Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 05.12.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову посилається на те, що 13.02.2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» договір позики №79742847, підписав його електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на його номер мобільного телефону. Відповідно до умов договору отримав грошові кошти в розмірі 10000 грн на погоджений умовами договору строк - 15 днів шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок та зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики, фіксована процентна ставка базова 2,5 % в день. Свої зобов`язання ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» виконало, перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок позичальника, а відповідач вчасно їх не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики №79742847від 13.02.2024 року в розмірі 36250 грн. На підставі договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передало для ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників вказаних у Реєстрі Боржників. Відповідно до Реєстру боржників №25 від 20.06.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 26250 грн, з яких 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26250 грн - сума заборгованості за відсотками. З часу отримання права вимоги до відповідача штрафні санкції позивачем не нараховувалися. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутність представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». На адресу суду повернуто поштове відправлення з довідкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», вважається повідомленим в установленому порядку. В судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 05 грудня 2024 року справа надійшла до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. 06.12.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.01.2025, яке відкладено на 04.02.2025 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про отримання ним судової повістки. 04.02.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Між сторонами виникли правовідносини за договором позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 13.02.2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» договір позики №79742847 (з фіксованою процентною ставкою),\~за умовами якого\~Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплачувати проценти відповідно, до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах, тобото Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позикики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Умовами договору позики передбачено, що сума позики - 10000 грн, строк позики - 15 днів, дата надання позики - 13.02.2024 року, дата повернення позики - 27.02.2024 року, базова процентна ставка за день користування позикою (застосовується у відповідності до умов програми лояльності протягом первісного строку кредитування) - 2,5%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 403312,1%, орієнтовна загальна вартість позики - 13750 грн. Згідно п. 3 Договору Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основоного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку №1 до договору, який є його невідємною частиною. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 29 Договору позики «Юридичні адреси та реквізити сторін». Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився за посиланням https://mycredit.ua/uа/documents-icense/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послугами, що передбачена ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування», ст 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі, (п.п. 5.3. п. 5 Договору позики). Згідно п. 28 Договору всі інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, 28.07.2021 року додаткову угоду № 2 до нього, 20.06.2024 року додаткову угоду №29 до нього, відповідно до яких до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №79742847. Згідно п. 1.1 Договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату з процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників №25 від 20.06.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передало, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр Боржників №25, після чого отримало право вимоги заборгованості від боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №25 від 20.06.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36250 грн, з яких 10000 грн - сума заборгованості за тілом позики, 26250 грн - сума заборгованості за відсотками. Свої зобов`язання за договором позики №79742847 від 13.02.2024 року відповідач не виконував неналежним чином, внаслідок цього утворилась заборгованість, що згідно розрахунку заборгованості за період з 20.06.2024 року по 31.10.2024 року становить 26250 грн. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини першоїстатті 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбаченихстаттею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зістаттею 514 цього Кодексудо нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за змістомстатті 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на таке. Відповідач [PERSON] 13.02.2024 року уклав договір позики з первісним кредитором, за яким отримавав грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, користувався ними, однак у строки встановлені договором їх не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Судом також встановлено, що відповідно до умов договору позики №79742847 (з фіксованою процентною ставкою) від 13.02.2024 року, сторонами узгоджено суму позики, строк на який надаються кошти, порядок їх повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування. Право вимоги за вказаним договором відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» . Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Після підписання договору позики у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманих коштів та сплати відповідної плати за користування ними. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. В той же час суд вважає, що позивач неправильно здійснив нарахування процентів за користування кредитними коштами за договором позики №79742847 від 13.02.2024 року. З наданого суду розрахунку заборгованості за договором позики №79742847 від 13.02.2024 року за період з 20.06.2024 року по 31.10.2024 року розмір заборгованості складає 36250 грн, з яких 10000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 26250 - сума заборгованості за процентами. Згідно умов договору позики №79742847 від 13.02.2024 року позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») в сумі 10000 грн, на погоджених умовами договору строк - 15 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики 27.02.2024 року, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики Окрім цього, згідно п.2 договору: параметри та умови позики, параметри і графік повернення позики та сплати процентів, сума позики становить - 10000 грн, строк позики - 15 днів, процентна ставка (базова) за день користування позикою 2,5% (фіксована) денна процентна ставка за день, (застосовується у відповідності до умов програми лояльності протягом первісного строку кредитування), 2,70%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % не застосовуюєся в період воєнного стану у період існування такого обмеження) орієнтовна реальна річна процентна ставка - 403312,1%, орієнтовна загальна вартість позики - 13780 грн. Вказане узгоджується також з додатком №1 до договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №79742847 від 13.02.2024 року - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Договором позики не передбачено нараховування процентів після закінчення строку кредитування. Окрім цього, доказів, що відбулася пролонгація такого строку суду не надано. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Враховуючи викладене, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики №79742847 від 13.02.2024 року не є доказом наявності у відповідача заборгованості по сплаті процентів після завершення строку дії договору позики. Суд зауважує, що відповідач не надав доказів на підтвердження погашення заборгованості за договором позики. За наведених обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики №79742847 від 13.02.2024 року у розмірі 13750 грн. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1148,52 грн (від 37,93% задоволених вимог 13750грн.:36250грн.х100%). На підставі ст.ст. 205, 207, 512, 514, 516, 526, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, ст.ст. 11,12,13 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: partial