Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - позивач) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 103277 грн. та судові витрати у розмірі 3028 грн. судовий збір. Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу позивач посилається на те, що він набув право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка відбулась з вини відповідача, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із тим, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при подачі позову заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою: реєстрації його місця проживання: [ADDRESS] , які були повернути органом поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання», за адресою проживання: [ADDRESS] , за адресою проживання: [ADDRESS] , які були повернути органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою шляхом публікування оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, враховуючи наступне. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 8594574, забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 2101 номерний знак [NUMBER] (а.с. 7) 14.07.2021 року о 03:15 год. у м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців, 29-Б, відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю забезпеченого ТЗ ВАЗ 2101, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та ТЗ Hyundai, д.н. [NUMBER] , ТЗ Toyota, д.н. [NUMBER] ., за наслідками дородньо-транспортної пригоди автомобілі Hyundai та Toyota, отримали пошкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2021 у справі № 643/15981/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Судом у справі № 643/15981/21 встановлено, [PERSON] , 14.07.2021 року о 03 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, д.н. [NUMBER] в м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців, 29-Б, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль Hyndai, та автомобіль Toyota, , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальну шкоду. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм вимог п. 12.1 ПДР України. Крім того, [PERSON] , 14.07.2021 року о 03 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, в м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців, 29-Б, став учасником ДТП, після чого з невідомих причини залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10а) ПДР України. Враховуючи наявність Полісу, страхова компанія АТ «СК «ІНГО», в якій застраховано пошкоджений ТЗ Toyota, д.н. [NUMBER] за договором №250520304.20 добровільного страхування, звернулась до АТ «СГ «ТАС» (приватне) з претензією на суму 105 777,00 грн. про страхове відшкодування з наданням всіх необхідних документів. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota, д.н. [NUMBER] проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ від 15.07.2021 та отримано рахунок на оплату №М000000830 від 15.07.2021, відповідно до якого вартість ремонту Toyota, д.н. [NUMBER] склала 105 777,00 грн. (а.с.28-30) АТ «СК «ІНГО» склало страховий акт № 4264008 від 24.09.2021 року, відповідно до якого та акту взаємозаліку (узгодження) виплат страхового відшкодування і страхових платежів №94 від 25.09.2021 року, 25.09.2021 року провела взаємозалік по виплаті страхового відшкодування. Внаслідок цього Позивачем, на підставі зібраних документів складено Страховий акт № 35903/42/921 від 21.12.2021 року на суму 103 277,00 грн., яка була виплачена в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією № 238823 від 29.12.2021 року. (а.с.43-47) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Однак, відповідачем не було надано належних доказів щодо відсутності його вини у вчиненні ДТП, натомість Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2021 у справі № 643/15981/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення що спричинило пошкодження транспортних засобів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 16, 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин Страховик після\~здійснення страхової\~виплати має\~право подати\~регресний позов\~ до водія який після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишила місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому у Законі № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право регресу до завдавача шкоди на суму, встановлюються у розмірі суми страхової (регламентної) виплати та фактичних витрат, понесених страховиком у зв`язку з її здійсненням. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Позивач виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПрАТ «СГ «ТАС» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 103277 гривень, що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем на користь потерпілої особи за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню у порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом у постанові від 03 вересня 2018 року Справа № 464/1937/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70). Станом на час розгляду судом справи відповідачем відшкодування сплаченої позивачем суми не відбулося. Відтак, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі та сума виплаченого позивачем страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved