Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У жовтні 2024 року АТ «Кредобанк» за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 10.06.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір № CL316746, за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Дата погашення кредиту згідно з кредитним договором - 09.06.2026 року. Сума виданого кредиту - 499000 гривень, місячний платіж - 28387 грн, початкова відсоткова ставка - 39,49. У випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, а позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Позивач зазначає, що належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, тоді як позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 10 серпня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 804188,56 грн з яких: тіло кредиту 475678,57 грн, вiдсотки 328509,99 грн. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, проте дана вимога залишена відповідачем без реагування, борг не погашено. З метою захисту майнових прав АТ «Кредобанк» звернулося до суду з цим позовом, в якому просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № CL-316746 від 10 червня 2021 року у розмірі 804188,56 грн. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , просила у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. По-перше, позивачем не доведено факт укладання кредитного договору з відповідачем та його істотних умов, оскільки єдиним доказом чого може бути оригінал примірнику такого договору з усіма реквізитами, у тому числі підписами сторін. По-друге, позивачем не надано доказів надання відповідачу його примірнику оригіналу кредитного договору ні під час, ні після його укладення, у редакції, яка б забезпечувала його цілісність та незмінність. Отже, відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він не був фактично ознайомлений, і такий правочин згідно з ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» не є підставою виникнення обов`язків у відповідача як споживача кредитних послуг. По-третє, позивачем не доведено факту видачі кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим (основному боргу, відсоткам, які не були погоджені у письмовій формі). По-четверте, нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України, у тому числі ст. 1048 ЦК України, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» та заявленим самим позивачем у наданих копіях договорів та графіків платежів умовам кредитування, і є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин. Представник відповідача просив врахувати при вирішенні спору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Ухвалою суду від \~08 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року витребувано у Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» докази: - оригінал Кредитного договору № CL-316746 від 10 червня 2021 року; - оригінал Паспорту споживчого кредиту від 10 червня 2021 року; - оригінал Графіку платежів за Кредитним договором № CL-316746 від 10 червня 2021 року та розрахунку сукупної вартості кредиту. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. 14 січня 2025 року від позивача до суду надійшли докази, витребувані згідно з ухвалою від 18 листопада 2024 року. В судовому засіданні представник позивача Рудницький Юлій Ігорович позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Оганезов Олег Автанділович у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві. Просив у задоволенні позову відмовити, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2021 року між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-316746. Згідно з п. 1 Договору Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. У пункті 2 Договору визначено Індивідуальні умови кредитування: 2.1. Сума та валюта кредиту - 499000,00 грн; 2.2. Дата видачі кредиту (Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку) з наступним переказом кредитних коштів в сумі та на цілі, що вказані в п. 2.5. Кредитного договору) - 10 червня 2021 року; 2.3. Строк кредитування - 60 місяців терміном до 09 червня 2026 року; 2.4. Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі та за наступними реквізитами - на поточні потреби в сумі 178749,89 грн на рахунок [NUMBER] в АТ «КРЕДОБАНК»; на погашення (рефінасування) кредитної заборгованості Позичальника перед АТ «КРЕДОБАНК» по Кредитному договору № СL-291622 від 09.10.2020 в сумі 320250,11 грн на рахунок [NUMBER] в АТ «КРЕДОБАНК»; 2.7. Транзитний рахунок для повернення кредитних коштів (при достроковому погашенні кредиту або його частини) - [NUMBER] ; 2.8. Дата погашення Щомісячного платежу - дата, в яку Банк здійснює договірне списання Щомісячного платежу, в порядку, передбаченому п.6.6.3. Кредитного договору, та яка зазначається в Графіку платежів за Кредитним договором та розрахунку сукупної вартості кредиту, який є Додатком №1 до Кредитного договору та є його невід`ємною частиною (надалі - Графік платежів; 2.9. Строки (терміни) сплати Позичальником Щомісячного платежу - для запобігання прострочення погашення заборгованості за Кредитним договором, Банк рекомендує Позичальнику забезпечити наявність коштів в сумі не меншій розміру Щомісячного платежу на Поточному рахунку Позичальника з «03» по «10» число кожного місяця включно. Перший Щомісячний платіж має бути сплачений не пізніше 10.07.2021 року. Згідно з п. 3.1. Договору 3.1. \~ \~ \~ \~кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів згідно з дорученням Позичальника, яке міститься в п.2.4. Кредитного договору. Банк вправі відмовити у виплаті Позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування Позичальника у випадку, зокрема, 3.3.2. \~ \~ \~ \~прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць (пп. 3.3.2. п. 3.3. Договору). Відповідно до п. 4.1., 4.2. Договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35 % (тридцять п`ять відсотків) річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту зз методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною в п.4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. У пунктах 4.4.-4.6. Договору міститься інформація про загальні витрати позичальника по кредиту за цим Кредитним договором, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту. Застереження: наведені обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника є репрезентативними та базуються на обраних позичальником умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що кредитний договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а Банк і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Кредитному договорі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, ще процентна ставка та інші платежі за послуги Банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Кредитного договору. Відповідно до п. 6.1., 6.2. Договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни) передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього Кредитного договору). Пунктами 6.9.-6.10. Договору передбачено, що Банк у випадках, передбачених п.3.3. Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про ще письмово повідомляє Позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п. 6.9. Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п.3.3.2., 3.3.3 Кредитного договору) протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п.6.9. Кредитного договору). Кредитний договір набуває чинності з дня підписання його обома Сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань (п. 9.2. Кредитного договору). У пункті 10.12. Договору зазначено, що цей Кредитний договір складено українською мовою у двох автентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу по одному примірнику для кожної із Сторін. Кредитний договір підписано власноручно [PERSON] . Своїм підписом позичальник підтвердила отримання примірника кредитного договору 10 червня 2021 року. Крім того, 10 червня 2021 року [PERSON] ознайомилася з аналогічними умовами кредитування, підписавши власноруч Паспорт споживчого кредиту. Також, 10 червня 2021 року [PERSON] підписала Додаток №1 до Кредитного договору № CL-316746 від 10.06.2021 Графік платежів за Кредитним договором та розрахунок сукупної вартості кредиту, відповідно до якого позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних ануїтетних платежів по 17875,00 грн кожен, вносячи грошові кошти щомісячно до 10 числа кожного відповідного місяця, починаючи з 10.07.2021 до 09.06.2026. Останній платіж 17814,50 грн. 10 червня 2021 року АТ «Кредобанк» зарахувало на транзитний рахунок [PERSON] № [NUMBER] в АТ «КРЕДОБАНК» грошові кошти: 178749,89 грн з призначенням платежу «видач.кред.зг.дог. CL-316746 вiд 10.6.2021»; 320250,11 грн з призначенням платежу «погаш.кред.зг.дог. CL-291622 вiд 9.10.2020», що підтверджується Меморiальними ордерами № 31759543 та № 31759536 відповідно. 02 лютого 2023 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № CL-316746 від 10.06.2021, відповідно до п. 1 якого сторони погодили змінити порядок погашення Позичальником заборгованості за Кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів (Додаток №1 до цього Додаткового договору), якого Позичальник зобов`язується неухильно дотримуватися, при цьому Сторони погодили, що за Кредитним договором встановлюється термін повернення кредиту до 09.06.2026 року. В Додатку №1 до Додаткового договору №1 від 02.02.2023року до Кредитного договору №CL-316746 від 10.06.2021, який також підписано власноручно [PERSON] , визначено новий Графік платежів/Графік погашення, відповідно до якого позичальник зобов`язується починаючи з 10.02.2023 здійснити 36 ануїтетних щомісячних платежів до 10 числа кожного відповідного місяця в наступному порядку: з 10.02.2023 до 10.07.2023 6 платежів по 5000,00 грн кожен, з 10.08.2023 до 10.01.2026 30 платежів по 28387,00 грн кожен. Згідно з Виписками по особовим рахунках (ф.281) та Розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-316746 від 10.06.2021, [PERSON] отримала від позивача кредитні кошти, користувалася ними, здійснювала часткове погашення заборгованості. Відповідно до\~Розрахунку заборгованості\~у [PERSON] \~станом на\~10\~серпня 2024\~року обліковується\~заборгованість за\~кредитним договором\~№CL-316746 від 10.06.2021, у розмірі 804188,56 грн з яких: тіло кредиту 475678,57 грн, вiдсотки 328509,99 грн. 12 липня 2024 року АТ «Кредобанк» надіслало на поштову адресу [PERSON] досудову вимогу, в якій зазначило, що станом на 29.01.2024 заборгованість за Кредитним договором складає 746700,14 грн, з яких: 86663,14 грн - прострочені відсотки, 50714,06 грн - прострочена заборгованість по основному боргу, 424964,51 грн - строкова заборгованість по основному боргу, 184358,43 грн - строкові відсотки. Банк висунув [PERSON] вимогу протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість в розмірі 137377,20 грн, та зазначив, що у випадку невиконаний даної вимоги у визначений строк банк вимагає достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі 746700,14 грн та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені Кредитним договором. Доказів отримання [PERSON] досудової вимоги матеріали справи не містять. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено кредитний договір, в якому сторони дійшли згоди щодо його істотних умов (розмір та порядок надання кредиту, ціна договору, строк). Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав, зарахувавши кредитні кошти в порядку і в строк, визначені договором. При цьому, позичальник до моменту отримання коштів не відмовлялася від отримання кредиту в порядку, визначеному ч. 2 ст. 1056 ЦК України. Доказів того, що кредитний договір визнано недійсним, матеріали справи не містять. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~509\~ЦК України\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Згідно зі\~ст.\~610,\~611,\~615\~ЦК України\~порушенням зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов,\~визначених змістом\~зобов`язання\~(неналежне\~виконання).\~У разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема,\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору.\~У разі\~порушення зобов`язання\~однією стороною\~друга сторона\~має право\~частково або\~в повному\~обсязі відмовитися\~від зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом.Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. З наданих сторонам доказів судом встановлено, що на підставі кредитного договору № CL-316746 від 10.06.2021 у відповідача [PERSON] виникло зобов`язання щодо повернення АТ «Кредобанк» кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом у строк та в порядку, визначеному договором, а саме шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів у строк до 10 числа кожного відповідного місяця з остаточним поверненням у строк до 09 червня 2026 року. В подальшому Додатковим договором № 1 було змінено розмір щомісячних платежів та строк кредитування до 10 червня 2026 року. Долучені позивачем виписки з банківських рахунків та розрахунок заборгованості є належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір. При цьому, як вбачається з виписки по рахунку, відповідач користувалася кредитним коштами, повертала використану суму кредиту та сплачувала відсотки за користування кредитом, але припинила належним чином виконувати свої зобов`язання відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, [PERSON] порушила виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого АТ «Кредобанк» на підставі п. 3.3. Кредитного договору та у відповідності до ст. 611 ЦК України в односторонньому порядку припинив кредитування позичальника та змінив строк виконання зобов`язання. Звертаючись до суду з цим позивом, АТ «Кредобанк» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту у розмірі 475678,57 грн, а також вiдсотки за користування кредитом у розмірі 328509,99 грн, які нараховані за період з 10.06.2021 до 10.08.2024. Оцінивши безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно надані позивачем докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість частини позовних вимог, а саме щодо стягнення відсотків за користування кредитом з 18 березня 2024 року до 10 серпня 2024 року, з огляду на таке. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 р. у справі № 910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу на аналогічне правове регулювання можливості стягнення процентів поза межами встановленого договором строку повернення вкладу в спорах, в яких банки, на порушення умов договору банківського вкладу, не повертають вкладникам банківські вклади та нараховані за ними проценти. Проценти за банківським вкладом нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі банківського вкладу, тобто за правомірне користування цими коштами. Інакше кажучи, так само як банк не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12), так само і вкладник за договором банківського вкладу після закінчення строку, на який зроблений вклад, позбавлений права вимагати стягнення процентів за правомірне користування банком цими коштами. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Аналогічні правові висновки також викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). У справі, що розглядається встановлено, у зв`язку з порушенням [PERSON] виконання зобов`язання, АТ «Кредобанк» 12 лютого 2024 року надіслало на адресу позичальника досудову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання. У цій вимозі АТ «Кредобанк» встановило строк усунення порушення виконання зобов`язання 30 днів від дня отримання, але в будь-якому випадку не пізніше 35 днів від дня надіслання вимоги. У випадку невиконання вимоги АТ «Кредобанк» висунуло вимогу достроково повернути кредит у повному обсязі та сплатити усі нараховані та несплачені проценти, комісії та інші платежі. Таким чином, надіслана 12 лютого 2024 року АТ «Кредобанк» [PERSON] досудова вимога є вимогою, пред`явленою позичальнику відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тому, враховуючи зазначений у вимозі строк (35 днів з дня надіслання вимоги), після 18 березня 2024 року АТ «Кредобанк», яке на власний розсуд змінило строк виконання зобов`язання, втратило право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, оскільки кредитування [PERSON] припинилося і вона втратила можливість правомірно не повертати кредитору кредит у строк, визначений договором. Крім того, нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору після 18 березня 2024 року суперечить принципу добросовісності, оскільки такі дії АТ «Кредобанк» суперечать його попередній поведінці, відображеній у змісті вимоги від 12 лютого 2024 року. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, встановлено, що за період з 19 березня 2024 року до 10 серпня 2024 року АТ «Кредобанк» безпідставно нарахувало [PERSON] відсотки за користування кредитом у розмірі 66519,76 грн, з яких 53706,18 грн відсотки на поточну суму заборгованості; 12813,56 грн відсотки на прострочену суму заборгованості. Враховуючи безпідставність нарахування відсотків за користування кредитом за період з 19.03.2024 до 10.08.2024 у розмірі 66519,76 грн, загальний розмір заборгованості за відсотками (328509,99 грн) підлягає зменшенню на вказану вище суму безпідставно нарахованих відсотків (328509,99-66519,76=261990,25 грн). При цьому, суд враховує, що [PERSON] , всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, доказів на спростування заборгованості у вказаному розмірі (737668,82 грн, з яких 475678,57 грн тіло кредиту, 261990,25 грн відсотки) не надала, як і не надала доказів належного виконання зобов`язання за кредитним договором відповідно до умов договору. Також відповідач не надала свого контррозрахунку заборгованості, підтвердженого відповідними доказами. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами перерахування кредитних коштів, з огляду на таке. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (тут і далі - в редакції чинній на 10 червня 2021 року), ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Меморіальний ордер\~-\~розрахунковий документ,\~який складається\~за ініціативою\~банку для\~оформлення операцій\~щодо списання\~коштів з\~рахунка платника\~і внутрішньобанківських\~операцій відповідно\~до цього\~Закону та\~нормативно-правових\~актів Національного\~банку України\~(п.1.19-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Згідно п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні. Згідно п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним для платника з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Відповідно до п. 26.3 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. При цьому,\~судом враховано,\~щодолучені до позовної заяви виписки, меморіальні ордери та інші докази, подані відповідно до вимог ст. 100 ЦПК України, є електронними доказами, які подані в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис, оскільки подання доказів, в тому числі електронних, через систему «Електронний суд» без накладення кваліфікованого електронного підпису неможливе. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами доведено надання відповідачу кредиту у розмірі та в порядку, передбаченому кредитним договором. При оцінці доводів сторони відповідача про неукладення кредитного договору, відсутність доказів надання їй кредитних коштів, судом також враховано, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] власноручно підписала кредитний договір № CL-316746 від 10 червня 2021 року, паспорт споживчого кредиту, Додаток 1 до договору (графік платежів), чим ознайомилася з умовами кредитування, та на підставі чого отримала кредитні кошти. В подальшому відповідач з липня 2021 року до січня 2022 року вносила грошові кошти на погашення боргу за кредитним договором, а 02 лютого 2023 року уклала з банком Додатковий договір №1, чим фактично визнала суму наявного на той час боргу та прострочення боржника. Вказані обставини свідчать про безумовну обізнаність відповідача щодо умов кредитного договору, а саме розміру кредиту, процентну ставку, розмір обов`язкового мінімального платіж, порядок та строк погашення заборгованості, та спростовують доводи сторони відповідача. Доводи відповідача про відсутність доказів отримання нею примірнику кредитного договору спростовуються змістом кредитного договору № CL-316746 від 10 червня 2021 року, в якому вона своїм підписом підтвердила отримання примірника кредитного договору. Решта доводів сторони відповідача є явно необґрунтованим та неприйнятним з огляду на законодавство та усталену судову практику. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Одним із способів захисту майнових прав відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України є примусове виконання обов`язку в натурі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № CL-316746 від 10 червня 2021 року та Додатковим договором № 1 до нього, остання має перед АТ «Кредобанк» непогашену заборгованість у розмірі 737668,82 грн, з яких 475678,57 грн тіло кредиту, 261990,25 грн відсотки за користування кредитом, чим порушено майнові права позивача та наявні підстави для судового захисту таких прав у спосіб, визначений позивачем. У зв`язку з викладеним вище, суд частково задовольняє позовні вимоги АТ «Кредобанк» та стягує з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № CL-316746 від 10 червня 2021 року у розмірі 737668,82 грн. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 66519,76 грн, нарахованими за період 19.03.2024 року до 10.08.2024 року, задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необгрунтованістю. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (91,72%), а саме у розмірі 8948,70 грн.

Outcome: partial