Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

До суду звернулася позивачка з позовом про скасування усиновлення. Позовну заяву мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 30.03.2022 року. Під час перебування у шлюбі з відповідачем було усиновлено дітей від першого шлюбу позивачки згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.11.2022 року, а саме відповідача було оголошено усиновлювачем неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та внесено зміни до актових записів про народження. З початку 2023 року у сторін почали погіршуватися стосунки, погіршення сімейних стосунків призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, з жовтня 2023 року сторони спільно не проживають. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 11.04.2024 року шлюб між сторонами розірвано. Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з позивачкою. Позивачка зазначила, що з моменту припинення шлюбних відносин між усиновлювачем та дітьми склалися негативні стосунки, що суперечать їхнім інтересам, відповідач не займається їх вихованням, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не створює умов для отримання ними освіти, необхідного харчування та медичного догляду, не надає коштів на утримання дітей, а діти в свою чергу не бажають спілкуватися з усиновлювачем та підтримувати з ним стосунки. Таким чином усиновлення суперечить їх інтересам та не забезпечує стабільних та гармонійних умов їхнього життя, а також негативно впливає на їхній емоційний та психологічний розвиток, а тому позивачка просить скасувати усиновлення. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пояснила суду, що після усиновлення відповідачем дітей у них незначний термін були відносини добрі, проте, після розлучення та того як вони стали проживати окремо відповідач жодного разу не відвідав дітей, не допомагав їм матеріально, під час спілкування по телефону він жалівся дітям на своє життя, говорив про самогубство, що негативно впливало на дітей, і вони перестали з ним спілкуватися. Вона жодного разу не забороняла бачитися з дітьми, але відповідач сам не проявляв таку ініціативу. Вважає, що в інтересах дітей усиновлення необхідно скасувати. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, пояснив суду, що з дітьми у нього склалися гарні відносини, після усиновлення вони проживали разом в дружиною та дітьми в м. Києві, він працював та забезпечував родину коштами. Проте згодом відносини з позивачкою погіршились, що призвело до їх розлучення і вони почали проживати окремо, він переїхав жити в село, через скрутне матеріальне становище та необхідність у лікуванні він не мав змоги матеріально допомагати дітям, проте він спілкувався з ними по телефону, до тих пір поки його не заблокували. Влітку 2024 року позивачка з дітьми виїхала за кордон, всі ці дії з боку позивачки призвели до того, що він перестав бути обізнаним про те як живуть його діти, їх потреби та не має іншої інформації про дітей. Просив суд відмовити в позові. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі та просив винести рішення з врахуванням інтересів дітей. Представник третьої особи - Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов до наступного висновку. 30.03.2022 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Драбівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ). Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.11.2022 року (справа №692/561/22) задоволено заяву [PERSON] про усиновлення дітей, оголошено [PERSON] усиновлювачем неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та внесено зміни до актових записів про народження, де в графі «батько» вказано « [PERSON] », а в графі «по батькові» змінено з « [INFO] » на « [INFO] ». Рішення суду набрало законної сили 05.12.2022 року. Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою ЖБК «Метробудівник-3» від 20.05.2024 № 3/24 та Витягами з реєстру територіальної громади №2024/005990809 від 22.05.2024 та №2024/005990810 від 22.05.2024. З пояснень сторін вбачається, що позивачка з влітку 2024 року виїхала з дітьми за кордон, щоб перебувати в безпечному місці через війну в Україні. Згідно характеристик виданих на ученицю 5-В класу та учня 7-В класу спеціалізованої ЗОШ І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням предметів художньо-естетичного циклу №302 міста Києва [PERSON] та [PERSON] , мати приділяє увагу вихованню дітей, батько у шкільному житті участі не бере. До позову додані письмові пояснення сусідів позивачки - [PERSON] та [PERSON] , згідно яких вони надали пояснення, що батько дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] вже довгий період часу не з`являється та не приймає участі в житті та вихованні дітей. Проте, дані пояснення суд вважає недопустимими, оскільки особи не допитувалися в якості свідків з попередженням про відповідальність визначену законом. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є направозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до положень ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Згідно ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Тобто, закон допускає скасування усиновлення за умови, якщо після усиновлення буде виявлено факти, що свідчать про те, що таке усиновлення відбулося без врахування важливих чинників, або воно не відповідає інтересам дітей чи осіб, які їх усиновили. Позивачем не доведено, що після усиновлення дітей, були встановлені обставини для скасування усиновлення. Навпаки, усиновлення відповідало інтересам дітей, батько належним чином виконував свої обов`язки, піклувався про дітей, і на час розгляду справи у суді бажає залишатися для дітей батьком та піклуватися про них, проте не має змоги робити це в силу певних обставин. Суд вважає, що, обставини які встановлені судом щодо не участі [PERSON] у вихованні та утриманні дітей, можуть бути доказами для вирішення питання щодо позбавлення його батьківських прав, проте даний спір наразі не вирішується судом. При цьому, той факт, що подружжя розлучилося та проживає окремо, не свідчить про те, що права та обов`язки батьків звузилися, чи в інший спосіб можуть бути обмежені. Отже даний факт не може бути підставою і для скасування усиновлення. У Декларації прав дитини (принцип 6) проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що в даному випадку підстав для скасування усиновлення не має, а наявність батька у дітей буде відповідати їх інтересам. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачкою не доведено існування обставин, встановлених статтею 238 СК України, а тому підстав для скасування усиновлення не має. Судові витрати слід залишити за позивачкою відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed