Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

06.12.2024 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилалася на те, що 11.01.2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції між нею [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №12. Після укладення шлюбу вона взяла собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох доньок: повнолітню [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя\~спочатку складалося\~добре,\~але з\~часом вони\~втратили почуття\~любові один\~до одного.\~Спільне життя\~з Відповідачем\~не склалося\~через відсутність\~взаєморозуміння,\~розходження поглядів\~на сімейні\~відносини,\~сімейні обов`язки\~та сімейні\~цінності.\~З часом\~вони стали\~зовсім чужими\~людьми.\~Фактично з\~2021\~року припинили\~сімейні відносини\~та мешкають\~окремо один\~від одного,\~не ведуть\~спільного господарства\~та не\~підтримують подружніх\~стосунків.Надалі вона\~не має\~змоги та\~бажання проживати\~з Відповідачем\~таким формальним\~подружнім життям.\~Тому,\~прийшла до\~переконання,\~що такий\~шлюб потрібно\~розірвати,\~оскільки цей\~шлюб суперечить\~її інтересам.\~На примирення\~не згодна.Розірвати шлюб з відповідачем у позасудовому порядку через органи ДРАЦС не вбачається можливим, оскільки мають неповнолітню дитину. Прохала розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 11.01.2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції, актовий запис №12; судовий збір не стягувати з відповідача. 10.12.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті в судове засідання з викликом сторін. 05.02.2025 року в судове засідання позивач не з`явилася, разом з позовом подала заяву про розгляд справи без її участі. 05.02.2025 року в судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, поштове повідомлення повернуто до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, відзив на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Відповідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] в м. Луганськ народилася позивач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 11.06.2004 року. [INFO] в м. Краснотурінськ Свердловської області народився відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 23.05.2000 року, та відповіддю №952322 від 09.12.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру. 11.01.2003 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №12, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.01.2003 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: повнолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.08.2005 року, та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.12.2015 року. Позивач посилається на те, що подружнє життя\~спочатку складалося\~добре,\~але з\~часом вони\~втратили почуття\~любові один\~до одного.\~Спільне життя\~з Відповідачем\~не склалося\~через відсутність\~взаєморозуміння,\~розходження поглядів\~на сімейні\~відносини,\~сімейні обов`язки\~та сімейні\~цінності.\~З часом\~вони стали\~зовсім чужими\~людьми.\~Фактично з\~2021\~року припинили\~сімейні відносини\~та мешкають\~окремо один\~від одного,\~не ведуть\~спільного господарства\~та не\~підтримують подружніх\~стосунків.Надалі вона\~не має\~змоги та\~бажання проживати\~з Відповідачем\~таким формальним\~подружнім життям.\~Тому,\~прийшла до\~переконання,\~що такий\~шлюб потрібно\~розірвати,\~оскільки цей\~шлюб суперечить\~її інтересам.\~На примирення\~не згодна.Розірвати шлюб з відповідачем у позасудовому порядку через органи ДРАЦС не вбачається можливим, оскільки мають неповнолітню дитину. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2,3 ст.115 СК України рішення суду\~про розірвання\~шлюбу після\~набрання ним\~законної сили\~надсилається судом\~до органу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану за\~місцем ухвалення\~рішення для\~внесення відомостей\~до Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян та\~проставлення відмітки\~в актовому\~записі про\~шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 11.01.2003 року, мають двох спільних дітей: повнолітню [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , сімейні відносини між ними фактично припинені з 2021 року, мешкають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. А тому суд вважає, що шлюб має бути розірвано, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Так як позивач не заявляла вимоги щодо розподілу судових витрат, то суд, враховуючи принцип диспозитивності, під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Outcome: approved