Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Солснівського районного суду м. Черкаси із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») про захист прав споживачів, визнання договору про відкриття кредитної лінії недійсним. В обґрунтування позову зазначено, що 06 червня 2024 року 2024 року в месенжері «Фейсбук» їй написала невідома особа та запропонувала оформити кредит. В ході онлайн спілкування було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1505-2966 на суму 7 000 грн, який підписано одноразовим ідетифікатором, що слугував для підтвердження кредиту, однак кошти перераховані на її рахунок не були. Згідно п. 13 Договору про відкриття кредитної лінії № 1405-2966 продукту «НА ВСЕ» (реквізити сторін), кошти мали бути зараховані на номер особистого електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Однак, така карта їй не належить, тобто відповідач зазначив номер карти на власний розсуд. У особистому кабінеті позивача у ТОВ «УКРКРЕДИТФІНАНС» міститься інформація щодо оформлення кредиту на суму 7 000 грн, однак ні в день оформлення кредиту, ні станом на день подачі позову до суду кошти позивачу нараховані не були. Представники ТОВ «УКРКРЕДИТФІНАНС» регулярно телефонують з вимогою виплатити основний борг та відсотки за користування кредитними коштами. 06.06.2024 позивачка звернулась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Згідно з отриманою відповіддю від 13.06.2024 в ході проведення перевірки не було виявлено ознак кримінального правопорушення, у зверненні вбачаються цивільно-правові відносини. Просить визнати договір про відкриття кредитної лінії № 1405-2966 (надання споживчих кредитів) продукту «НА ВСЕ», укладений між [PERSON] , [INFO] та Товариством з обмеженою відповідальність «УКРКРЕДИТФІНАНС» недійсним. 22.08.2024 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 16.09.2024 до суду надійшло клопотання від відповідача про витребування доказів - інформацію щодо власника банківської картки № [NUMBER] , виписки з банківського рахунку [PERSON] у ПАТ «БАНК ВОСТОК», яке ухвалою суду від 25.09.2025 задоволене, витребувана зазначена інформація. 14.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, у якій відповідач зазначив про категоричну незгоду із доводами позивача, оскільки між відповідачем та позивачем укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1405-2966 від 06.06.2024 строком на 300 днів, відповідно до умов якого Позивачу надано кредит. Відповідно до п. 2.1 Договору, Кредитодавець відкриває для Позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених Договором. Договір укладається сторонами у вигляді електронного Договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (п.3.1). Відповідно до п. 3.2 для укладення цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надав Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом оформлення заявки на веб-сайті Кредитодавця, заповнивши інформацію щодо сообистих даних вручну або передавши такі дані Кредитодавцю через систему BankID НБУ. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачені відповідною сторінкою вебсайту Кредитодавця та які необхідні для укладення цього договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. Так, з метою отримання кредиту Позичальник авторизувався на веб сайті Відповідача https://navse.ua/ шляхом передання даних через систему BankID НБУ, а саме: АТ КБ ПРИВАТБАНК. Після чого Відповідачем було прийняте рішення про видачу Кредиту. При укладенні договору Позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача (створення за допомогою веб-сайту Заявки) укладення договору було б неможливе і кредитні кошти не були би перераховані Позивачу. Відповідно до п. 3.4 за результатами наданої Позичальником інформації, Кредитодавець здійснює перевірку дійсності та достовірності зазначених Позичальником особистих даних, у тому числі не обмежуючись проводить автентифікацію банківської платіжної картки та /або банківського рахунку Позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем. Позичальник зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки та /або банківського рахунку, що належить особисто йому, для можливого належного виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань за цим Договором. Номер платіжної банківської картки [NUMBER] Позивачем було самостійно надано (введено) під час реєстрації та сайті Кредитодавця https://navse.ua/, що відображений у п. 13 Кредитного договору. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Ухвалою суду від 05.11.2024 підготовче судове засідання закрите, справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та зазначила, що у месенжері «Фейсбук» невідома особа запропонувала їй укласти кредитний договір, умови її зацікавили та вона погодилась. Спілкувалась тільки з цією особою, самостійно ідентифікацію не проходила, договір не підписувала, номер карти нікуди не вводила. У ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вже був раніше створений відносно неї кабінет, тому що раніше збиралась брати кредит, однак тоді так його і не оформила. Кому належить картка № [NUMBER] не знає. У раніше створеному кабінеті на сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», позивачка повідомляла інший номер картки. Коли позивачки зрозуміла, що гроші на рахунок не прийшли відразу зателефонувала на гарячу лінію до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», однак їй рекомендували звернутись до поліції, що вона і зробила. Просила позовну заяву задовольнити. Представник позивача підтримав позовну заяву, зазначив, що відомості надані на виконання ухвали суду ПАТ «БАНК ВОСТОК», підтверджують, що позивачка грошей від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не отримувала, договір є споживчим кредитом, однак не відповідає вимогам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам у зв`язку з чим має бути визнаний недійсним. Представник відповідача заперечував проти позову, зазначив, що перед укладенням кредитного договору позивачка пройшла ідентифікацію за допомогою BankID НБУ. Договір підписано шляхом введення переданого на номер позивачки пароля. Без проходження ідентифікації та введення пароля укладення договору не могло відбутись. Номер банківської картки вводить безпосередньо позивач, відповідач не мав доступу до відомостей особи, якій належить картка, повний номер картки, на який перераховані кошти, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не відомий. Раніше позивачка вже отримували кредит у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали, яким обґрунтовується позов та відзив, витребувані судом матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Суду наданий Договір про відкриття кредитної лінії № 1405-2966 продукту «НА ВСЕ», укладений між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Відповідно до п. 2.2. Кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності. Платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня Строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. Цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (п.3.1.). Для укладення цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надав Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом оформлення заявки на веб-сайті Кредитодавця, заповнивши інформацію щодо особистих даних вручну або передавши такі дані Кредитодавцю через систему BankID НБУ. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачені відповідною сторінкою вебсайту Кредитодавця та які необхідні для укладення цього договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних (п.3.2.) За результатами наданої Позичальником інформації, Кредитодавець здійснює перевірку дійсності та достовірності зазначених Позичальником особистих даних, у тому числі не обмежуючись проводить автентифікацію банківської платіжної картки та /або банківського рахунку Позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем. Позичальник зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки та /або банківського рахунку, що належить особисто йому, для можливого належного виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань за цим Договором. Якщо Позичальник надав для перерахування суми ЕКредиту реквізити банківської платіжної картки та/або банківського рахунку, що належать третій особі, Позичальник підтверджує передачу майнових прав на отримання грошових коштів такій третій особі. При цьому решта прав та обов`язків за цим договором залишається за Позичальником Така третя особа не є вигодонабувачем за цим Договором. Вигоду за кредитним договором набуває виключно Позичальник (п. 3.4.). Договором передбачено здійснення дистанційної ідентифікації та верифікації Позичальника з метою надання фінансових послуг (п.3.5.). Після прийняття Кредитодавцем рішення про можливість укладення цього Договору у Особистому кабінеті стає доступним введення Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу споживача або обрання збережених реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з використанням яких на рахунок Позичальника будуть зараховані грошові кошти, надані у Кредит за цим Договором. Далі Позичальник здійснює відповідні дії в Особистому кабінеті - зазначений порядок дій (п.3.8.). Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту: Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірнику (оригіналу) Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту ( п. 4.2). У Розділі Договору Реквізити сторін, зазначений номер особистого електронного платіжного засобу Позичальника: [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] електронний підпис одноразовим ідентифікатором А9535. Також до матеріалів справи долучені: - Правила відкриття кредитної лінії, на останній сторінці зазначено: електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А9535, дата підпису 06.06.2024; - Додаток 2 до Договору про відкриття кредитної лінії, зазначені номер платіжного засобу Позичальника: [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] електронний підпис одноразовим ідентифікатором А9535; - Додаток 3 до Договору про відкриття кредитної лінії, зазначені номер платіжного засобу Позичальника: [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] електронний підпис одноразовим ідентифікатором А9535; - Довідка про укладений договір, позичальник: [PERSON] станом на 09.09.2024, відповідна до якої наявна заборгованість в сумі 17 836 грн, яка складається з: 7 000 основний борг, 9 786 грн - відсотки, 1050 - комісії; - Довідка про перерахування суми кредиту № 1405-2966 від 06.06.2024 [PERSON] , складена представником ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», зазначений номер платіжної картки № [NUMBER] ; -Інформація від АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» повідомлено про перерахування 7 000 грн через систему LiqPay, номер договору 1405-2966, платіжна картка № [NUMBER] . Вивченням зазначених документів, наданих відповідачем, встановлено, що вони не містять інформації щодо проходження ідентифікації позичальника в ході укладення договору, коли вона проводилась, із застосуванням яких засобів зв`язку. Інформація та копія заявки про отримання кредиту, дата та час її заповнення позичальником із внесеними відомостями, відповідачем також не надавались. Представник відповідача у судовому засіданні зазначені відомості також надати не зміг. Відповідно до відповіді ПАТ «БАНК ВОСТОК» від 21.10.2024, на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.09.2024 надана наступна інформація: [PERSON] , ІПН [NUMBER] не є клієнтом банку. Банк не має можливості визначити власника банківської картки № [NUMBER] у зв`язку з недостатністю даних. Для визначення власника платіжної карти потрібно надати повний номер карти. Відповідно до Довідки про результати розгляду звернення гр. [PERSON] (ЄО № 30440 від 06.06.2024) 06.06.2024 до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали за зверненням [PERSON] . В ході проведення перевірки було встановлено, що 06.06.2024 заявниця звернулась до поліції та повідомила про те, що в месенжері Фейсбук їй написала невідома особа та запропонувала оформити кредит, дана пропозиція її зацікавила та вона розпочала спілкування з вказаною особою, в ході якого вказана особа оформила на неї кредит. У зверненні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України). Відповідно до положень ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Згідно вимог ст.ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник Договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Порядок укладення Договору в електронній формі визначений положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Так, у відповідності до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). З наведеного вбачається, що відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття, передує ідентифікація в системі. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію (ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію»). Як зазначено у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», фізична особа (споживач) послуг у сфері електронної комерції повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. З аналізу положень п. 6, 12 ч. 1 ст. 3, ст. 11, 12, ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» суд приходить до висновку, що клієнт має бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Зазначена в даній нормі права вимога щодо ідентифікації клієнта має відбуватись у такий спосіб, який беззаперечно підтверджуватиме, що це є саме ця особа. Тому, чи виконано дана вимога чи ні, суду слід оцінити, чи відсутні сумніви, що такий Договір був укладений з позивачем, якщо відповідачем, на підтвердження зазначеної обставини, надані докази фотографії позивача та відправка одноразового ідентифікатора на номер телефону. Матеріали справи не містять даних про те, що особа позивача була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Направлення одноразового ідентифікатора на засіб зв`язку, причому, відповідачем так і не було зазначено та не доведено на який саме номер телефону або інший засіб зв`язку направлявся ідентифікатор, та наявності інших персональних даних не може вважатись належною ідентифікацією особи, оскільки докази того, що засіб зв`язку, на який направлявся ідентифікатор, належить саме [PERSON] на момент видачі кредиту відсутні. Представником відповідача до відзиву не долучена і заявка від [PERSON] на отримання кредиту, отже відомості які саме дані, ким та коли вводились з метою отримання кредиту у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відсутні. Представником відповідача не надано будь-яких достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження факту видачі позивачу, згідно умов оскаржуваного правочину, кредитних грошових коштів на загальну суму 7000 грн., із зазначенням номера банківської картки, рахунку чи електронного гаманця отримувача коштів, що надало б можливість ідентифікувати особу позичальника та спростувати твердження [PERSON] щодо не отримання нею грошових коштів. Натомість, за інформацією ПАТ «БАНК ВОСТОК», який є емітентом картки № [NUMBER] , що зазначена у договорі та на яку перераховані кошти, [PERSON] не є клієнтом банку. Інформація підтверджує, що кошти за кредитним договором № 1405- 2906 позивач не отримувала. Представником відповідача у судовому засіданні зазначено, що відповідач не перевіряє належність платіжного засобу позичальнику, картка перевіряється тільки щодо її активності. Однак, відповідно до п. 3.4 Договору за результатами наданої Позичальником інформації, Кредитодавець здійснює перевірку дійсності та достовірності зазначених Позичальником особистих даних, у тому числі не обмежуючись проводить автентифікацію банківської платіжної картки та /або банківського рахунку Позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем. Позичальник зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки та /або банківського рахунку, що належить особисто йому, для можливого належного виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань за цим Договором. Якщо Позичальник надав для перерахування суми ЕКредиту реквізити банківської платіжної картки та/або банківського рахунку, що належать третій особі, Позичальник підтверджує передачу майнових прав на отримання грошових коштів такій третій особі. При цьому решта прав та обов`язків за цим договором залишається за Позичальником Така третя особа не є вигодонабувачем за цим Договором. Вигоду за кредитним договором набуває виключно Позичальник. Після прийняття Кредитодавцем рішення про можливість укладення цього Договору у Особистому кабінеті стає доступним введення Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу споживача або обрання збережених реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з використанням яких на рахунок Позичальника будуть зараховані грошові кошти, надані у Кредит за цим Договором. Далі Позичальник здійснює відповідні дії в Особистому кабінеті - зазначений порядок дій. Отже зазначені пункти договору передбачають попередню перевірку, ще до укладення договору, платіжного засобу позичальника, отже суд оцінює критично твердження представника відповідача щодо не проведення перевірки належності платіжного засобу. Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що саме позивачка будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме [PERSON] цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме позивачки у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, відсутні докази отримання саме позивачкою коштів згідно з оспорюваним кредитним договором, тому наявні достатні праві підстави для судового захисту прав та інтересів позивачки. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 29.05.2024 № 545/1750/21 та залишив Постанову апеляційного суду про визнання кредитного договору недійсним без змін. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1 211, 20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved