Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Запорізького районного суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заінтересованою особою в заяві зазначено Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є співвласником земельної ділянки площею 0.0995 га. кадастровий номер 2322155300:04:012:0042 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: [ADDRESS] . В Державному акті на право приватної власності на землю помилково зазначено невірне по батькові власника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Іншим шляхом, крім звернення до суду, усунути ці розбіжності неможливо. В судове засідання заявниця та її представник не з`явились, надали заяву, в якій заявлені вимоги підтримали повністю. Справу просили розглядати без їх участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України Серія [NUMBER] , виданим 20.03.1996 Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області по батькові заявниці на українській мові « [PERSON] », в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 14.05.2014 по батькові заявниці на українській мові « [PERSON] ». Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 166235 від 25.12.2006 вбачається, що вказаний державний акт видано на підставі рішення Балабинської селищної ради №7/18 від 17.12.2004, на ім`я [PERSON] івни, що є невірним. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 7/18 від 17.12.2004 встановлено, що громадянам [PERSON] , [PERSON] івні, [PERSON] , [PERSON] передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0995 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 147.06.1999 встановлено, що будинок [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності у частині належить заявниці [PERSON] нівні Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Виходячи з зазначеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки заявниця позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа.

Outcome: approved