Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2/4188017 від 29.07.2022 року у розмірі 68472 грн 49 к. та витрати, зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн 40 к. Свої вимоги мотивує тим, що 29.07.2022 року між акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 2/4188017. Банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності цільового характеру використання кредит в сумі 43062 грн 71 к. Строк користування кредитом з 29.07.2022 року до 28.07.2025 року (включно). Позичальник повертає кредит банку щомісячно, в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною) як день повернення кредиту. Кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за кредитним договором № 1/4188017 від 16.09.2021 року, відповідно до якого, позичальнику було видано кредит в сумі 55000,00 грн. Позичальник зобов`язаний сплачувати банку щомісячну процентну винагороду за користування кредитом у розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1292 грн 50 к. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №2/4188017 від 29.07.2022 року. 15.09.2023 року передача прав вимоги за кредитним договором відбулась до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком, згідно додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги. В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, станом на 05.08.2024 року у відповідачки утворилась загальна заборгованість за договором №2/4188017 від 29.07.2022 року у розмірі 68472 грн 49 к., яка складається з: строкової заборгованості 29679 грн 59 к.; простроченої заборгованості 13383 грн 12 к.; нарахованих відсотків 305 грн 03 к.; прострочених відсотків 7009 грн 75 к.; комісії 1292 грн 50 к.; простроченої комісії 16802 грн 50 к. Позивач направив відповідачці письмову вимогу (повідомлення), однак станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідачки погашена не була. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та нарахованих процентів, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідачки. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В судовому засіданні встановлено, що 29.07.2022 року відповідачка уклала з АТ «Креді Агріколь Банк» кредитний договір № 2/4188017 (а.с. 24-26). Вказаним договором передбачено, а саме: п. 1.1 Банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та цільового характеру використання кредит у сумі 43062 грн 71 к. Строк користування кредитом з 29.07.2022 року по 28.07.2025 року включно; п. 1.2 Кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за кредитним договором №1/4188017, укладеним між банком та позичальником 16.09.2021 року, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 55000,00 грн; п. 1.3 Позичальник зобов`язаний сплачувати банку: п.п. 1.3.1 Щомісячно процентну винагороду за користування кредитом (надалі проценти) у розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка). Проценти нараховуються і сплачуються у валюті кредиту; п.п. 1.3.2 Щомісячно комісійну винагороду (надалі комісія) за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1292 грн 50 к. Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касового обслуговування заборгованості за договором та надання консультаційно-інформаційних послуг, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентам, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через довідковий центр банку, інформування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо; п. 2.1 Надання кредиту здійснюється безготівково шляхом перерахування кредитних коштів в день видачі кредиту на рахунки заборгованості за договором, визначеного пунктом 1.2 договору, в сумі, визначеній п. 1.1 договору. Видача кредиту готівкою не передбачена. п. 2.2 Моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів на рахунки заборгованості за договором, визначеного п. 1.2 договору; п. 2.3 Моментом (днем) повного повернення кредиту вважається день зарахування на рахунок погашення заборгованості банку всієї суми кредиту, процентів, комісії (якщо передбачена), пені та інших можливих платежів, передбачених договором. п. 3.3.2 Позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за договором (заборгованість за кредитом, проценти, комісії, штрафи, пені тощо) в терміни та в порядку згідно умов договору та сплачувати банку нараховані проценти в розмірі, зазначеному у договорі. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит в сумі 43062 грн 71 к., що підтверджується копіями платіжних інструкцій № REF2996179 від 29.07.2022 року та виписки з особового рахунку за період з 29.07.2022 року по 15.09.2023 року (а.с. 14-15, 18-21). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором №2/4188017 від 29.07.2022 року утворилася заборгованість, яка згідно з наданими представником позивача розрахунками, станом на 15.09.2023 року складає 68472 грн 49 к., та складається з: строкової заборгованості 29679 грн 59 к.; простроченої заборгованості 13383 грн 12 к.; нарахованих відсотків 305 грн 03 к.; прострочених відсотків 7009 грн 75 к.; комісії 1292 грн 50 к.; простроченої комісії 16802 грн 50 к. (а.с. 31). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, який був підписаний відповідачкою 29.07.2022 року зазначені основні умови кредитування: сума кредиту - 43062 грн 71 к.; строк кредитування 36 місяців; мета отримання кредиту рефінансування кредитної заборгованості; процентна ставка, відсотків річних 15,00%, фіксована; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,35% (від початкової суми кредиту, за кредитним договором, на який спрямовується рефінансування, сплачується щомісячно в гривні); реальна річна процентна ставка, відсотків річних 90,68% (а.с. 16-17). За змістом статей 626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.\~ Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. Згідно ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України \~ за договором\~факторингу (фінансування\~під відступлення\~права грошової\~вимоги)\~одна сторона\~(фактор)\~передає або\~зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження другої\~сторони (клієнта)\~за плату\~(у\~будь-який\~передбачений договором\~спосіб),\~а клієнт\~відступає або\~зобов`язується\~відступити факторові\~своє право\~грошової вимоги\~до третьої\~особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №2/4188017 від 29.07.2022 року (а.с. 27-30), відповідно до умов якого: п. 2.1 Первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядки та строки, встановлені цим договором; п. 3.1 Право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог за зразком, наведеним в додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що міститься в додатку №4 до цього договору та зарахування коштів ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. 15.09.2023 року передача права вимоги за кредитним договором відбулась до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» з дати підписання додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 року, відповідного реєстру прав вимог №1 та оплати за відступлення права вимоги по договору № 4-2023 від 29.08.2023 року, що підтверджується платіжними інструкціями № 150 та № 4884 від 18.09.2023 року (а.с. 35-35 зв., 36-38). З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідачки було направлено письмове повідомлення від 15.09.2023 року про відступлення права вимоги за кредитним договором №2/4188017 від 29.07.2022 року та з вимогою\~погасити заборгованість у розмірі 68472 грн 49 к. (а.с. 22). Вказана вимога відповідачкою не виконана та заборгованість не сплачена. Між тим, судом критично оцінені доводи позивача щодо нарахування заборгованості по комісії у розмірі 1292 грн 50 к. та простроченої комісії у розмірі 16802 грн 50 к. з огляду на наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга\~статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Нікчемний правочин (частина друга\~статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Тлумачення частини першої\~статті 203 ЦК України\~свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в\~статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга\~статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша\~статті 634 ЦК України). Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладені оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). У справі встановлено, що відповідно до кредитного договору комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо «послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касового обслуговування заборгованості за договором та надання консультаційно-інформаційних послуг, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентам, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через довідковий центр банку, інформування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо». Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 29.07.2022 року зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,35% (від початкової суми кредиту, за кредитним договором, на який спрямовується рефінансування, сплачується щомісячно в гривні). Відповідно до договору кредиту щомісячна комісійна винагорода складає 1292 грн 50 к. Суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено остаточного (конкретного) переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вказаного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку відповідача щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 1292 грн 50 к. та простроченої комісії у розмірі 16802 грн 50 к. не підлягають задоволенню. Проте, враховуючи той факт, що відповідач не повертає кредити та нараховані проценти, а тому суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту в частині стягнення заборгованості в сумі 50377 грн 49 к., з яких: строкова заборгованість - 29679 грн 59 к.; прострочена заборгованість - 13383 грн 12 к.; нараховані відсотки 305 грн 03 к.; прострочені відсотки 7009 грн 75 к. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 2878 від 30.08.2024 року (а.с. 11), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422 грн 40 к., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1782 грн 24 к. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 50377 грн 49 к. х 2422 грн 40 к./68472 грн 49 к.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial