Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 березня 2024 позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до Державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", про визнання протиправним та скасування рішення державного рєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано рішення державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни від 22.02.2019 року № 45653932, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] загальною площею 99,46 кв.м., житлова площа 70,1 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", номер запису про право власності 30411762. Скасувано запис про право власності № 30411762, який був винесений державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксаною Анатоліївною на підставі рішення від 22.02.2019 року, індексний номер 45653932, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] загальною площею 99,46 кв.м., житлова площа 70,1 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" із закриттям розділу. В задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь [PERSON] судовий збір в сумі 384,20 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь [PERSON] судовий збір в сумі 384,20 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь [PERSON] судовий збір в сумі 384,20 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" в дохід держави судовий збір в сумі 1536,80 грн. (том 3, а.с.141-147). До Кіровського районного суду міста Кіровограда представником позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адвокатом Семеновим Є.О подано заяву про ухвалення додаткового рішення суду (вх. № 11775 від 18.03.2024 рок) у вищевказаній цивільній справі, щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 90000,00 грн (том 3, а.с.148-167). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 березня 2024 року розгляд заяви призначено в судове засідання на 20 травня 2024 року на 09 год. 30 хв.(том 3, а.с.200). Через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" подано клопотання (вх. № 21341 від 15.05.2024 року) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в обгрутвання якого зазначено, що подані адвокатом Семеновим Є.О. документи на підтвердження розімру понесених судових витрат не містять власноручного підпису клієнтів. Зазначає, що процесуальна співучасть не може ьути підставою для потроєння витрат на професійну правничу допомогу, оскільки правова позиція по справі була одна. Крім того, вказує що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не можу бутт способом надмірного збагачення сторони, на корсть якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Отже, як зазначає відповідач виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їхнього розміру, враховуючи складність справи, співмірні і розумні витрати позивачів на професійну правнчиу допомогу, які підялгають відшокудування позивачем за рахунок відповідача н можуть бути більшими 3000,00 грн. (том 3, а.с.229-243). Також Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" подано заперечення (вх. № 24338 від 15.05.2024 року) щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в яких останній зазначає, що акт приймання-передачі наланої правничої допомоги по кожному з трьох договорів про надання правничої допомоги адвоката не наданий. Крім того вказує, що адвокатом Семеновим Є.О. не доведно поважність причин неподання доказів розміру понесених витрат до закінчення судових дебатів. А відтак, просить суд відмовити у прийнятті додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (том 3, а.с.244-250а). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 травня 2024 року у прийнятті додаткового рішення суду за заявою представника позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адвоката Семенова Є.О., про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі № 404/4396/19, номер провадження 2/404/1160/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до Державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", про визнання протиправним та скасування рішення державного рєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, відмовлено (том 4, а.с.5-7). Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду позивачами подано апеляційну скаргу. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено частково.Ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20травня 2024 року скасовано як таку, що перешкоджає подальшому провадженню за заявою про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги. Цивільну справу № 404/4396/19 направлено до Кіровського районного суду міста Кіровограда для продовження розгляду (том 4, а.с.97-100). Постанова Кропивницького апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року мотивована тим, що суд першої інстанції фактично розглянув подану позивачами заяву по її суті, а тому результатом такого розгляду мало бути ухвалення додаткового рішення або про здійснення розподілу судових витрат, або про відмову (часткову відмову) у здійсненні такого розподілу. Дотримання положення процесуального законодавства щодо строку подачі заяви про розподіл судових витрат, в тому числі і правничої допомоги, доводяться письмовими доказами. Питання доведення здійснення розрахунку вирішується на підставі договору сторін, строку сплати гонорару, з врахуванням позиції Верховного Суду щодо можливості розрахунку після судового розгляду, врахуванням обумовленості сторін договору про правову/правничу допомогу. У цьому висновку суд апеляційної інстанції звернувся до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 24 січня 2023 року у справі № 912/2620/21 та від 08 лютого 2024 року у справі № 916/2266/22. Оскільки за наслідками розгляду по суті заяви позивачів, судом першої інстанції постановлено ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що такі процесуальні порушення не можуть бути усунуті під час апеляційного провадження у силу приписів статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи у частині розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду представника позивачів про ухвалення додаткового рішення суду для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 грудня 2024 року продовжено розгляд заяви представника позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адвоката Семенова Є.О., про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі № 404/4396/19. Призначено судове засідання (том 4, а.с.113). Представник позивачів, адвокат Семенов Є.О. в судовому засіданні підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення суду та просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Під час судовго засідання представноком позивачів подано довідку підписану адвокатом Семеновим Є.О. про сплату позивачами на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30000,00 грн, з кожного. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду не відомі. Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавшипредставнка позивачів, суд встановив таке. Судом розглядався позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до Державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", про визнання протиправним та скасування рішення державного рєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна. За результатами розгляду цього позову ухвалено рішення, яким позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до Державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", про визнання протиправним та скасування рішення державного рєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано рішення державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни від 22.02.2019 року № 45653932, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] загальною площею 99,46 кв.м., житлова площа 70,1 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", номер запису про право власності 30411762. Скасувано запис про право власності № 30411762, який був винесений державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксаною Анатоліївною на підставі рішення від 22.02.2019 року, індексний номер 45653932, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] загальною площею 99,46 кв.м., житлова площа 70,1 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" із закриттям розділу. В задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь [PERSON] судовий збір в сумі 384,20 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь [PERSON] судовий збір в сумі 384,20 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь [PERSON] судовий збір в сумі 384,20 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" в дохід держави судовий збір в сумі 1536,80 грн. Статтею 246 Цивільного процесуального кодексу України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. У відповідності до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1136/18. Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Представником позивачів, адвокатом Семеновим Є.О., на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір № 22-06/23 про надання правничої допомоги адвоката від 22.06.2023 року, укладений між адвокатом Семеновим Є.О. та [PERSON] (том 3, а.с. 160-161), договір № 20-07/23 про надання правничої допомоги адвоката від 20.07.2023 року укладений між адвокатом Семеновим Є.О. та [PERSON] (том 3, а.с.162-163), договір № 19-07/23 про надання правничої допомоги адвоката від 19.07.2023 року укладений між адвокатом Семеновим Є.О. та [PERSON] (том 3,а.с.164-165) та акти погодження розміру гонорару за надання правничої допомоги (том 3, а.с.155-159), та довідку підписану адвокатом Семеновим Є.О. про отримання від позивачів витратна професійно правничу допомогу в сумі 30000,00 грн, з кожного (том 4, а.с.130-134). Однак, адвокатом Семеновим Є.О. не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачами адвокату Семенову Є.О. коштів в розмірі 90 000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Подана адвокатом Семеовим Є.О. довідка про отримання від позивачів витрат на професійну правничу допомогу за його підписом, не може слугувати належним та допустими доказом в розумінні цивільного процесуального законодавства, який підтверджує фактину сплату позивачами гонорару адвокату, оскільки подана довідка не є розрахунково - касовим платіжним документом, що підтверджує проведення фінансової операції у вигляді перерахування коштів. Отже, враховуючи вищевикладене, відсутні будь-які належні та допустимі докази понесення позивачами витрат на професійну правничу допомогу в сумі 90000, 00 грн, тобто адвокатом Семеновим Є.О. не підтверджено, що витрати на правничу допомогу були фактичними. Також, суд не вважає, що такі витрати були неминучими, а заявлений розмір витрат є обґрунтованим, адже адвокат Семенов Є.О. вступив у справу вже коли справа була майже закінчена, а рішення суду не ґрунтувалось на позиції цього адвоката. Крім того, згідно зі змістом частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною першою статті 246 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.01.2024 у справі № 285/5547/2121 сформував такий висновок про присудження компенсації понесених витрат про професійну правничу допомогу : «…у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат». Отже, за загальним правилом розподілу судових витрат докази розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до суду до закінчення судових дебатів у справі. Як виняток, за наявності доведених стороною поважних причин, які об`єктивно перешкоджали їй подати такі докази до закінчення судових дебатів у справі, та при умові, що в межах цього строку про це стороною було повідомлено суд, сторона може подати відповідні докази протягом п`ятиденного строку після чого суд може вирішити питання про розподіл судових витрат, ухваливши додаткове рішення. Однак подана до суду заява про ухвалення додаткового рішення не містить відомостей про причини неподання до закінчення судових дебатів доказів судових витрат, які понесли позивачі у зв`язку із розглядом справи. Відповідно, у заяві також не наведено обґрунтування поважності таких причин. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). За таких обставин, суд прийшов до висновку про залишення заяви представника позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адвоката Семенова Є.О., про ухвалення додаткового рішення суду, без задоволення, та відмови у здійсненні розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed