Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

13.11.2024 року до суду звернувся представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві вказав, що 26.03.2021 року відповідач подав заявку на отримання кредиту в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан». Відповідач уклав договір про споживчий кредит №100449342 та на підставі доручення йому було перераховані грошові кошти у розмірі 7000 гривень. Водночас [PERSON] не виконав належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 08.07.2021 року ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Діджи Фінанс». 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг». Таким чином, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №100449342 від 26.03.2021 року у розмірі 18 620 гривень та судові витрати. Ухвалою суду від 15.11.2024 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» Лановий Є. М. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві прохав суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. До суду із заявами та клопотаннями не звертався. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №100449342, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у розмірі 7000 гривень строком на 30 днів з 26.03.2021 року. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а. с. 29-32).. Згідно копії платіжного доручення №26261471 від 26.03.2021 року [PERSON] перераховано 7000 гривень від ТОВ «Мілоан» згідно договору №100449342 на рахунок № [NUMBER] (а. с. 41). Суду також надано графік платежів за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту та анкету-заяву на кредит (а. с. 33-34, 10). Згідно розрахунку ТОВ «Мілоан» [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №100449342 станом на 08.07.2021 року у розмірі 18620 гривень, з яких сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7000 гривень, сума заборгованості за відсотками у розмірі 11620 гривень (а. с. 15-16). 08.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №04Т, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а. с. 21-28). Згідно витягу з Додатку до договору про відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №100449342 у розмірі 18 620 гривень, з них сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7000 гривень, сума заборгованості за відсотками у розмірі 11620 гривень (а. с. 12). 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та позивачем було укладено договір факторингу №1/15, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а. с. 35-39). Згідно витягу з Додатку до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 року позивач отримав право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №100449342 у розмірі 18 620 гривень, з них сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7000 гривень, сума заборгованості за відсотками у розмірі 11620 гривень (а. с. 14). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору, у зв`язку з цим суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №100449342 у розмірі 18 620 гривень. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 гривень суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороною позивача надано: копію договору про надання правової допомоги №43657029 від 07.08.2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 30.09.2024 року,\~ акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом №100449342 від 30.09.2024 року (а. с. 9, 17-20). За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правову допомогу відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у розмірі 6000 гривень.

Outcome: approved