Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 29370, вчинений 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким стягнуто з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі відповідач, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал») заборгованість у сумі 51506,27 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в серпні 2024 року позивач дізнався, що відносно нього міститься інформація в Єдиному реєстрі боржників та про те, що 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.\~М. вчинено виконавчий напис № 29370 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість у сумі 51506,27 грн. На підставі виконавчого напису 21 липня 2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Райдою Олександром Сергійовичем відкрито виконавче провадження № 66171781. На думку позивача, виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки є незаконним (протиправним), тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки укладеного між позивачем та відповідачем оригіналу або нотаріально посвідченої копії кредитного договору №\~2180918 від 24 вересня 2020 року для вчинення виконавчого напису не подавалося, а отже немає підтвердження безспірної заборгованості. Ухвалою від 22 жовтня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Маслій В.\~М. надав суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його та позивача участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу в кабінет користувача підсистеми «Електронний суд», своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, з заявами, клопотанням не зверталися. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України від 02 вересня 1993 року №\~3425-XII «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595; далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 цього Закону, зокрема, визначено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Глава 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій встановлює порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1 вказаної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 цієї Глави передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 цієї ж Глави безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №\~662 внесено зміни, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин врегульовано пунктом 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №\~826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №\~662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, зокрема, пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №\~662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Отже, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису (06 травня 2021 року) слід було керуватися пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», за правилами якого для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у постановах: від 12 березня 2020 року у справі №\~757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі №\~158/2157/17, від 21\~жовтня 2020 року у справі №\~172/1652/18, від 21 вересня 2021 року у справі №\~910/10374/17, від 06 жовтня 2021 року у справі №\~361/4793/20, від 06 грудня 2023 року у справі №\~299/5183/21. Суд установив, що 06 травня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.\~М. вчинив виконавчий напис №\~29370 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», якому ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №\~2180918 від 24 вересня 2020 року, заборгованості у сумі: 11338,00 грн (заборгованість за тілом кредиту), 39188,27 грн (заборгованість за несплаченими відсотками); за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість [PERSON] становить 51506,27 грн (а.\~с. 12). На підставі вказаного виконавчого напису приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Райда О.\~С. відкрив виконавче провадження № 66171781 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у сумі 51506,27 грн (а.\~с. 14). 06 серпня 2024 року приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Райда О.\~С. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; звернув стягнення на дохід боржника, який його отримує у Приватному підприємстві «Галактика» у розмірі 20% доходів щомісячно до погашення загальної суми заборгованості (а.\~с. 17). На обґрунтування своїх вимог позивач, зокрема, посилається на те, що: приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис без подання стягувачем первинних документів щодо підтвердження видачі кредиту, зокрема оригіналу або нотаріально посвідченої копії кредитного договору №\~2180918 від 24 вересня 2020 року; наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір та виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем; відсутні первинні документи часткового погашення кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки); розрахунок боргу, складений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача за кредитом, процентами, штрафами, пені, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача та не підтверджує безспірність вимог кредитора до боржника. Відповідач не скористався правом на подання відзиву та спростування наведених доводів позивача, доказів безспірності заборгованості відповідач та приватний нотаріус суду не надали. Отже, суд виходить із того, кредитний договір № 2180918 від 24 вересня 2020 року, на підставі якого нотаріусом вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, а отже, не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором у розумінні пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, при вчинення виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», за змістом якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved