Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши у приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/1764/24 за позовом [PERSON] до Коростенської територіальної громади в особі Коростенської міської ради Житомирської області, [PERSON] про встановлення факту проживання на день смерті разом зі спадкодавцем, - В С Т А Н О В И В: Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів в якому зазначила, що [INFO] померла її тітка, спадкодавець за законом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Коростенським відділом ДРАЦС у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 23.09.2021 року. [INFO] померла її мати, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС по місту Коростеню Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області від 28.10.2015 року. Її родинні відносини із тіткою [PERSON] підтверджуються наступними документами: свідоцтвом про народження її матері [PERSON] , та її тітки [PERSON] , де в графі «мати» значиться: « [PERSON] » , свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2012 року, відповідно до записів якого було укладено шлюб між її матір`ю [PERSON] та [PERSON] та зміну прізвища матері з « [PERSON] » на « [PERSON] », свідоцтвом про народження, де в графі «мати» значиться « [PERSON] » та свідоцтвом про шлюб, відповідно до актових записів при укладенні шлюбу із [PERSON] її прізвище із « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». В червні 2021 року стан здоров`я її тітки [PERSON] почав значно погіршуватися, у зв`язку з чим 27.06.2021 року нею було прийнято рішення фактично переїхати жити до неї додому, для здійснення постійного догляду за нею. На момент смерті тітки [PERSON] вона не була зареєстрована з нею за однією адресою. Заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті тітки не писала. Вона вважала, що спадщину прийняла, так як починаючи з 27.06.2021 року по 22.09.2021 року вона фактично дійсно проживала разом із тіткою [PERSON] , за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне проживання особи, засвідченим головою ОСББ «Сьомий будинок» від 09.11.2023 року та довідкою ОСББ «Сьомий будинок» від 09.11.2023 року . Вона постійно жила з тіткою та доглядала за нею до дня її смерті, здійснила всі заходи з її поховання. Вказане підтверджується товарним чеком з надання ритуальних послуг . Також даний факт можуть підтвердити свідки, про виклик яких вона заявлятиме суду. Незадовго до своєї смерті [INFO] між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений спадковий договір №392 від 21.08.2021 року . Відповідно до даного спадкового договору [PERSON] передає після своєї смерті, у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця за законом, відкрилася спадщина. На її усне звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, від приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Зіневича І.Ю., вона отримала інформацію про те, що у нього вже заведена спадкова справа №36/2021, згідно якої з заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець громадянин російської федерації, [PERSON] . В якості відповідача в даній справі залучено Коростенську територіальну громаду в особі Коростенської міської ради Житомирської області, яка відповідно ст. 1277 ЦК України у зв`язку з неприйняттям спадщини подає до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Також, в якості відповідача залучено [PERSON] , [INFO] , який в контексті ЦК України є спадкоємцем. [PERSON] є громадянином РФ, та зараз, як їй достеменно відомо, постійно проживає на території Німеччини. Зважаючи на викладене, вона вимушена звернутися до суду за захистом порушених своїх прав в порядку позовного провадження. Просить встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні 23.12.2024 року позивач пояснила, що її тітка [PERSON] попросила жити з нею з 27.06.2021 року. Вона погодилась і переїхала фактично проживати до тітки. Разом з нею вела господарство, допомагала з лікуванням та харчуванням. Коли тітка померла всі витрати на поховання взяла на себе. Думала, що питання по прийняттю спадщини вирішується в такому випадку автоматично, тим більше, що між ними було складено спадковий договір. Але згодом у нотаріуса виявилось, що дядько подав заяву на прийняття спадщини. Коли з ним з`ясувались питання по спадкуванню, останній погодився щоб вона була спадкоємцем тітки. Однак у встановлений строк вона не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки вважала, що прийняла її автоматично, а також в той період у неї була поламана нога. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 23.12.2024 року також позовні вимоги підтримала і пояснила, що [PERSON] дійсно проживала зі своєю тіткою, яка уклала з нею спадковий договір. Потім з`ясувалось, що наявна інша спадкова маса, ніж та, що зазначалась у договорі, на прийняття якої подав заяву [PERSON] . Тітці позивача було 86 років, в останні місяці життя вона взагалі не могла пересуватися, потребувала постійного стороннього догляду, який здійснювала [PERSON] . Подальший розгляд справи сторона позивача просила проводити у їх відсутність. Представник Коростенської територіальної громади в особі Коростенської міської ради Житомирської області письмово повідомив про розгляд справи у його відсутності. Одночасно зазначив, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] направив заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, проти вимог не заперечив, зазначивши, що йому достеменно відомо, що [PERSON] дійсно фактично проживала однією сім`єю із [PERSON] на день її смерті. Вислухавши пояснення сторони позивача, прийнявши до уваги позицію відповідачів, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України. Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Тлумачення статті 29 ЦК України у поєднанні зі статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII дає підстави для висновку, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Зазначене викладене в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), постановах Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), від 20 жовтня 2021 року в справі № 314/652/20 (провадження № 61-2611св21). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. З матеріалів справи слідує, що [INFO] у віці 86 років у м.Коростень Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 23.09.2021 року Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). 21.08.2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Івчуком С.С., зареєстровано в реєстрі за №3924. З паспорта позивача слідує, що місцем її реєстрації є адреса: [ADDRESS] . З довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сьомий будинок " від 09.11.2023 року слідує, що [PERSON] дійсно проживала разом з громадянкою [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 27.06.2021 року по день смерті, [INFO] . До даної довідки долучено акт про фактичне проживання особи засвідчений підписами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Безпосередньо у судовому засіданні 23.12.2024 року по суті пред`явлених позовних вимог було допитано свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, Свідок [PERSON] показав, що є чоловіком [PERSON] . У його дружини була тітка [PERSON] , яка проживала по сусідству. Після смерті чоловіка у тітки погіршилось здоров`я, вона потребувала догляду . У зв`язку з цим [PERSON] перейшла жити до тітки і мешкала з останньою з червня 21 року до [INFO] , тобто до дня смерті тітки. Свідок [PERSON] показала, що працює разом з [PERSON] . Знає, що певний час [PERSON] проживала разом зі своєю тіткою, яка потребувала постійного догляду. З показань свідка [PERSON] слідує, що проживає у будинку [ADDRESS] з 1982 року. По сусідству з нею проживала [PERSON] . Остання незадовго до смерті потребувала догляду, тому з нею постійно проживала [PERSON] . Вказала, що десь з червня 2021 року до дня смерті [PERSON] позивач постійно проживала з [PERSON] . При розгляді справи встановлено, що позивач вела зі своєю тіткою [PERSON] спільне господарство, купувала ліки, готувала їжу, виконувала хатню роботу, здійснювала постійний догляд за останньою до дня смерті, понесла витрати пов`язані з похованням. Укладання за життя [PERSON] спадкового договору на користь позивача має фундаментальне значення у спадкових правовідносинах і його умови узгоджуються з встановленими у даній справі обставинами, які наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного наявні підстави для встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] , в період з 27.06.2021 року і до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , оскільки встановлення цього факту необхідне позивачу для вирішення спадкових прав.

Outcome: approved