Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі ТОВ «Веллфін», позивач, позикодавець) звернувся до суду з позовом\~ до відповідача [PERSON] (далі відповідач, Позичальник) про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту №1831596 від 27.01.2022 в розмірі 24000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за №16103225). 27.01.2022 року між Позивачем та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1831596 від 27.01.2022 року в електронній формі. За умовами п. 1.1. Договору про споживчий кредит, укладеного між Позивачем та Відповідачем, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 8\~000 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 (тридцять) днів. Відповідно до п. 1.4. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору про споживчий кредит між Позичальником і Позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору про споживчий кредит на картковий рахунок Відповідача була перерахована сума позики в розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується повідомленням № 1096/11 від 21.11.2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Позивачем належним чином виконані умови Договору про споживчий кредит, в той час як Відповідачем отримані грошові кошти у передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останньої утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Відповідно п. 1.1, 1.5 Договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 21.11.2024 року становить 24 000,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. основний борг; 16 000,00 грн.- заборгованість по відсоткам. Посилаючись на норми ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг, правові позиції Верховного Суду, просили стягнути з відповідача заборгованість\~за договором про споживчий кредит № 1831596 від 27.01.2022 року в розмірі 24 000,00 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,00 гривень. Розгляд справи просили здійснювати без участі представника позивача. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5\~ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. 13 січня 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача-адвокат Підодвірний Т.І. подав відзив на позовну заяву згідно якого вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що на підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 15.09.2021 року № 5298752. При цьому, приєднаний до матеріалів справи Договори не містять підписів сторін договору. Згідно позовної заяви та копії поданого позивачем договору від 15.09.2021 року №5298752, такий укладено в режимі онлайн шляхом заповнення Відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Однак разом із позовом Позивачем не надано жодного доказу, що «Відповідач здійснив дії…», а саме: 1) зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця; 2) створив в такій системі особистий кабінет; 3) отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; 4) отримав електронне повідомлення від Кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5) ввів цей одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) Кредитодавця; 6) використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору від 15.09.2021 року № 5298752. У позові Позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий Відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. \~ \~ \~ \~Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Позивачем не надано до суду жодного доказу, який би підтверджував встановлення особи, якій направлявся та чи направлявся взагалі примірник спірного договору. Належними доказами, які підтверджують перерахування Відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Позивач, у позовній заяві посилається на довідку ТОВ «Платежі Онлайн». Вказана довідка не відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", та й взагалі, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" не передбачено такого первинного облікового бухгалтерського документу як «довідка про перерахування коштів», а отже вона є неналежним та недопустимим доказом, який суд не повинен приймати до уваги. До того ж, нібито укладений кредитний договір не містить карткового рахунку № [NUMBER] . Зазначений лист не містить жодної інформації, яка б дала можливість ідентифікувати особу отримувача коштів, та зробити висновок, що отримувачем є саме Відповідач. Матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме Відповідачеві, як і доказів належності відповідачу номера телефону, на який був направлений цифровий ідентифікатор. Відтак, з огляду на докази, наявні в матеріалах справи, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять. \~ \~ \~ \~також позивачем не надано до позовної заяви і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Велфін» та ТОВ «Платежі Онлайн», яке здійснило переказ коштів на рахунок, який за твердженням позивача належить відповідачу. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо перерахування коштів від ТОВ «Веллфін» як кредитних на рахунки ТОВ «Платежі Онлайн» для здійснення переказу коштів на виконання вимог договору № 1831596 від 27.01.2022 для подальшого переказу їх відповідачу. Незважаючи на недоведеність позовних вимог, сторона відповідача звертає увагу, що проведені позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону. Відповідно до нібито укладеного кредитного договору №1831596 від 27.01.2022, строк кредитування становить 30 днів, а загальна вартість кредиту 12 320,00 грн. Доказів продовження нібито укладеного кредитного договору, або внесення до нього змін позивачем до суду не надано. Посилаючись на норми ЦК України, ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронну комерцію», правові позиції Верховного Суду, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Веллфін» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності,\~суд зазначає наступне. Встановлено, що 27 січня 2022 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №1831596. Предметом договору грошові кошти, які надаються в позику (а.с.37-48). Відповідно до п.1.1 договору сума кредиту становить 8000,00 гривень. Згідно з п.1.3 договору кредит надається строком на 30 днів. Термін повернення до 26 лютого 2022 року. Згідно п. 1.5.1 Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1.8 (один цілий вісім десятих) процента від суми позики, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) гривень 00 копійок за перший день користування позикою; - 1.8 (один цілий вісім десятих) процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договору. Згідно додатку договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», загальна вартість кредиту становить 12320,00 гривень, в тому числі 8000,00 гривень - сума кредиту, 4320,00 гривень - проценти за користування кредитом (а.с.48). \~ \~ \~ \~Відповідно до інформаційної довідки №1096/11 від 21.11.2024, виданої ТОВ «Платежі Онлайн», грошові кошти в сумі 8000,00 гривень були перераховані через платіжний сервіс «Platon» на рахунок [NUMBER] (а.с.73). Відповідно до ст.\~626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).\~ Згідно зі ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.\~ Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.\~ Згідно зі ст.ст.\~1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.\~ Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).\~ Законом України\~«Про\~електронну\~комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.\~ Статтею 3\~цього\~Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.\~ За приписами ст.11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.\~ Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».\~ Статтею 12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.\~ Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.\~ Положення ст.11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.\~ Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).\~ Встановлені судом обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису wu2617. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.\~ Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №1831596 від 27.01.2022, загальний розмір заборгованості становить 24000.00 гривень, з яких: за тілом кредиту 8\~000,00 гривень, за відсотками 16000,00 гривень (а.с.49-71). Водночас,\~суд не\~може погодитись\~з нарахованим розміром заборгованості за\~відсотками,\~оскільки з розрахунків\~заборгованості вбачається, що нарахування здійснювалося поза\~межами встановлених\~строків кредитування. Згідно з п. п.1.3., п.1.4., п.1.5. договору про споживчий кредит №1831596 від 27.01.2022, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 26 лютого 2022 року. Сума кредиту 8000,00 гривень. Згідно п. 1.5.1 Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1.8 (один цілий вісім десятих) процента від суми позики, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) гривень 00 копійок за перший день користування позикою; - 1.8 (один цілий вісім десятих) процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договору. Згідно додатку договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», загальна вартість кредиту становить 12320,00 гривень, в тому числі 8000,00 гривень - сума кредиту, 4320,00 гривень - проценти за користування кредитом (а.с.48). Згідно зі ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).\~ Відповідно до ст.\~610\~цього\~Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~ Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.\~ З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорами строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка підлягає стягненню з відповідача.\~ За положеннями статей 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Відповідно до ч. 1 ст.\~1048 та ч. 1 ст.\~1049\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048\~ЦК\~України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. \~ \~ \~ Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору про споживчий кредит №1831596 від 27.01.2022, фінансова установа надала позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі до 26 лютого 2022 року, проте свої зобов`язання не виконала.\~ Таким чином, ТОВ «Веллфін» відповідно до ст.\~1048\~ЦК\~України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 26 лютого 2022 року за договором про споживчий кредит №1831596 від 27.01.2022. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) суд вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем ТОВ «Веллфін» до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за кредитними договорами включає періоди, які виходять за межі строку кредитування.\~ Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договорами проценти, тому заявлені позикодавцем ТОВ «Веллфін» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період, який виходить за межі строку кредитування є безпідставними та задоволенню не підлягають.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд вважає, що розрахунок заборгованості зазначених сум слід проводити, виходячи із наступного. Заборгованість за договором про споживчий кредит №1831596 від 27.01.2022, підлягає стягненню 12320,00 гривень, з урахуванням суми кредиту 8000,00 гривень та процентів за користування кредитом 4320,00 гривень, що узгоджено сторонами (а.с.48). \~ \~ \~ \~Тобто, загальний розмір заборгованості за наданим кредитом становить 12320,00 \~гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Статтею 12 ЦПК України\~встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.\~ Згідно з вимогами ст.ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.\~ \~ \~ \~ \~ \~Аналізаючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12320,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1243,42 гривні, оскільки позовні вимоги задоволені судом на 51.33 %.

Outcome: partial