Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в якій просить: припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання [PERSON] [INFO] , стягнутих на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 2012 року по справі № 1304/3942/2012, починаючи з 26 серпня 2024 року; звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання [PERSON] [INFO] , що стягуються на підставі вказаного рішення, з 01 червня 2024 року по 26 серпня 2024 року, покликаючись, що згідно з висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 17 липня 2024 року дитину передано батьку на спільне проживання та виховання. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 30 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання призначене на 10:00 год 27 січня 2025 року не з`явилися. Позивач бере участь у справі через свого представника адвоката Козоріз О.О., яка скористалася правом, наданим ч.3\~ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення такого, причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені\~ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4\~ст.223 ЦПК України). За умовами\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. (ст.ст.12, 81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст.263 ЦПК України). Згідно зі ст.ст.180, 181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанови Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц, від 17 квітня 2024 року у справі № 750/10188/20). При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16, від 17 квітня 2024 року у справі № 750/10188/20, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У силу приписів ст.197\~СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 750/10188/20 виснував, що зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі. Способи захисту сімейних прав та інтересів установлені ч.2\~ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. Судом установлено, що сторони, шлюб між якими розірвано, є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження та рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 квітня 2012 року у справі № 1319/2040/2012. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 12 червня 2012 року у справі № 1304/3942/2012 ухвалено стягувати з позивача (батька) на користь відповідача (матері) аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , починаючи з 27 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Даним рішенням суду установлено, що малолітня донька проживає разом з матір`ю. Водночас, 17 травня 2024 року відповідно до акта органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку [PERSON] влаштовано у КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради, що установлено органом опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради Надалі цим же органом опіки та піклування 16 липня 2024 року з метою захисту прав дитини на проживання у сімейному оточенні надано висновок про доцільність повернення доньки [PERSON] на спільне проживання та виховання у сім`ю батька (позивача). На виконання згаданого рішення органу опіки та піклування у відповідності до акта про факт передачі дитини від 17 липня 2024 року дитину [PERSON] передано позивачу. Викладене у своїй сукупності безумовно свідчить, що дитина проживає з позивачем (своїм батьком) та повністю знаходиться на його утриманні, тобто істотно змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини (поставна Верховного суд від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц). Беручи до уваги загальні принципи регулювання сімейних відносин та способи захисту сімейних прав, те, що аліменти є місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а остання проживає з батьком, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини, що стягуються рішенням Галицького районного суду м.Львова від 12 червня 2012 року. Стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить положенням\~ст.181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Припинити стягувати аліменти слід з 26 серпня 2024 року, у межах заявлених позивачем вимог. Натомість звільнити від спліти заборгованості по аліментам необхідно, починаючи з 17 липня 2024 року часу фактичного проживання батька з дитиною у відповідності до згаданого вище акта передачі дитини. Отже заявлений позов підлягає частковому задоволенню. У порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2\~422,40 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved