Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

13.01.2025 адвокат Дячук Н.В. звернулася через «Електронний суд» з заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт постійного проживання заявника [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилається на те, що [PERSON] є її братом. За життя брат не був одружений, на час смерті заявник проживала з ним так як, він хворів і потребував допомоги. Заявник була зареєстрована за іншою адресою але проживала з братом в одній квартирі. При зверненні до нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку тим, що нею не подано вчасно заяву про прийняття спадщини та не підтверджено належним чином факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просила встановити факт її постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме 6 березня 2020 року. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2025 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримала з підстав, викладених у ній, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Фастівської міської ради в судове засідання не з`явилися, через систему «Електроннний суд» надали клопотання про розгляд справи за відсутності представника, а також зазначили, що не заперечують проти задоволення вимог заяви. Заслухавши заявника, представника заявника, свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Таким чином, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області від 10.03.2020 року [PERSON] помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Постановою [PERSON] , державним нотаріусом Другої фастівської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована на території [ADDRESS] , земельну ділянку площею 2,7762 гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області після смерті її брата [PERSON] , померлого [INFO] . Відмова обґрунтована тим, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з пропуском строку подачі заяви для прийняття спадщини. Як зазначила заявниця, на час смерті [PERSON] вона постійно проживала разом з ним за однією адресою та здійснювала за ним догляд у зв`язку з його тяжким захворюванням (Цироз печінки) у квартирі [ADDRESS] , тому вважала себе такою, що спадщину прийняла. На даний час вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки вони з братом були зареєстровані за різними адресами, тому звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] вказала, що дійсно [PERSON] проживала та доглядала свого брата [PERSON] за місцем проживання останього. \~ \~ \~ \~Згідно Акту складеного мешканцями будинку [ADDRESS] рідна сестра померлого [PERSON] дійсно постійно проживала зі спадкодавцем без реєстрації станом на 06.03.2020 року за адресою: квартира [ADDRESS] . Таким чином, факт постійного проживання заявниці [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього [INFO] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задоволити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218,1268,1269,1270 ЦК України,

Outcome: approved