Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю. Позовна заява мотивована тим, що позивач являється цивільною дружиною покійного [PERSON] , який помер [INFO] . Так, з 2007 року по день смерті [PERSON] , він та позивач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] . За весь час спільного проживання вони мали почуття любові та поваги один до одного, спільний бюджет, вели спільне господарство, разом їздили на дачу, де висаджували дерева, збудували теплицю, душ та добудували веранду і кухню. В лікарському свідоцтві про смерть вказано, що смерть [PERSON] настала саме вдома позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на автомобіль та грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями. В зв`язку з цим, позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено через відсутність документів, які підтверджують належність позивача до кола спадкоємців за законом. З метою подальшої реалізації спадкового права та визнання спільною сумісною власністю легкового автомобіля придбаного за час спільного проживання однією сім`єю [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та просила: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 2007 року до дня смерті [PERSON] , а саме до [INFO] та визнати її спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] ; - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] легковий автомобіль марки (модель) ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований на імя [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та визначити ідеальну частку [PERSON] в праві спільної сумісної власності на такий автомобіль в розмірі 1/2. Ухвалою суду від 24.10.2024 рокузалучено до участі в справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від29.11.2024 року також залучено до участі в справі в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, проте її представник подала до суду заяву з проханням судове засідання проводити за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Судові витрати просила залишити за позивачем. Представник відповідача Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надіслала суду заяву, в якій повідомляє, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON] і не претендує на права чи майно, що є предметом розгляду. Цією заявою підтверджує про добровільну відмову від будь-яких претензій або заперечень стосовно рішення суду на користь позивача та погоджується з його вимогами. Також просила розглядати справу без її присутності. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. З відміток в паспортах громадянина України вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25.12.1987 року по теперішній час, а [PERSON] - [ADDRESS] , з 17.08.2011 року по день смерті (а.с. 13, 14, 106, 107). [PERSON] в зареєстрованому шлюбі на день смерті не перебував, а перший шлюб був розірваний ще 17.06.1994 року (а.с. 117-119). Згідно з довідкою ОСББ «Проспект Юності 23» від 04.06.2024 року позивач мешкаючи за адресою: [ADDRESS] , проживала разом однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу з серпня 2007 року по 28.01.2023 року. Разом брали участь в загальних зборах будинку, в зборах коштів на ремонт та обслуговування будинку та прибудинкової території. Ростислав [PERSON] проводив зварювальні роботи дверей в під`їзді. В 2017 році фарбував лавку під`їзду, в 2018 році брав активну участь в обрізці дерев прибудинкової території, в 2021 році вмонтовував домофон в двері під`їзду (а.с. 16). Також з довідки ГО «Садівничо-дачне товариство «Красне» № 133 від 01.06.2024 року [PERSON] є користувачем земельної ділянки № [NUMBER] , [NUMBER] в цьому товаристві. Разом зі своїм співмешканцем [PERSON] , 1956 р.н., приїзджали на машині в СДТ «Красне» кожного вихідного дня для вирощування садівництва та городництва з 2007 року по 2023 рік. За ці роки разом посадили багато фруктових дерев, ягідних кущів, також збудували тепличку, душ, пристроїли веранду і кухню (а.с. 17). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником з 30.08.2013 року бежевого автомобіля марки (моделі) ВАЗ 21104, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 54). З наданих позивачем документів вбачається, що остання у період з 2009 - 2013 р.р. та 2021 - 2024 р.р. була працевлаштована та отримувала заробітню плату (а.с. 34, 35). З протоколів ультразвукового дослідження, огляду лікарем, декларації про вибір лікаря від 02.10.2020 року, 06.06.2022 року, вбачається, що у всіх цих документах [PERSON] зазначав свою фактичну адресу проживання: [ADDRESS] (а.с. 18-21). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Вінниці (а.с. 15). У лікарському свідоцтві про смерть вказано, що він помер в [ADDRESS] (а.с. 22). Заповіту останній за життя не складав (а.с. 98). З матеріалів справи встановлено, що похованням займалась позивач за власні кошти, що підтверджується рахунком-замовлень, довідкою КП «ККП» (а.с. 23, 23 на звороті). Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. 24.07.2023 року заведено спадкову справу на майно померлого [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 36/2023 (а.с. 25). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 36/2020, 24.07.2023 року позивач [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 92). В цій заяві також вказані інші спадкоємці померлого, що також підтверджується численними витягами з реєстрів, (син [PERSON] , дочка [PERSON] , рідна сестра [PERSON] , рідна сестра [PERSON] ), які були вподальшому залучені судом до розгляду справи (а.с. 108-116, 120-122). Суд звертає увагу, що перелічені спадкоємці не зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадкового майна після смерті батька, брата, окрім позивача. Таким чином [PERSON] є єдиною особою, яка висловила бажання прийняти спадкове майно після померлого. З метою з`ясування кола спадкового майна, приватним нотаріусом встановлено наявність відкритих на ім`я померлого вкладів в АТ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк» (а.с. 104, 105). 13.05.2024 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовлено позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на легковий автомобіль марки (модель) ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER] та грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк» після смерті [PERSON] , в зв`язку з тим, що спадкоємцем не надані документи, які підтверджують право на спадкування за законом. [PERSON] не визначено законні підстави для спадкування (а.с. 27-28, 123, 130). З письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 06.02.2025 року, які є сусідами позивача вбачається, що вони бачили останню з її чоловіком [PERSON] щоденно, коли вони йшли разом з роботи, їздили разом на дачу, спільно вели домашнє господарство, разом відзначали свята, сім`я була дружня. Вони проживали разом більше 10 років (з 2007 року). Проаналізувавши матеріали справи суд дійшов переконання, що[PERSON] та [PERSON] з 2007 року до дня його смерті проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу.За життя останній заповіту не залишив, родичі-спадкоємці не виявили бажання прийняти спадкове майно. [PERSON] , як член сім`ї, прийняла спадщину на підставі спадщини за законом відповідно до ст. ст. 1261, 1264 ЦК України: «...у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини». Отже, на день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке йому належало, зокрема, на автомобіль та грошові вклади. Судом встановлено, що проживаючи однією сім`єю без шлюбу ними в цей період було придбано спірне майно - автомобільВАЗ 21104. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з вимогами сімейного законодавства сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц від 09 листопада 2020 року М757/8786/15-ц. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі N 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. За змістом ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п. 21 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає що заявлені позовні вимоги позивача в частині встановлення факту спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю є обґрунтованими, доведеними належними та допустимим доказами, не спростованими відповідачами, а тому вони підлягають задоволенню. З приводу вимоги про визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , то вона не підлягає до задоволення, оскількице не належить до компетенції суду. Саме нотаріус здійснює перевірку факту наявності підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, на підставі наданих ними документів. Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial