Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Адвокат Качмар Іван Остапович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «СК «Саламандра» про стягнення коштів. Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Саламандра» на користь [PERSON] страхове відшкодування у сумі 84982 гривні 95 копійок, а також 12247 гривень 04 копійки пені. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача покликається на те, що 02.12.2023 між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «СК «Саламандра» було укладено договір страхування, про що свідчить страховий поліс № S11111.017048 від 02.12.2023. Відповідно до страхового полісу № S11111.017048 від 02.12.2023 до договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 02/КАСКО від 10.06.2022, страховим випадком є втрата, знищення або пошкодження транспортного засобу внаслідок пошкодження авто в ДТП, протиправних дій третіх осіб, незаконного заволодіння транспортним засобом (викрадення), стихійного лиха, пожежі, удару блискавки чи вибуху в транспортному засобі, падіння предметів, нападу тварин. 13.12.2023 з автомобілем позивача в м. Львові відбувся страховий випадок, у результаті чого останньому було заподіяно майнову шкоду в сумі 84982 гривні 95 копійок, що підтверджується рахунком на оплату № 69 від 22.04.2024. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів [PERSON] на момент виникнення страхового випадку була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра». Позивач пояснює, що 21.02.2024 на адресу відповідача ним було направлено заяву про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП [PERSON] . 30.07.2024 на адресу ПрАТ «СК «Саламандра» було скеровано адвокатський запит №30/07-24-1 з приводу нарахування [PERSON] страхового відшкодування. 23.08.2024 на адресу ПрАТ «СК «Саламандра» було скеровано адвокатський запит № 23/08-24-1 з проханням надати копію страхової справи № 004968.12.23/1. Відповіді на вказані адвокатські запити та звернення позивачем отримано не було. Таким чином, невиплатою страхового відшкодування відповідач порушив права [PERSON] на отримання грошової компенсації, внаслідок чого останній змушений звертатися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.11.2024 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Водночас витребувано від ПрАТ «СК «Саламандра» належним чином засвідчені копії розрахунків (калькуляцію) розміру збитку завданого [PERSON] внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Land Rover» д.н.з. [NUMBER] , а також копію страхової справи № 004968.12.23/1. У судовому засіданні представник позивача просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі, з мотивів наведених у позовній заяві. Відповідач (уповноважений представник) у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету відповідного учасника справи. З урахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та наведені заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши доводи учасників процесу та пояснення експерта, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наступних доводів, мотивів та міркувань. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Land Rover», державний номер [NUMBER] , була застрахована у Приватного акціонерного товариства «СК «Саламандра» на підставі полісу № S11111.017048 від 02.12.2023 до договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 02/КАСКО від 10.06.2022, який був діючий на 13.12.2023. 13.12.2023 з автомобілем [PERSON] в м. Львові відбувся страховий випадок, у результаті чого останньому було заподіяно майнову шкоду в сумі 84982 гривні 95 копійок, що підтверджується рахунком на оплату № 69 від 22.04.2024 СТО ФОП [PERSON] . Згідно зі статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Разом з тим, відповідно до положень ст. ст.22, 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Так, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1193 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ч. 15.1 ст.15 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за першим типом застрахована відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Також, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення. З матеріалів справи слідує, що 21.02.2024 на адресу відповідача позивачем було направлено заяву про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП [PERSON] . Надалі, 30.07.2024 на адресу ПрАТ «СК «Саламандра» було скеровано адвокатський запит №30/07-24-1 з приводу нарахування [PERSON] страхового відшкодування. 23.08.2024 на адресу ПрАТ «СК «Саламандра» було скеровано адвокатський запит № 23/08-24-1 з проханням надати копію страхової справи № 004968.12.23/1. Доказів сплати страхового відшкодування, як і доказів належного розгляду звернення та обґрунтованої відмови у задоволенні заяв, матеріали справи не містять. Більше того, незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача, а в подальшому повідомлення страхової компанії про розгляд даної справи у суді, жодних належних доказів на спростування позиції позивача відповідачем суду надано не було. Таким чином, оскільки на момент настання страхового випадку, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватного акціонерного товариства «СК «Саламандра», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 84982 гривні 95 копійок. Окрім цього, відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки відповідач не виплатив позивачу страхове відшкодування, позивач в праві вимагати від відповідача пеню за весь час прострочення страхового відшкодування. Початок перебігу такого строку позивач пов`язує із закінченням 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. З урахуванням наведеного вище, суд погоджується з долученим до матеріалів справи адвокатом Качмаром Іваном Остаповичем, який діє в інтересах [PERSON] , розрахунком розміру за період з 20.05.2024 по 28.08.2024 пені у сумі 12 247 гривень 04 копійок. Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи зі встановлених судом обставин, на підставі належним чином оцінених доказів та з підстав передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволення позовних вимог у повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач, згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved