Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

представник відповідача [PERSON] - адвокат Калінін С.К. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення з приводу понесених витрат на професійну правничу допомогу та просить стягнути з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6953,70 гривень. Заяву мотивує тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 03.02.2025 року, позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором позики № 0972051634/1 від 19.09.2020 року у розмірі 6124,98 гривень; за договором позики № 3198406366-13944 від 06.10.2020 року у розмірі 3120,0 гривень, а всього 9244,98 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також з [PERSON] стягнуто судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 396,02 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,0 гривень. Проте, ухвалюючи рішення, судом не вирішено питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачу, про які представником було заявлено у відзиві та долучено відповідні докази понесення таких витрат. Вказує, що за наслідками розгляду даної цивільної справи у суді першої інстанції відповідач понесла судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 8000,0 гривень. Враховуючи вищенаведене, просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 6953,70 гривень. На адресу суду від представника позивача - адвоката Ткаченко М.М. 10.02.2025 року надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу необхідно відмовити, оскільки спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договорів. Стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати як розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Зазначає, що витрати на правову допомогу заявлені відповідачем, є безпідставними, не підтвердженими належними доказами, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. Також звертає увагу на те, що затрати по часу для написання відзиву протягом 13 годин є значно завищеними та нереальними. Тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, розмір витрат у випадку задоволення такої заяви має бути зменшений. На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні такої заяви. Представник відповідача - адвокат Калінін С.К в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки. Представник позивача - адвокат Ткаченко М.М. в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суд про причини неявки. Враховуючи те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, судовий розгляд проведено без їхньої участі, оскільки їхня неявка не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення (ч.4 ст.270 ЦПК України). Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 11.02.2025 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи заяву про стягнення з позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч.4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначенні його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України). Як встановлено судом, представник відповідача разом із подачею відзиву 28.11.2024 року повідомив, що відповідач понесла витрати на професійну правничу допомогу. Разом із відзивом представник відповідача подав докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а тому, вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України відповідачем дотримано. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 03.02.2025 року, позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково. В подальшому, 04.02.2025 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Калініним С.К. через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, із посиланням на докази понесених витрат на правничу допомогу долучені до відзиву, а саме Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 20.11.2024 року, Додаток № 1 до Договору від 20.11.2024 року, Акт виконаних робіт (наданих послуг) за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 20.11.2024 року у справі № 463/9468/24, рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди) затверджені рішенням засновника АБ «Калінін і Партнери» № 3/2018 від 17.07.2018 року та платіжну інструкцію № @2PL268005 від 24.11.2024 року на суму 8000,0 гривень (а.с.140-148). Як встановлено судом, між відповідачем [PERSON] та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» укладено договір № б/н/24 від 20.11.2024 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, предметом якого є надання клієнту правової допомоги щодо захисту її прав та інтересів на умовах визначених Договором у справі № 463/9468/24. Відповідно до п.3.2 Договору, за правничу допомогу, передбачену в п.п.1.1., 1.2 Договору клієнт сплачу бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього Договору, з урахуванням рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди) затверджені рішенням засновника АБ «Калінін і Партнери» № 3/2018 від 17.07.2018 року (а.с.140-143). Згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг) за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 20.11.2024 року у справі № 463/9468/24 вбачається, що правова допомога адвоката полягала у наданні усних консультацій, вивченні матеріалів позовної заяви, складанні, оформленні, поданні до суду в інтересах клієнта відзиву на позовну заяву, за яку сторони погодили гонорар у розмірі 8000,0 гривень (а.с.148). Згідно платіжної інструкції № @2PL268005 від 24.11.2024 року вбачається, що [PERSON] здійснила оплату послуг на користь Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 20.11.2024 рок у сумі 8000,0 гривень (а.с.147). Суд враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, відтак навіть фіксованість гонорару у договорі не безумовним обов`язком суду стягнути такий. У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було зібрано докази, складено та подано відзив на позовну заяву, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає, що розмір гонорару у сумі 6953,70 гривень є необґрунтованим. Як наслідок, з врахуванням таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу слід зменшити до суми 3000,0 гривень, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг.

Outcome: partial