Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів за заподіяну внаслідок вчинення злочину шкоду в розмірі 9\~611 гривень 27 копійок матеріальної шкоди та 70\~000 гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що, вчинивши злочин передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, відповідач завдав їй матеріальної та моральної шкоди у вказаних сумах (а.с. 31 33). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який в порядку передбаченому частиною сьомою статті 130 ЦПК України, отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 39, 41, 43). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 120\~231\~112\~300\~023 70 від 21.10.2023 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, який набрав законної сили, встановлено, що 20.10.2023 року, приблизно о 19:30 годині водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у порушення вимог п. 2.9-а ПДР України та, не отримуючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії у порушення вимог п. 2.1-а ПДР України, керував за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ», модель 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці Володимирській, поряд із будинком № 45 у напрямку від вулиці Тракторна у бік вулиці Соборної в місті Василькові Обухівського району Київської області, де у порушення п.п. 2.3-а, 2.3-б, 31.4.1 ПДР України, не забезпечив перед виїздом технічно-справний стан автомобіля, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, експлуатував технічно-несправний автомобіль з несправною гальмівною системою, блокування гальмівного трубопроводу задніх коліс автомобіля, чим проявив злочинну самовпевненість та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину дороги у межах дорожньої розмітки «зебра» з ліва направо відносно руху автомобіля; в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої кульшової западини, перелому правої лобкової кістки, перелому шийки правої плечової кістки, які відносяться до середнього ступеню тяжкості за критерієм розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу; грубе порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 2.1-а, 2.3-а, 2.3-б, 2.9-а, 31.4.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження (а.с. 4 5). Нормою частини шостої статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зокрема, із наданих на підтвердження своїх вимог фіскальних чеків які додано до позову, під час розгляду справи встановлено, що позивачка у зв`язку із ушкодженням її здоров`я внаслідок ДТП витратила на лікування грошові кошти в сумі 9\~384 гривні 11 копійок (а.с. 9 15). Отже, коли встановлено, що відповідачка своїми неправомірними діями завдала позивачці майнової шкоди у вказаному розмірі, суд приходить до висновку, що у неї виник обов`язок відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі. Таким чином, позивачкою доведено суму матеріальної шкоди, що завдана їй відповідачкою лише у розмірі 9\~384 гривні 11 копійок, а не 9\~611 гривень 27 копійок як заявлено у прохальній частині позову. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Норма частини першої статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки факт порушення прав позивача внаслідок ДТП з боку відповідача фізичної особи доведено повністю, суд приходить до висновку, що внаслідок ушкодження здоров`я позивача і його безпосередній участі в ДТП, йому також завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала позивачка у зв`язку з участю в ДТП і ушкодженням її здоров`я. При цьому, суд враховує, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачка була змушена вирішувати питання щодо усунення негативних наслідків ушкодження її здоров`я, внаслідок чого було порушено нормальний спосіб життя позивачки та потребувало додаткових зусиль з її боку. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступень вини особи, яка завдала моральну шкоду та вік потерпілої, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє в повному обсязі та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача фізичної особи на користь позивачки розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 70 000 гривень 00 копійок. Одночасно, при визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню у встановленому судом обсязі завданої позивачу матеріальної шкоди. При цьому, у зв`язку звільненням позивача від сплати судового збору на підставі пунктів 2 і 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та у зв`язку із частковим задоволенням позову згідно із вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1\~211 гривень 20 копійок за одну позовну вимогу майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial