Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. У листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив усиновити неповнолітню [PERSON] , [INFO] , а також внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначає, що 01.09.2018 року він зареєстрував шлюб з заінтересованою особою по справі [PERSON] , після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище ? « [INFO] ». Від попереднього шлюбу [PERSON] має неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Увесь час від реєстрації шлюбу дитина проживає разом із заявником та матір`ю, спільних дітей подружжя не має. Заявник зазначає, що на момент знайомства з нинішньою дружиною, дитині виповнилося 11 років, вона знала свого біологічного батька, однак не спілкувалася з ним і не спілкується по сьогоднішній день. Між заявником та дитиною склалися добрі стосунки, і через невеликий проміжок часу [PERSON] почала вважати його батьком. В свою чергу, батько дитини - [PERSON] , починаючи з 2015 року, перебуває у розшуку, оскільки не сплачує аліменти на утримання дитини. Жодного разу за час спільного проживання дитини в сім`ї заявника біологічний батько неповнолітньої дитини не поцікавився її життям, не виходив з нею на зв`язок, не приймав жодної участі у її вихованні, внаслідок чого рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно своєї дитини - [PERSON] . Заявник зазначає, що замінив [PERSON] батька, брав активну участь у її вихованні та навчанні, ставиться до неї, як до власної доньки. Крім того, заявник зазначає, що являється військовослужбовцем, має достатнє грошове утримання, разом з дружиною вони створили повноцінну та благополучну сім`ю, в якій виховується дитини. Таким чином, задля того, щоб дитина зростала в атмосфері любові та взаємоповаги, відчувала себе повноправним членом родини, [PERSON] створив всі необхідні умови для нормального розвитку дитини, тому, діючи в її інтересах, вирішив усиновити [PERSON] . Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року заяву залишено без руху (а.с. 37). Ухвалою суду 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі (а.с. 92). В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, надав пояснення, у яких звернув увагу на те, що усиновлення дитини буде відповідати якнайкращим її інтересам, оскільки дитина фактично не знає свого батька, біологічний батько жодним чином протягом тривалого часу не цікавиться життя своєї дитини, не вживає жодних заходів для її навчання, виховання, утримання тощо. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, також вважає, що усиновлення її дитини [PERSON] відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, яка і так вважає його своїм батьком. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради під час судового засідання зазначила, що усиновлення заявником неповнолітньої [PERSON] відповідає інтересам дитини, при складенні висновку органу опіки та піклування у повноважної комісії не виникло сумніву в доцільності такого усиновлення, як і не виявлено жодних перешкод для усиновлення дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини справи. У відповідності до поданої копії свідоцтва про народження [PERSON] , остання народилася [INFO] , батьками дитини значаться: [PERSON] , бер [PERSON] (а.с. 60). 01 вересня 2019 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що видане свідоцтво Серії [NUMBER] (а.с. 50). Заявник, його дружина та неповнолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 49, 64,68), фактично сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43-45). За місцем фактичного проживання службою у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради проведено акт обстеження, в ході якого встановлено, що заявником створені всі належні та необхідні умови для життя, навчання та розвитку дитини (а.с. 82). [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с. 56), позитивно характеризується за місцем служби (а.с. 57), отримує грошове забезпечення (а.с. 55), на утриманні має сина від попереднього шлюбу (а.с. 58), за станом здоров`я не має протипоказань для усиновлення (а.с. 52-54), до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 51). Заявник являється учасником бойових дій (а.с. 59), у власності має нерухоме майно, що розташоване на території Миколаївської сільської ради. Біологічний батько дитини - [PERSON] , рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2024 року позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 70-72). Мати дитини - [PERSON] проти усиновлення [PERSON] її дочки [PERSON] , - не заперечує, на підтвердження чого нею було складено відповідну заяву, посвідчену державним нотаріусом Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Островерховою О.А., зареєстровану в реєстрі за № 1-568 (а.с. 69). 19 листопада 2024 року виконавчим комітетом Новомосковської міської ради постановлено висновок про доцільність усиновлення неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та відповідність такого усиновлення інтересам дитини (а.с. 84-86). Правовідносини щодо усиновлення дитини врегульовані наступними нормами закону. У відповідності до ч.1 ст. 313 ЦПК України суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов`язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за необхідне допитати. Відповідно до вимог ст.207 СК України усиновлення є прийняттям усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснюється на підставі рішення суду, крім випадків передбачених вимогами ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. В силу вимог ч.1, ч.3 ст.211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 213 СК України переважне право на усиновлення дитини має подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 224 СК України, суд постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа вже опікується дитиною; 4) особу дитини та стан її здоров`я; 5) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. В силу вимог ст. 218 СК для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. В судовому засідання [PERSON] надала свою згоду на усиновлення, а також пояснила, що бажає бути усиновленою [PERSON] , якого вважає своїм батьком, бажає змінити прізвище та по-батькові. За положеннями ч. 2 ст. 224 СК України при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Принцип 6 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН проголошує, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли є можливість, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові й моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. На суспільство і на органи публічної влади повинен покладатися обов`язок здійснювати особливе турбування про дітей, немаючих сім`ї та про дітей немаючих достатніх засобів до існування. Статтею 20 вказаної Конвенції відзначено, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав « від 30.03.2007 року за №3, суд вирішуючи заяву по суті, зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.1-3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Судом встановлено, що заявник здатний і має можливість забезпечити належний рівень виховання та утримання дитини [PERSON] , забезпечити реалізацію її законних прав та інтересів, стабільні та гармонійні умови для життя дитини в повній сім`ї. Згідно вимог ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що для усиновлення додержані усі вимоги діючого законодавства України, підстав для відмови у задоволені заяви про усиновлення дитини, яка висловила свою думку щодо свого бажання бути усиновленими і повноважному представнику органу опіки та піклування, у суду, - не встановлено, а тому заява про усиновлення відповідає правам та інтересам дитини і підлягає задоволенню. За нормами ст. 229 Сімейного кодексу України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявник відповідає всім вимогам, встановленим ст. 211 Сімейного Кодексу України, тому в інтересах неповнолітньої бер вено [PERSON] , [INFO] , статус якої дозволяє бути усиновленою, вважає за необхідне дозволити [PERSON] бути усиновлювачем. Відповідно до ст. 231 СК України за заявою усиновителя суд вносить зміни до актових записів про народження дітей, в судовому засіданні заявлено про внесення змін до прізвища та по батькові дитини, та відомостей про її батька. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників).

Outcome: approved