Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 05 лютого 1998 року по 08 листопада 2021 рік, він працював на виробничому структурному підрозділі шахта «Степова» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті. Під час виконання покладених обов`язків, 15 липня 2021 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку від 26 липня 2021 року. 08.11.2021 року він був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі за станом здоров`я. Згідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії йому було первинно встановлено 65% втрати працездатності та визнано особою з інвалідністю другої групи з 04.11.2021 року. При повторному огляді, на МСЕК йому було змінено групу інвалідності, та визнано особою з інвалідністю 3-ї групи з 05 грудня 2022 року, та визначено втрату професійної працездатності - 40%. 05 грудня 2023 року при огляді МСЕК йому було встановлено третю групу інвалідності та визначено 50% втрати професійної працездатності з 01.12.2023 року. Фактично він є інвалідом третьої групи з обмеженням здійснювати повноцінно будь-які роботи та спричинена травма суттєво вплинула на його життя. З моменту травмування, він тривалий час знаходився на лікарняному та проходив лікування. Внаслідок отриманої травми, йому пошкоджено здоров`я та встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій, садна м`яких тканин голови, закритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням. Забій правої ступні. Таким чином, існують підстави для відшкодування моральної шкоди. Завдану моральну шкоду він оцінює в сумі 150 000,00 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, після отриманої травми на виробництві в сумі 150 000,00 грн. Представником відповідача у справі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Гордєєвою О.В. було подано відзив на позовну заяву, в якому вона прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Також прохала суд у випадку встановлення наявності моральної шкоди у позивача, зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 50 000,00 грн., що буде відповідати принципам розумності. В обґрунтування відзиву зазначила, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» з 05.02.1998 року, з 28.11.2017 року звільнений згідно п.2 ст.40 КЗпПУ (у зв`язку із невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я). 22.07.2021 року складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 15.07.2021 року о 15:45 год., згідно п.8 якого «Особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці: [PERSON] електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля №4 ВСП «ШУ ПЕРШОТРАВЕНСЬКЕ» ПРАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ». Порушення вимог - п. 2.3 «інструкції №6 з охорони праці для електрослюсаря підземного». За результатами первинного огляду МСЕК позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності, та 2 група інвалідності, згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №064109 від 04.11.2021 року (дата переогляду 10.11.2022 року). За результатами огляду МСЕК позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності, та 3 група інвалідності, згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №122411 від 05.12.2023 року (безстроково). Тобто, вбачається зменшення відсотку втрати професійної працездатності з 65% до 50% та покращення стану здоров`я позивача, 50% втрати проф. працездатності встановлено безстроково, отже спеціалістами МСЕК вбачається стабільність стану здоров`я позивача без погіршень у майбутньому. Вважає, позивачем не додано жодного доказу, який би підтверджував факт завдання йому моральної шкоди (наявність тих скарг на негативні психологічні прояви, які описує Позивач у позовній заяві) діяннями відповідача, доказ вини та причинно-наслідкового зв`язку між діянням відповідача та негативними змінами у житті позивача. Крім того, позивач, укладаючи з відповідачем трудовий договір, був повідомлений про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці, можливі негативні наслідки цих умов праці на стан його здоров`я та пов`язані з цими умовами праці пільги та компенсації. Позивач свідомо працював в шкідливих, важких та небезпечних умовах праці. Також щорічно проходив періодичний медичний огляд, і був усвідомлений про стан свого здоров`я. Позивач також мав можливість припинити трудовий договір, однак продовжував працювати в шкідливих та небезпечних умовах, тобто свідомо йшов на ризик для свого здоров`я за для отримання пов`язаних з цим пільг та компенсацій: підвищеного заробітку, скороченого робочого дня, додаткових відпусток, пільгового стажу на пенсію тощо. Таким чином сама важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача - не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди по професійному захворюванні чи іншому ушкодженні здоров`я працівника при виконанні ним трудових обов`язків. Натомість, людський фактор, а саме - невиконання працівниками вимог законодавства з охорони праці та технологічних норм при здійсненні їх трудових обов`язків призвело до травмування позивача. Підставою для відшкодування працівнику моральної шкоди є наявність факту порушення його прав. Сама по собі робота у шкідливих та небезпечних умовах не порушує прав працівника. Натомість у разі ушкодження здоров`я внаслідок незабезпечення роботодавцем безпечних умов праці наявність порушення роботодавцем прав працівника є очевидною. Актом розслідування не встановлено будь-якої вини роботодавця у цьому нещасному випадку (недосконалість технологічного процесу, тривала дія шкідливих факторів тощо). Оскільки факту порушення роботодавцем прав позивача не встановлено, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. У судове засідання представник відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Гордєєва О.В. не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала та прохала суд відмовити у їх задоволенні. Також прохала суд врахувати вину позивача встановлену актом розслідування при визначенні суми відшкодування моральної шкоди та стягнути таку суму із урахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. Позивачем [PERSON] було подано суду відповідь на відзив, в якому він прохав суд задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що він не погоджується з викладеними обставинами справи, що зазначає відповідач в частині визначення вини роботодавця та робітника. У акті по формі Н1 від 26.07.2021 року зазначені обставини, за яких стався нещасний випадок. Самі обставини при яких стався нещасний випадок не є доказом та визначенням ступеню вини роботодавця чи робітника. Винність особи встановлюється комісією з охорони праці. Звертає увагу суду, що роботодавцем порушені вимого трудового законодавства щодо встановлення графіку та часу роботи під землею. У п.4 «обставини, за яких стався нещасний випадок» зазначено що після закінчення першої зміни, він був залишений на другу зміну для закінчення виданого наряду. Протягом дванадцяти годин він знаходився під землею, не маючи часу на відпочинок, без сну та їжі. Умови праці в дві зміни, роботодавцем не забезпечені. Під час виконання покладених обов`язків з ним стався нещасний випадок на виробництві. Отримана травма, пов`язана з виконанням трудових обов`язків. Згідно акту розслідування нещасного випадку від 26 липня 2021 року що стався на підприємстві, йому - встановлено первинно 65% втрати працездатності по трудовому каліцтву та друга група інвалідності з 04 листопада 2021 року. Він, виконував покладені на нього обов`язки за розпорядженням відповідальних осіб. Невиконання вимог інструкції, щодо обов`язку переконатися в безпечному стані робочого місця, шляхом перевірки шлангу за 20-25 метрів вище 151 лави. Були обставини демонтажу трубопроводу стисненого повітря. Злагодженість роботи робітників, залучених до виконання роботі по демонтажу покладається саме на роботодавця. Шкода спричинена при травмуванні, відсоток втрати визначено первинно 65% та підлягає відшкодуванню в розмірі на час первинно встановлення МСЄК втрати працездатності. Саме з цього часу є значне погіршення стану здоров`я та моральні страждання, щодо неможливості продовжувати сталий уклад життя. Його моральні страждання почались та продовжуються саме з значного погіршення умов життя, первинного встановлення втрати працездатності, подальше поновлення здоров`я, це робота його та лікарів. Його не задовольняє стан його здоров`я та статус інваліда, він прикладає достатньо зусиль щоб повернутись до нормального динамічного стану життя, своїх звичок та вимушений опанувати нові навички професійні та з обмеженням часу своєї працездатності не вдається справлятись. Зміни настрою від болю та як наслідок зміна запланованого дратують його та обмежують життя людини, якій 45 років. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також, представником відповідача подані клопотання: - про визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання; - про витребування додаткових доказів. Як передбачено частинами 4, 5 статті 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Згідно пункту 2 частини 1 статті 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є зокрема з`ясування заперечень проти позовних вимог, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті. Розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження не суперечить положенням статті 274 ЦПК України, оскільки позовні вимоги виникають з трудових відносин, ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідач має можливість викласти свою позицію по справі у відзиві і заявити клопотання у письмовому вигляді. За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем додані до позовної заяви письмові докази, що підтверджують обставини, на які він посилається у позовній заяві, а саме його роботу на підприємстві відповідача у шкідливих умовах, встановлення йому висновком МСЕК втрати професійної працездатності внаслідок професійних захворювань. За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Позиція позивача по справі детально викладена у позовній заяві, зокрема позивачем зроблений докладний опис негативних змін у його житті, спричинених ушкодженням здоров`я, тому немає необхідності обов`язкової явки позивача у судове засідання. Представник відповідача просить витребувати додаткові докази, а саме: розрахунок розміру моральної шкоди, яка заявлена до відшкодування; документи, що свідчать про виконання вимог індивідуальної програми реабілітації. Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Зазначений висновок стосувався визначення періоду виникнення у потерпілого права на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, момент виникнення права на відшкодування моральної шкоди мав значення для визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування (за рахунок Фонду чи за рахунок роботодавця). Наявність довідки про результати повторного огляду свідчить про наявність первісної довідки, оскільки за загальним правилом переогляд проводиться щорічно. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 185/10591/21. Таким чином факт встановлення позивачу стійкої втрати працездатності висновком МСЕК вже є підставою для відшкодування йому моральної шкоди. За наявності повторної довідки МСЕК немає необхідності у витребуванні первинної довідки. Законодавством не покладено на позивача обов`язок надавати розрахунок розміру моральної шкоди. Виконання позивачем вимог індивідуальної програми реабілітації не стосується предмету позову. Тому витребування додаткових доказів є недоцільним. Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотань представника відповідача про витребування додаткових доказів, а також про визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та обставини. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] працював на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 05 лютого 1998 року. 08 листопада 2021 року [PERSON] був звільнений, у зв`язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі за станом здоров`я за п.2 ст.40 КЗпП України. 26.07.2021 року директором ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Хавренковим Р.В. затверджений акт форми Н-1 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), що стався (сталося/сталася) 15 липня 2021 року о 15 год. 45 хв. з [PERSON] , який працював на посаді електрослюсаря підземного шахти «Степова» ВСП «ШУ Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Як вбачається зі змісту зазначеного акту, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з позивачем [PERSON] , а саме: під час виконання трудових обов`язків [PERSON] перебуваючи на 153 збірному штреку шахти «Степова» 15.07.2021 року ВСП «ШУ Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», о 15 год. 45 хв. Самарцев звільнив рукав високого тиску з-під трубопроводу стисненого повітря. При цьому секція демонтованого трубопроводу змістилася та вивільнила анкер анкерного кріплення, який був заведений під трубопровід. Анкер вийшов із зачеплення з трубою, повернувся та вдарив [PERSON] по лівій нозі, у результаті чого він отримав травму. Діагноз встановлений закладом охорони здоров`я: перелом кісток лівої гомілки. Також з акту вбачається, що особою, яка порушила законодавство про охорону праці є [PERSON] . Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12 ААА №064109 від 04.11.2021 року, [PERSON] первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та ІІ групу інвалідності з 04.11.2021 року. Довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №171236 від 05.12.2022 року [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 01.12.2023 року. Довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12 ААА №065382 від 01.12.2022 року підтверджується, що [PERSON] повторно встановлено 40% втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва з 10.11.2022 року, та ІІІ групу інвалідності. Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12 ААА №122411 від 05.12.2023 року, [PERSON] повторно встановлено 50% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва з 01.12.2023 року та ІІІ групу інвалідності. Згідно довідки до акту огляду МСЕК Серії 12 ААГ №547713 від 05.12.2023 року, [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок трудового каліцтва. Визначено легку роботу без тривалих статико-динамічних навантажень. Також рекомендоване медикаментозне лікування у травматолога, невропатолога, санаторно-курортне лікування у санаторіях травматологічного профілю. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №122477 від 10.12.2024 року, [PERSON] повторно встановлено 50% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва з 01.12.2024 року, та ІІІ групу інвалідності. У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. В даному випадку трудове каліцтво пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями відповідача, який вважає не доведеним, факт заподіяння моральної шкоди, так як не надано відповідних медичних документів та не встановлено зміни у психічному стані, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок трудового каліцтва на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Таким чином, при визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер отриманої травми та її наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Під час визначення розміру моральної шкоди суд враховує й вину позивача у нещасному випадку. За таких обставин, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) грн., а в іншій частині відмовити. Інші доводи відповідача фактично зводяться до суб`єктивної оцінки доказів та не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позову. Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 23 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21, якщо моральну шкоду завдано професійним захворюванням, яке виникло до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою (один відсоток розміру задоволених позовних вимог, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). На підставі викладеного,

Outcome: partial