Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у серпні 2024 року від представника позивача, адвоката Маслюженка Миколи Павловича надійшла зазначена позовна заява, в якій ТОВ «Санфорд Капітал» просило стягнути із [PERSON] за Договором кредиту та страхування від 12 червня 2019 року № Z06.0067.005365873 у розмірі 138711,76 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 7200 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заборгованість утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного з АТ «Ідеа Банк». Право вимоги заборгованості за цим кредитним договором має на підставі, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» Договору факторингу від 29 грудня 2023 року № 29/12-23, яке зі свого боку уклало з Акціонерним товариством «Ідея Банк» Договір факторингу від 16 листопада 2023 року № 16/11-23. Суд ухвалою від 13 серпня 2024 року відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив проводити за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Копію ухвали від 13 серпня 2024 року відповідач отримав 11 вересня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням №\~ 0600283456576. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено таке. Згідно зі статтею 1054 Цивільного процесуального кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України) Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України). За статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд встановив, що 12 червня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладений Договір кредиту та страхування № Z06.0067.005365873, за яким АТ «Ідея Банк» зобов`язалося надати [PERSON] кредит строком на 18 місяців у розмірі 49999 гривень, включаючи страховий платіж в сумі 4337,81 грн до 12 червня 2020 року, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 21,9 % річних. АТ «Ідея Банк» виконало своє зобов`язання за договором кредиту та страхування та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 49999 грн, включаючи страховий платіж в сумі 4337,81, що підтверджується копіями ордерів-розпоряджень № 1 та № 2 від 12 червня 2019 року. Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» 16 листопада 2023 року укладений Договір факторингу № 16/11-23, за умовами якого сторони домовились про відступлення права вимоги до боржників та їх оплату від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Сонаті». АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «Сонаті» право вимоги, зокрема, за Договором кредиту та страхування № Z06.0067.005365873, що підтверджується копією реєстру боржників від 16 листопада 2023 року № 1. Між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» 29 грудня 2023 року укладений Договір факторингу № 29/12-23, за умовами якого сторони домовились, що ТОВ «ФК «Сонаті» відступає, а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає права вимоги до боржників та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти, зокрема, до [PERSON] за Договором кредиту та страхування від 12 червня 2019 року № Z06.0067.005365873, що підтверджується копією реєстру боржників № 1 до Договору факторингу від 29 грудня 2023 року №29/12-23. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання, виникла заборгованість за Договором кредиту та страхування від 12 червня 2019 року № Z06.0067.005365873 у розмірі 117704,56 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 47997,89 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 69706,77 грн. Крім того, з розрахунків вбачається, що за період з 13 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року три відсотки річних від простроченої суми складають 4236,87 грн та 16770,23 грн інфляційних витрат. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором, а тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Санфорд Капітал» належить стягнути заборгованість за Договором кредиту та страхування від 12 червня 2019 року № Z06.0067.005365873 у розмірі 117704,56 грн, а також три відсотки річних у розмірі 4236,87 грн та інфляційні втрати у розмірі 16770,23 грн. Що стосується судових витрат та витрат на правову допомогу то судом встановлено наступне. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачка понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 7200 грн. Згідно із частинами першою, третьою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивач надав копії договору від 01 квітня 2024 року № 1/04 про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», копія акту приймання передачі наданих послуг від 10 травня 2024 року № 2, розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката, яка складає 7200,00 грн. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Санфорд Капітал» необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7200 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved