 165, а саме: у відомості про батька записати [PERSON] , [INFO] , громадянин України; змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] "; змінити по-батькові дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] "; ім`я, місце та дату народження дитини залишити без змін та зобов`язати Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільної стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіональної управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни актової записи про народження дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із їх усиновленням та видати відповідні свідоцтва про народження дітей, після внесення відповідних змін до їхніх актових записів, у зв`язку із їхнім усиновленням, обґрунтовуючи заяву наступним. Приблизно з вересня 2015 року у нього, [PERSON] , [INFO] , склалися відносини із [PERSON] . [INFO] та після тривалого часу їхні відносин, 11 квітня 2017 року між ними було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Кагарлицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стан Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складені відповідний актовий запис № 34. До реєстрації шлюбу з ним, його дружина у період 2009 р.- 2015р. перебувала у відносинах із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Від відносин із [PERSON] його дружина народила дітей: 1. доньку - [PERSON] , [INFO] ; 2. доньку - [PERSON] , [INFO] . Через певний час після смерті біологічного батька дітей, він виявив бажання скористатися своїм правом на усиновлення дітей дружини, оскільки він повністю замінив їм їхнього біологічного батька, який про них не піклувався та не надавав жодної матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч. 1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина (ст. 6 цього Кодексу). Відповідно до ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, на не менш як на п`ятнадцять років. Врахувавши дані обставини, він із письмовою заявою звернувся до органу опіки та піклування Кагарлицької міської ради. За наслідком такого звернення та надання усіх необхідних документів, орган опіки надав висновок про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини № 2694/04-24 від 10.12.2024 р. Із висновку органу опіки вбачається наступне: громадянин [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , військове звання - солдат. Загальна сума доходу за період з липня 2024 року по жовтень 2024 р. становить 73 095 грн. (довідка про доходи від 25.11.2024 р. № 98). Згідно наданої характеристики з місця служби: доброзичливий, неконфліктний, вихований, тактовний. За час проживання у с. Бендюгівка зарекомендував себе порядним жителем. Згідно медичних довідок - фізично та психічно здоровий. Фінансово забезпечений. Засудженим за кримінальними справами не значиться та в розшуку не перебував, не знятої чи не погашеної судимості не має. 11.04.2017 року зареєстрований шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . [PERSON] виховує доньок дружини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає у будинку бабусі, де створено належні умови для проживання та виховання дітей. Діти мають окрему кімнату облаштовану всім необхідним. Між членами родини склалися доброзичливі, дружні стосунки. Діти називають [PERSON] татом, люблять з ним гратися, проводити вільний час, відносини між ними люблячі. Мати дітей, [PERSON] , дала підтверджені нотаріально згоду на усиновлення [PERSON] її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Біологічний батько [PERSON] , [INFO] народженні та [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Вивчивши матеріали даної справи наданої до Відділу (Служби) у справа) дітей та сім`ї, Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування вважає доцільним громадянину [PERSON] бути усиновителем дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що повністю відповідає інтересам дітей. Враховуючи, що він з дружиною та дітьми проживають в [ADDRESS] , тому дана заява подана саме де Кагарлицького районного суду Київської області, і правила підсудності не порушені. Згідно з ч. 4 ст. 218 СК України, згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Згідно із ч. 1 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновленню дитини суд враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яке бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Отже, врахувавши положення вище зазначеної статті доводить до відома суду такі обставини: 1. Його стан здоров`я є задовільний і в повній мірі таким, що дозволяє усиновити дітей, це підтверджено висновком про стан здоров`я. 2. Його матеріальне становище є також сприятливим для усиновлення дітей, на тій підставі, що він є працевлаштованим, має постійний дохід для утримання сім`ї, це підтверджує відповідна довідка про доходи. 3. Щодо сімейного стану: як зазначалося вище, він, з матір`ю дітей перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб. 4. Умови проживання сім`ї: вони проживають в будинку [ADDRESS] , який належав бабусі дружини на праві власності. Окрім того, умови проживання їхньої сім`ї обстежені, що підтверджено актом обстеження умов проживання. 5. Ставлення до виховання дітей: він має бажання та можливість виховувати дітей, створити їм сімейний затишок, надавати їм батьківську любов, якої ці діти позбавлені біологічним батьком. 6. Діти мають задовільний стан здоров`я, про свідчать виписки з медичне картки. 7. Відносини з дітьми він має дружні та доброзичливі, їхні стосунки побудовані на взаємній повазі один до одного. Діти до нього відноситься добре, як до рідного батька. Під час спільного проживання з дітьми в них склалися відносин притаманні батьку і дитині, що будуються на взаємній любові та повазі один с одного. Окрім того, різниця у віці відповідає нормам законодавства передбаченого щодо усиновлення. Викладені ним обставини підтверджуються доданими до заяви документами. Відповідно до ч. 2 ст. 224 СК України при дотриманні всіх умов, встановленими цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. У відповідності з ч. і ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народження матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Як випливає зі змісту ч. 2 ст. 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Згідно ст. 233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини державний орган реєстрації цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Представник органу опіки та піклування Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області Прохоренко Л.М. в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд її задовольнити та врахувати висновок Кагарлицької міської ради про доцільність усиновлення заявником двох дітей. Представник заінтересованої особи в особі Міністерства оборони України [PERSON] просить врахувати пояснення Міністерства оборони України і прийняти законне та обґрунтоване рішення суду в справі № 368/79/25 за заявою [PERSON] , обґрунтовуючи наступне. Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. За загальним правилом, усиновленою може бути дитина, тобто, особа до досягнення нею повноліття (ст.ст. 6, 208 СК України).СК України також встановлює вимоги до осіб, які можуть бути усиновлювачами. Так, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. При цьому, усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років (ст. 211 СК України). Разом з тим, заявник [PERSON] , [INFO] , в цій справі ініціює усиновлення [PERSON] , [INFO] , хоча різниця у віці між ними складає лише 12 років, що є неприпустимим! Не можуть бути усиновлювачами особи, перелік яких наведено в ст. 212 СК України. Також, згідно з ч. 1 ст. 218 СК України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. На усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально (ч. 1 ст. 220 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 224 СК України просять суд під час розгляду заяви [PERSON] врахувати наступні обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину, взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Також, просять суд врахувати позицію Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 04.12.2024 у справі № 634/1126/23. У зазначеній справі Верховний Суд вказав, що батько недієздатної повнолітньої особи, який проходить військову службу в Збройних Силах України, на цей час не може бути призначений її опікуном, оскільки така особа потребує постійного щоденного стороннього догляду, якого батько на час служби не зможе забезпечити в повному обсязі. У заяві зазначено, що [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , військове звання - солдат. Рішення суду в даній справі може вплинути на право військовослужбовця на звільнення з військової служби. Так, у разі усиновлення [PERSON] і [PERSON] , заявник вважатиметься таким, що утримає трьох дітей віком до 18 років, адже є ще спільна із [PERSON] малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . У свою чергу, відповідно до п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану, звільняються через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається ч. 12 цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Абзацом 5 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, під час дії воєнного стану, на таких підставах: «перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці». За змістом п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджене указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Відповідно до п.п. 2 п. 225 Положення № 1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених, зокрема, п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно здійснюється командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них. Міністерство оборони України вважає, що під час розгляду даної справи суд повинен з`ясувати і встановити дійсні мотиви звернення до суду в 2024 році (адже в шлюбі з [PERSON] , яка має двох дітей, заявник перебуває з 2017 року) і те, чи не є заява [PERSON] проявом зловживання правом у недобросовісний спосіб з метою ухилення від виконання конституційного обов`язку із Захисту Вітчизни (ст. 65 Конституції України). При цьому, просять суд врахувати, що Верховний Суд уже розглядав подібну справу № 495/2284/23, в якій позов про визначення місця проживання малолітньої дитини фактично був пред`явлений військовослужбовцем, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, з метою штучного створення умов та обставин, які можуть бути підставою для звільнення з військової служби. Так, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 13.03.2024 у справі № 495/2284/23 погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що позивач намагається застосувати способи захисту сімейних прав, інтересів дитини з метою звільнення від виконання військового обов`язку (проходження військової служби). Таким чином, правильним є висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Заінтересована особа: [PERSON] підтримує заяву [PERSON] та вважає, що вона підлягає до задоволення, оскільки її теперішній чоловік давно опікується її дітьми від першого шлюбу та її діти самі виявляють бажання, щоб заявник був їхнім батьком. Вислухавши учасників процесу, думку малолітніх дітей, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із матеріалів справи вбачається, що між заявником [PERSON] та [PERSON] 11 квітня 2017 року зареєстровано шлюб у Кагарлицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 34. Згідно паспорту [NUMBER] виданого на [PERSON] , який [INFO] , та місце реєстрації зазначено: [ADDRESS] . Згідно паспорту [NUMBER] виданого на [PERSON] , яка [INFO] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 15.09.2018 року виконавчим комітетом Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками [PERSON] є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками [PERSON] є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.06.2017 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками [PERSON] є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.08.2020 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Центрального міжрегіонального управління юстиції у Київській області, [PERSON] помер [INFO] Актом обстеження умов проживання сім`ї проведено головним спеціалістом у справах дітей та сім`ї та фахівцями із соціальної роботи про місце умов проживання [PERSON] , про що складено відповідний акт від 09 грудня 2024 року, згідно якого встановлено, що сім`я проживає у будинку, де є три кімнати. У дітей є окреме спальне місце. Є також місце для навчання та ігор. Стосунки у сім`ї позитивні. Довідкою з військової частини [NUMBER] , виданої на солдата [PERSON] , про те, що останній перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 13 липня 2024 року по теперішній час. Згідно службової характеристики на [PERSON] , який займає посада механік майстерні технічного обслуговування автомобільної роти понтони мостового батальйону військової частини [NUMBER] вбачається, що за час проходження військової служби у автомобільній роті понтонно-мостового батальйону військової частини [NUMBER] на посаді механіка майстерні технічного обслуговування автомобільної роти понтонно-мостового батальйону солдат [PERSON] зарекомендував себе добре. До виконання службових обов`язків відноситься з відповідальністю. По предметам спеціальної підготовки має добрі знання. Програму підготовки засвоює добре. Завдання командирів виконує чітко та в строк. На зауваження та критику командирів реагує правильно, робить належні висновки, вживає заходи щодо їх усунення. У конфліктних ситуаціях не гарячкує, зберігає спокій, не схильний до їх загострення чи провокування, стриманий. Відносини із колективом підрозділу добрі, завжди готовий прийти на допомогу товаришам. По характеру спокійний. Здатний правильно будувати взаємовідносини. Працездатність висока. Військову форму одягу носить охайно, постійно слідкує за своїм зовнішнім виглядом. За підсумками роботи механіка майстерні технічного обслуговування автомобільної роти понтонно-мостового батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] відповідає займаній посаді. Відповідно до довідок, виданої військовою частиною [NUMBER] за час перебування у військовій частині за період з липня 2024 року по жовтень 2024 р. ним отримано 93 585 грн. 69 коп. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» виданого про те, що громадянин України [PERSON] , [INFO] відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні, відомості про розшук відсутні. Згідно висновку про стан здоров`я від 03.12.2024 [PERSON] не має медичних протипоказань щодо усиновлення дитини, придатний для всиновлення. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 03.12.2024 [PERSON] є здорова. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 03.12.2024 [PERSON] є здорова. Посвідченням, виданого службою у справах дітей та сім`ї Кагарлицької РДА, [PERSON] та [PERSON] є багатодітною сім`єю. Заявою, завіреною нотаріально, він, [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області 17.12.2013 року, цією заявою повідомив, що має намір усиновити малолітніх дітей - [PERSON] , яка народилась в місті Кагарлик, Обухівського району. Київської області, Україна, [INFO] , та [PERSON] , яка народилась в селі Бендюгівка, Обухівського району, Київської області, Україна, [INFO] . Повідомив, що підстав, які б перешкоджали усиновленню, відсутні. З правовими наслідками усиновлення ознайомлений(на). Заявою, завіреною нотаріально, вона, [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] , виданий 10.08.2017 року, орган, що видав 3231, запис №19910115-03624, дає згоду на усиновлення її малолітніх дітей - [PERSON] , яка народилась в місті Кагарлик, Обухівського району, Київської області, Україна, [INFO] , та [PERSON] , яка народилась в селі Бендюгівка, Обухівського району, Київської області, Україна, [INFO] , громадянином України - [PERSON] , [INFO] . З правовими наслідками усиновлення ознайомлений(на). Зміст частини 2 статті 217 Сімейного кодексу України, а саме: згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною; угода про надання усиновлювачем плати за згоду па усиновлення дитини батьками, опікунами чи іншими особами, з якими вона проживає, є нікчемною, їй роз`яснено. Зміст частини 6 ст. 217 Сімейного кодексу України, а саме: мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення, їй роз`яснено. Зміст ст. 220 Сімейного Кодексу України їй роз`яснено. Висновком Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області про доцільність усиновлення та відповідність його інтересів дітей вважає доцільним громадянину [PERSON] бути усиновителем дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що повністю відповідає інтересам дітей. Так, відповідно положень ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з п. 3 ст. 4 СК Україникожна особа має право на проживання в сім`ї. Статтями 3, 4, 5, 7 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Як передбачено ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст.6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Згідно зі ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1 - 3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до ч.1 ст. 220 СК Українина усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст.9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності до ст.223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ст. 232 СК Україниз моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Частиною 1 статті 229 СК України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертоюстатті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 234 СК Українина підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Статтею 224 СК України визначено обставин, що мають істотне значення для справи, які враховує суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Вказаною нормою також передбачено, що при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Відповідно до частини другої статті 311 ЦПК України, до заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи: копія свідоцтва про шлюб, а також письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, - при усиновленні дитини одним із подружжя; медичний висновок про стан здоров`я заявника; довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи; документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням; інші документи, визначені законом. У статті 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей, проголошено, що компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Згідно з частинами першою - третьою статтею 10 цієї Конвенції Компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише після належного попереднього встановлення обставин стосовно усиновлювача, дитини та її сім`ї. Під час такого встановлення обставин і після цього дані можуть збиратися, оброблятися й розповсюджуватися лише відповідно до правил, які стосуються професійної конфіденційності й захисту персональних даних. Установлення обставин в належному обсязі в кожній справі стосується настільки, наскільки це є можливим, та inter alia, таких питань: a) особистості, стану здоров`я та соціального середовища усиновлювача, подробиць про його домівку та умови проживання, його здатності виховувати дитину; b) причин, з яких усиновлювач бажає усиновити дитину; c) причини, через які інший з подружжя або зареєстрованих партнерів не приєднується до заяви, коли лише один з подружжя або зареєстрованих партнерів звертається із заявою про усиновлення; d) взаємної сумісності дитини й усиновлювача, а також тривалості часу, протягом якого дитина перебувала під його опікою; e) особистості, стану здоров`я й соціального середовища дитини, а також з урахуванням встановлених законом обмежень її сімейного походження та її цивільного стану; f) етнічного, релігійного та культурного походження усиновлювача й дитини. Таке встановлення обставин повинно бути доручено особі чи установі, які визначено із цією метою законом або компетентним органом. Воно повинно здійснюватися настільки, наскільки це є практично можливим, соціальними працівниками, які мають кваліфікацію в цій сфері завдяки своїй професійній підготовці та власному досвіду. Пленумом Верховного Суду України в абз. першому п. 6 своєї постанови від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду України №20 (v0020700-08 від 19.12.2008). Так, вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.ч. 1-3 ст. 218 СК України (2974-14) щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд частково погоджується з висновком служби у справах дітей та сім`ї, оскільки в порушення ч. 2 ст. 211 СК України, при дослідженні наданих заявником документів, було встановлено, що різниця у віці між заявником [PERSON] та дитиною, яку бажають усиновити [PERSON] становить лише 12 років, що унеможливлює проведення процедури усиновлення. Опитані в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] вони вважають батьком, а тому не заперечують, що їх він усиновив. Суд частково погоджується із твердженнями представника Міністерства оборони України про те, що усиновлення може бути здійснено не тільки в інтересах дітей, але у власних інтересах заявника [PERSON] для подальшого можливого набуття права на відстрочку від призову на військову службу чи набуття права на звільнення з військової служби, оскільки під час розгляду справи встановлено, що усиновлення здійснюється в найкращих інтересах лише однієї дитини. Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що заявник [PERSON] має бажання усиновити [PERSON] та [PERSON] , але суд з урахуванням норм СК України, та з метою надання [PERSON] батьківської любові та домашнього затишку, бажає і має можливість займатися її вихованням, здатний забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя, є дієздатним, має добрий стан здоров`я, здатний створити для дитини належний матеріально-побутовий рівень проживання, може бути усиновлювачем та повністю прийняв на себе обов`язки по вихованню, піклуванню за [PERSON] , створив усі необхідні умови для нормального фізичного, духовного і морального їх розвитку дитини, заявник проживає однією сім`єю разом з матір`ю дитини, з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі, умови їх проживання забезпечені на належному рівні, та урахувавши думку [PERSON] , яка бажає усиновлення та вважає [PERSON] своїм батьком, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви [PERSON] про усиновлення дитини [PERSON] , а щодо усиновлення дитини [PERSON] . [PERSON] слід відмовити, оскільки судом встановлено, передбачених ст. 212 СК України підстав, які виключають можливість усиновлення [PERSON] , 2009 року народження, заявником. У відповідності з частиною 1 статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до статті 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Суд також вважає за необхідне, у відповідності до ст. ст. 229, 231 СК України, частково задовольнити вимогу заявника та внести зміни до актового запису про народження дитини. На підставі викладеного і

Outcome: partial