Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог в позові зазначено, що неповнолітня [PERSON] є онукою позивачки, оскільки мати дитини (відповідачка) є донькою позивачки. Протягом останніх двох років [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, внаслідок чого її піклувальником визначено позивачку та влаштовано дитину до сім`ї позивачки. Натомість фактично позивачка опікується дитиною з 2014 року, оскільки саме з того часу батьки дитини жодним чином не беруть участі у вихованні дитини. Батько [PERSON] є громадянином Російської Федерації і з самого народження дитини не брав участі у її вихованні та утриманні, а на теперішній час його місцезнаходження невідоме. Відповідачка веде аморальний спосіб життя і з 2014 року, будучи матір`ю дитини, не цікавиться життям останньої, відмовляється від її виховання та утримання. Оскільки відповідачка без поважних причин не виявляє щодо своєї доньки батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, то позивачка, як опікун дитини, звернулась до суду з даним позовом. Письмового відзиву проти позову від відповідачки на адресу суду не надходило. 01.10.2024 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження. 19.11.2024 судом постановлено ухвалу, якою зобов`язано службу у справах дітей Черкаської міської ради надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] . 19.11.2024 судом закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Судовий виклик направлявся відповідачці за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою. Додатково судом здійснювався виклик відповідача шляхом розміщення відповідного оголошення про виклик на веб-порталі суду. Таким чином, будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явилася у судові засідання з розгляду справи 12.12.2024, 10.01.2025 та 30.01.2025. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Поліщук О.Ю., який діє на підставі ордеру серії ВА №1089374 від 05.11.2024, - підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Додатково пояснив, що позивачка є піклувальником дитини і доводиться їй рідною бабусею. Відповідачка тривалий час не бере участі у вихованні та утриманні дитини, неодноразово у письмовому вигляді складала заяви, якими засвідчувала свою згоду на позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , що у сукупності із способом життя відповідачки свідчить про відсутність в неї будь-якого інтересу до долі дитини, а тому позбавлення її батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Представник органу опіки та піклування Черкаської міської ради - Молчанович Н.О., яка діє на підставі довіреності №103-01-21 від 04.01.2025, - підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що родина сторін тривалий час перебуває під супроводом працівників Служби у справах дітей Черкаської міської ради. Відповідачка тривалий час ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , внаслідок чого у 2022 році працівниками служби у справах дітей був складений акт про знайдену дитину. Відповідачка не цікавиться долею своєї доньки [PERSON] та свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків, а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. Зауважила, що органом опіки та піклування складений висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Заслухавши пояснення представника позивачки та органу опіки та піклування, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та відповідачка, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження /а.с. 16, 25-26/. Позивачка є бабусею н/л [PERSON] , оскільки доводиться матір`ю для відповідачки. Відповідно до відомостей про зареєстроване місце проживання позивачка разом з чоловіком ( [PERSON] , 1969р.н.) з 11.04.2014 зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою з 27.02.2015 зареєстроване і місце проживання н/л [PERSON] /а.с. 9, 13, 19/. Відповідачка - [PERSON] - також мала зареєстроване місце проживання у житлі за цією адресою в період часу з 27.02.2015 по 27.02.2023 /а.с. 47/ Відповідно до наказу №27 від 18.04.2022 служби у справах дітей Черкаської міської ради н/л [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] , на підставі акту про покинути дитину від 18.04.2022 /а.с. 22-24/, а відповідно до рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради №334 від 05.05.2022 та №377 від 19.05.2022 дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено позивачку її піклувальником /а.с. 30-32/. Відповідачка складала письмові заяви від 13.04.2022 (нотаріально посвідчена) та від 16.09.2024 відповідно до яких, вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав /а.с. 27, 28/. З наданих службі у справах дітей Черкаської міської ради письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також письмових пояснень н/л [PERSON] судом встановлено, що відповідачка має також інших двох неповнолітніх дітей, з якими проживає окремо, а свою старшу доньку (н/л [PERSON] ) відповідачка залишила на виховання та утримання позивачки та її чоловіка. При цьому протягом останніх десяти років відповідачка не бере участі у вихованні та утриманні своєї доньки [PERSON] , внаслідок чого сама дитина не має бажання проживати разом з матір`ю, а хоче залишитись проживати у тих умовах, які для неї створила позивачка. Неповнолітня [PERSON] навчається у Черкаському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей спортивного профілю №34» Черкаської міської ради Черкаської області. При цьому організацією та контролем за навчанням дитини займається її бабуся, а матір дитини (відповідачка) з моменту влаштування дитини до навчального закладу жодного разу не цікавилася про розвиток дитини та її навчання і не відвідувала відповідний навчальний заклад /а.с. 42/. Відповідно до довідки від 02.05.2023 н/л [PERSON] перебуває під медичним наглядом педіатра дитячої амбулаторії №2, куди з`являється у супроводі бабусі, а рідні батьки дитини жодного разу не приходили до медичної установи /а.с. 43/ Таким чином, з наявних в матеріалах справах письмових документів вбачається, що відповідач протягом тривалого часу усунулася від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню своєї доньки [PERSON] , що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим фактично позбавила свою дитину права на належне материнське виховання та утримання. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Черкаської міської ради від 28.12.2024 позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] щодо неповнолітньої [PERSON] є доцільним, оскільки повністю відповідає інтересам дитини, яка не повинна страждати через те, що мати не піклується про неї, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на третіх осіб. За таких обставин позивачка, діючи в інтересах н/л [PERSON] , як її законний представник, вважає, що на теперішній час наявні правові підстави та існує необхідність для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її доньки, яка перебуває під піклуванням позивачки. Таким чином, між сторонами наявний спір щодо виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки, який регулюється нормами Сімейного кодексу України (далі - СК) та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За обставинами справи судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не має стабільного укладу способу життя, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги своїй доньці [PERSON] , не піклується про її духовний та моральний розвиток, не цікавиться обставинами її життєдіяльності, ставиться до своїх батьківських обов`язків безвідповідально, не турбується про всебічний розвиток доньки, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд бере до уваги, що складені відповідачкою заяви стосовно того, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , за своєю правовою природою є неправозгідною відмовою від дитини (ч. 3 ст. 155 СК). Натомість сам факт складання відповідачкою таких заяв свідчить про її неналежне та легковажне ставлення до своїх батьківських прав та обов`язків, а також про відсутність у відповідачки бажання змінити свою поведінку. При цьому суд бере до уваги тривалість неналежного ставлення відповідачки до виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , оскільки перші ознаки відповідної ситуації мали місце близько десяти років тому, а протягом останніх кількох років поспіль відповідачка проживає окремо від своєї доньки [PERSON] . Натомість поведінка відповідачки та її ставлення до своїх батьківських обов`язків не змінились на краще, що свідчить про свідоме нехтування відповідними обов`язками та ухилення від їх виконання, що у свою чергу істотно порушує та обмежує законні права та інтереси дитини. До того ж судом встановлено, що відповідачка взагалі ніяким чином не піклувалась про забезпечення здобуття донькою загальної освіти, оскільки влаштуванням дитини до навчального закладу, забезпеченням та організацією навчання займається виключно позивачка, а відповідачка навіть не цікавиться результатом навчального процесу доньки. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 171 СК дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що н/л [PERSON] у своїх письмових поясненнях, наданих представнику служби у справах дітей, висловила категоричне бажання залишитись проживати в умовах сім`ї, що створені для неї позивачкою, і категорично не бажає проживати разом з матір`ю. Зазначене свідчить про наявність істотного негативного впливу на зміст емоційного зв`язку між дитиною та матір`ю, що може особливо гостро відчуватись у підлітковому віці. За таких обставин з метою недопущення ще більш морального травмування дитини суд вважає за доцільне розглянути справу без її участі. Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] і приходить до висновку за необхідне позбавити її батьківських прав, оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Також варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК відповідачка не надала суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не навела обставин, які б спростували правомірність заявлених позивачкою вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог, внаслідок чого позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. слід компенсувати за рахунок відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved