Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс" через свого представника за довіреністю Руденка К. В. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 158 625,15 грн. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 29.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір № 4255669 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач отримав кредит у розмірі 22 500,00 грн строком на 360 днів. Грошові кошти надані були шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора (далі по тексту ІТС). Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 20.11.2023, викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://credit7.ua/pro-nas/. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, тому станом на 26.08.2024 за ним рахується заборгованість в сумі 158\~625,15 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 22\~500,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5% річних) за період з 29.12.2023 до 26.08.2024 в сумі 136 125,15 грн. 26.08.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладений договір факторингу № 26/08/24 від 26.08.2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4255669 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.12.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс». Розмір заборгованості\~відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4255669 відповідно до реєстру боржників від 26.08.2024 до договору факторингу № 06/08/24 від 26.08.2024 становить 158\~625,15 грн. Боржником зобов`язання не виконані належним чином ні перед первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна»,\~ні перед\~фактором ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс»,\~що стало\~підставою для\~звернення до\~суду.\~Просить суд\~стягнути з [PERSON] \~заборгованість за договором № 4255669 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.12.2023 станом на 26.08.2024 у розмірі 158 625,15 грн, а також відшкодувати понесені судові витрат по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 10\~000,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 17.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням представника позивача судом витребувані відомості щодо належності відповідачеві карткового рахунку та зарахування на нього грошових коштів згідно умов укладеного договору. Витребувані судом докази надані у визначений ухвалою суду строк та долучені до матеріалів справи. Відзив на позов від відповідача не надійшов, а отже відповідач не скористався правом подання відзиву у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п.\~15\~ч.\~1\~ст.\~1\~ЗУ «Про\~електронну ідентифікацію\~та електронні\~довірчі послуги»,\~електронний підпис\~-\~електронні дані,\~що додаються\~до інших\~електронних даних\~або логічно\~з ними\~пов`язуютьсяі використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до\~ч.\~1,\~3\~ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг»,\~для ідентифікації\~автора електронного\~документа може\~використовуватися електронний\~підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 22.11.2023 р. прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). На підставі статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено,\~що29.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір № 4255669 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.12.2023 (далі - кредитний договір) (а.с. 18-39). До укладення договору відповідачеві наданий паспорт споживчого кредиту (а.с. 40-45), який підписані останнім за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до п. 1.1 Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС товариства. Згідно умов цього договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 22 500,00 грн (п. 1.2 кредитного договору). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п. 2.1 кредитного договору). Строк кредиту складає 360 днів (п. 1.3 кредитного договору). За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.\~1.3 цього договору та знижена процентна ставка становить 1,63 % в день та застосовується на таких умовах. А саме, якщо клієнт до 27.01.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки (п. 1.4 кредитного договору). Відповідач відповідно до умов кредитного договору, п. 6.1.16, 6.1.17, 6.1.18 правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 57-74), в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав його 29.12.2023 о 17:13:53 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 75798, надісланий на номер телефону, що був наданий відповідачем. Кредитні кошти були перераховані [PERSON] 29.12.2023 на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «Приватбанк», що підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 1347-2808 від 28.08.2024 (а.с. 46) та інформацією з АТ КБ «Приватбанк» стосовно рахунків [PERSON] , на платіжну картку якого перераховані кредитні кошти у сумі 22 500,00 грн (а.с. 125-126). Однак, станом на 26.08.2024 заборгованість відповідачем не погашена. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4255669 від 29.12.2023 про надання споживчого кредиту заборгованість становить 158\~625,15 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 22\~500,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 136\~125,15 грн (а.с. 47-56). Такі дії з боку [PERSON] є порушенням умов укладеного договору. 26.08.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "ФК "Укрглобал-фінанс" укладений договір факторингу № 26/08/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» за плату належні права вимоги, а ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, тим самим ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» стає новим кредитором (а.с. 75-82). Згідно підписаного та скріпленого печатками витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26/08/24 від 26.08.2024 ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 158\~625,15 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 22 500,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 136\~125,15 грн (а.с. 83). Судом встановлено, що відсотки за користування кредитом нараховані первісним кредитором за період з 29.12.2023 до 26.08.2024 виходячи із розрахунку 2,5 % в день. Однак, ураховуючи п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. та ч. 5\~ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»,\~яким передбачений\~максимальний розмір\~денної процентної\~ставки,\~розрахованої відповідно\~до частини\~четвертої цієї\~статті,\~не може\~перевищувати 1\~%.Натомість у спірних правовідносинах нарахування за весь період користування кредитними коштами позивачем проведено за денною ставкою у розмірі 2,5 %, що не відповідає вимогам закону. За таких\~обставин судом\~встановлені підстави\~для проведення\~власного розрахунку\~заборгованості зі\~сплати процентів\~за період\~з 29.12.2023\~(укладення\~кредитного договору\~№\~4255669)\~до 26.08.2024\~(переуступка\~права вимоги). Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки нараховуються таким чином: -з 29.12.2023 до 21.04.2024 за ставкою 2,5 %/день (22\~500,00 грн х 2,5 %/дн х 115 дн/100 %) = 64\~687,50 грн. -з 22.04.2024 до 19.08.2024 за ставкою 1,5 %/день (22\~500,00 грн х 1,5 %/дн х 120 дн/100 %) = 40\~500,00 грн. -з 20.08.2024 до 26.08.2024 за ставкою 1 % /день (22\~500,00 грн х 1 %/дн х 7 дн/100 %) = 1\~575,00 грн. Отже,\~судом встановлено,\~що розмір\~простроченої заборгованості\~зі сплати\~процентів становить\~106\~762,50грн, яка підлягає стягненню з відповідача (64\~687,50 грн + 40\~500,00 грн + 1\~575,00 = 106\~762,50 грн). За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення умов укладеного кредитного договору із первісним кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу право вимоги повернення боргу набув позивач по справі, який має право ініціювати примусове стягнення боргу. Однак визначений позивачем розмір заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідно у цій частині заявлені вимоги не підлягають до задоволення, у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовані наведені питання. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 1743 від 04.12.2024 позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн. Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (81,49 % заявлених позовних вимог), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1\~974,01 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд ураховує таке. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно до положень ч. 1 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Можливі форми здійснення адвокатської діяльності визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність в України», з аналізу якого вбачається, що адвокатська діяльність може здійснюватися адвокатом як само зайнятою особою індивідуально, або можуть надаватися адвокатські послуги через адвокатське бюро або адвокатське об`єднання. На підтвердження наявності та реальності витрат на професійну правничу (правову) допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом цієї справи, суду наданий договір № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, укладений між позивачем та ФОП [PERSON] , акт приймання передачі наданих послуг № 7 до договору від 02.08.2024, погоджений між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ФОП [PERSON] , та витяг з реєстру № 1 до акту приймання передачу і платіжна інструкція кредитового переказу коштів №1355 від 06.09.2024 на суму 100\~000,00 грн. Аналізуючи сукупність наданих письмових доказів судом встановлено, що фактично юридичні послуги були отримані позивачем від фізичної особи підприємця, як окремого самостійного суб`єкта господарювання, за що на рахунок такої особи були сплачені грошові кошти у визначеному умовами укладеного договору порядку та розмірі. Натомість чинне законодавства до витрат на професійну правничу (правову) допомогу відносить лише витрати на юридичні послуги, надавачем яких є адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання). Відповідно компенсація витрат на отримані юридичні послуги від іншої особи чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачена, тому такі витрати не підлягають компенсації. На підставі викладеного,

Outcome: partial