Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Рахівського районного суду Закарпатської області з спільною позовною заявою до [PERSON] , про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Рахівська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено наступне, [INFO] , у віці 49 років, помер батько позивачів [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 січня 2018 року. Після його смерті відкрилася спадщина, на все належне йому майно. В тому числі на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 16,48 кв.м., житловою площею 10,57 кв.м. та сарай. Вказане майно, належало на праві приватної власності нашому батьку [PERSON] , [INFO] на підставі запису про право власності: 29020771, внесеного 16 листопада 2018 року, державним реєстратором Рахівської РДА Закарпатської області, Делятинчуком А.І., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44156351 від 21 листопада 2018 року. Оскільки спадщина після смерті батька позивачів, [PERSON] відкрилася в день його смерті, а саме [INFO] , то вказані відносини слід врегульовувати у відповідності до Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року. За своє життя, батько позивачів [PERSON] , жодного заповітного розпорядження не складав, тому після його смерті у спадкоємців виникло право на спадкування за законом. 14 червня 2019 року, з метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, звернулися до Рахівської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Однак, у видачі таких свідоцтв, державним нотаріусом Рахівської ДНК, Кицка М.М. позивачам було відмовлено у зв`язку з відсутністю факту доказу родинних зв`язків, про що видано постанови №8 та №9 від 18.07.2023. У зв`язку з тим, що батьки позивачів [PERSON] та [PERSON] проживали у незареєстрованому шлюбі, позивачів дітей: [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували відповідно до ч.1 ст135 Сімейного кодексу України, тобто при реєстрації нашого народження запис про батька у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері позивачів [PERSON] , а ім`я та по батькові батька записано за її вказівкою. Цей факт засвідчено Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.2001 та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.2005 та Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян по ст.135 № 00040563384 та № 00040563369 від 18.07.2023. Насправді біологічним батьком позивачів являється [PERSON] , з яким мати позивачів на час їх народження проживала цивільним шлюбом (без його юридичного укладення) і від якого народилися двоє дітей (позивачі). Разом з тим, протягом всього життя позивачі знали, що їх батько [PERSON] , який все життя жив з позивачами, він завжди визнавав позивачів своїми дітьми, любив їх, піклувався і вони ніколи не задумувалися про те, що у нас різні прізвища. Довідкою Ясінянської селищної ради №395 від 20.02.2023 р. засвідчено, що померлий [PERSON] являється біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] .. Цей факт також засвідчений Актом обстеження, складеним 20.02.2023 комісією депутатів Ясінянської селищної ради [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у присутності свідків - [PERSON] , [PERSON] та засвідченим підписом і печаткою селищного голови. Згідно вказаного Акту встановлено, що фактично [PERSON] являється справжнім біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] та все життя проживав з позивачами за вказаною адресою. Також довідкою Ясінянської селищної ради №1800 від 19.07.2023 встановлено факт проживання як подружжя матері позивачів [PERSON] та батька [PERSON] ще до народження позивачів. Які проживали разом, як сім`я вели спільне господарство та побут. Як до народження позивачів так і після. З метою встановлення факту родинних відносин, позивачі, у липні 2023 року звернулися до Рахівського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту того, що позивачі є рідні сини покійного батька [PERSON] .. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.10.2023 по справі №305/1627/23, провадження по справі №2-о/305/39/23, яке набрало законної сили 03.11.2023, заяву позивачів задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме: факт того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] мешканців [ADDRESS] . Зобов`язано Рахівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: внести до актового апису №37 про народження [PERSON] , складеного 14 травня 2001 року виконкомом Ясінянської селищної ради Рахівського району, відомості про громадянина України [PERSON] , [INFO] , як про батька дитини; внести до актового запису №30 про народження [PERSON] , складеного 28 березня 2005 року виконкомом Ясінянської селищної ради Рахівського району, відомості про громадянина України [PERSON] , [INFO] , як про батька дитини. Зобов`язано Рахівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видати нові Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] з урахуванням внесених змін. На виконання рішення суду від 03.10.2023 по справі №305/1627/23, провадження по справі №2-о/305/39/23 Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15 грудня 2023 року видано нові Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та [PERSON] серії [NUMBER] , в яких в графі батько зазначено [PERSON] . Під час оформлення спадщини після смерті батька, позивачами було з`ясовано, що спадкова справа на спадкодавця, [PERSON] заведена Рахівською ДНК 08.05.2018 за заявою його брата, нашого дядька, відповідача по справі, [PERSON] , [INFO] . Більше того, 14 червня 2019 року державним нотаріусом Рахівської ДНК, Кицка М.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі №135/2018, зареєстроване в реєстрі за №2-659, згідно якого, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його син - [PERSON] , [INFO] . Спадкове майно складається з житлового будинку за [ADDRESS] , загальною площею 16,48 кв.м., житловою площею 10,57 кв.м. та сарай. Вказане майно, належало на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] на підставі запису про право власності:29020771, внесеного 16 листопада 2018 року, державним реєстратором Рахівської РДА Закарпатської області, Делятинчуком А.І., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:44156351 від 21 листопада 2018 року. Позивачі вважають, що вказане свідоцтво про право на спадщину за законом є незаконним та підлягає скасуванню. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом є позивачі: [PERSON] та [PERSON] , оскільки являються дітьми спадкодавця [PERSON] .. Мати позивачів, [PERSON] , [INFO] , не являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , оскільки не проживала у офіційно зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем. Відповідач по справі, [PERSON] , не являється спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , оскільки не являється його сином. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] від 06 червня 1970 року, його батьками являються: [PERSON] б/б та [PERSON] . Насправді, [PERSON] (відповідач), являється рідним братом батька позивачів, [PERSON] , [INFO] та у відповідності до ст.1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом. Позивачі, [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, спадкодавця [PERSON] прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті батька - [INFO] , оскільки на момент смерті батька являлися неповнолітніми. Більше того, протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, позивачі не заявили про відмову від спадщини. Враховуючи, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину після смерті, [PERSON] , відмови від її прийняття не заявляли, позивачі не усунуті від права на спадкування, підстави для зміни черговості одержання права на спадкування, встановлені статтею 1259 ЦК України, відсутні, вважають, що свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі №135/2018, зареєстроване в реєстрі за №2-659 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки являється таким що порушує законні права позивачів як спадкоємців першої черги за законом. Враховуючи викладене позивачі просили: свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене 14 червня 2019 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори, Кицка М.М. по спадковій справі №135/2018, зареєстроване в реєстрі за №2-659 - визнати незаконним та скасувати; рішення державного реєстратора, Кицка Марії Михайлівни , Рахівська ДНК про державну реєстрацію прав щодо права власності [PERSON] на житловий будинок за [ADDRESS] , загальною площею 16,48 кв.м., житловою площею 10,57 кв.м. та сарай, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1699317121236, дата реєстрації 21.11.2018 підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 2-659, виданий 14.06.2019, видавник Рахівська ДНК, зареєстроване в державному реєстрі за №32006566 від 14.06.2019, скасувати із внесенням до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень. Ухвалою судді від 07.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. Під час підготовчого провадження відповідач повідомлявся про час та місце проведення підготовчого судового засідання своєчасно та належним чином, однак не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Позивачі у підготовче судове засідання не з`явились, від представника позивачів - адвоката Губка Б.В. до суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без їх участі та зазначили, що не заперечують проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 15.08.2024 року, закрито підготовче засідання у справі та призначено її до судового розгляду. В судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Губко Б.В. не з`явилися, від представника позивачів на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити позов в повному обсязі. Крім того, у вказаній заяві представник позивачів зазначив, що вони не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, за допомогою розміщення оголошень на сайті суду та надсилання останньому смс повідомлень. Відзиву, заяв та клопотань від [PERSON] до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Третя особа - державний нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори Кицка М.М. в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час його проведення повідомлена належним чином. Подала до суду письмову заяву про слухання справи без її участі. Крім того, у вказаній заяві зазначила, що при видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] у державного нотаріуса були відсутні відомості про те, що у спадкодавця [PERSON] є рідні діти. А діти [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса 18.07.2023 року тобто вже після видачі свідоцтва про право на спадщину на [PERSON] .. Крім того, дослідивши матеріали спадкової справи, також державним нотаріусом було встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом помилково було віднесено спадкоємця [PERSON] до спадкоємців першої черги згідно ст.. 1261 ЦК України, як сина покійного, хоча він таким не являється. Просила взяти до уваги дану інформацію при винесенні рішення та залишила вирішення справи на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст.247ЦПКУкраїни у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що біологічним батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , вказані обставини підтверджується копіями: свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 січня 2018 року; довідкою Ясінянської селищної ради №395 від 20.02.2023 року; актом обстеження, складеним 20.02.2023 комісією депутатів Ясінянської селищної ради [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у присутності свідків - [PERSON] , [PERSON] та засвідченим підписом і печаткою селищного голови; рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.10.2023 по справі №305/1627/23, провадження по справі №2-о/305/39/23, яке набрало законної сили 03.11.2023 року; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , в яких в графі батько зазначено [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на все належне йому майно. В тому числі на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 16,48 кв.м., житловою площею 10,57 кв.м. та сарай. Вказане майно, належало на праві приватної власності нашому батьку [PERSON] , [INFO] на підставі запису про право власності:29020771, внесеного 16 листопада 2018 року, державним реєстратором Рахівської РДА Закарпатської області, Делятинчуком А.І., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:44156351 від 21 листопада 2018 року. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі №135/2018, зареєстроване в реєстрі за №2-659, яке видано 14 червня 2019 року державним нотаріусом Рахівської ДНК Кицка М.М., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його син - [PERSON] , [INFO] . Спадкове майно складається з житлового будинку за [ADDRESS] , загальною площею 16,48 кв.м., житловою площею 10,57 кв.м. та сарай. Відповідно до письмового пояснення державного нотаріуса Рахівської ДНК Кицка М.М. № 36/01-16 від 23.01.2025 року, яке надійшло до суду 23.01.2025 року, встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом помилково було віднесено спадкоємця [PERSON] до спадкоємців першої черги згідно ст.. 1261 ЦК України, як сина покійного, хоча він таким не являється. Відповідно до пункту 4.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на-1/2частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи. Статтею 1301 ЦК України визначені підстави і порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Так, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. З огляду на викладене, оскільки на момент смерті [PERSON] право власності на житловий будинок за [ADDRESS] , загальною площею 16,48 кв.м., житловою площею 10,57 кв.м. та сарай, належало останньому, а у державного нотаріуса на момент видачі свідоцтва про права на спадщину за законом по спадковій справі №135/2018, зареєстроване в реєстрі за №2-659, яке видано 14 червня 2019 року, були відсутні відомості про те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми спадкодавця [PERSON] , [INFO] , державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на [PERSON] , [INFO] , як спадкоємцю першої черги, у вказаному свідоцтві зазначено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що відповідно до письмових пояснень державного нотаріуса, не відповідає дійсності. Отже суд приходить до висновку про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори 14.06.2019 Кицка М.М., яким посвідчено право [PERSON] , [INFO] , житловий будинок за [ADDRESS] , загальною площею 16,48 кв.м., житловою площею 10,57 кв.м. та сарай, зареєстроване у реєстрі за № 2-659. Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на спірний житловий будинок суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивачки у такому разі є не скасування державної реєстрації права власності, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18). Таким чином, вимоги позивачів у частині скасування рішення державного реєстратора, Кицка Марії Михайлівни , Рахівська ДНК про державну реєстрацію прав щодо права власності [PERSON] на житловий будинок за [ADDRESS] , загальною площею 16,48 кв.м., житловою площею 10,57 кв.м. та сарай, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1699317121236, дата реєстрації 21.11.2018 підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 2-659, виданий 14.06.2019, видавник Рахівська ДНК, зареєстроване в державному реєстрі за №32006566 від 14.06.2019 підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачі у позовній заяві просили залишити судові залишити за їх рахунок, отже суд вважає за можливе залишити судові витрати за рахунок позивачів.

Outcome: approved