Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Калініна С.К. звернувся до Подільського районного суду міста Києва з вказаним позовом, в якому зазначив, що 05.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №17775, яким стягнуто з нього на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в розмірі 13 993,12 грн. Виконавчий напис мотивований тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором №1001221901901 від 10.01.2019, укладеним із ПАТ «ПУМБ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ». Стягнення заборгованості здійснюється за період з 12.08.2019 по 20.03.2020. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та встановленого порядку, оскільки не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, у зв`язку з чим він просить визнати оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 06.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - строк для подання відповіді на відзив. Крім того, ухвалою суду від 06.02.2025 задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №17775, до вирішення спору по суті. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались. Клопотань щодо розгляду справи в спрощеному порядку з викликом сторін до суду не надходили. 05.02.2025 від представника відповідача на електронну адресу суду надійшла заява про визнання позову, інших заяв чи письмових пояснень до суду не надходило. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийнявши визнання представником відповідача позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом із матеріалів справи, 05.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №17775, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» 13 993,12 грн. заборгованості за Кредитним договором №1001221901901 від 10.01.2019, укладеним з ПАТ «ПУМБ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ». Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Матеріалами справи також підтверджується, що 05.02.2025 представником відповідача подано заяву про визнання позову. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 14.05.2023 між позивачем та Адвокатським бюро «Калінін та Партнери» в особі керуючого Калініна С.К. укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23. Відповідно до акту виконаних робіт загальна вартість наданих юридичних послуг становить 5 000,00 грн. Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує, що, відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша ст. 76 ЦПК України). Судом детально вивчено акт виконаних робі (наданих послуг), наданий представником позивача. При цьому суд звертає увагу, що при розподілі витрат на професійну правничу допомогу слід врахувати, що справа є незначної складності, розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. На думку суду, саме такий розмір витрат є об`єктивним та співмірним із виконаною адвокатом роботою у цій справі, а тому вимоги позивача у цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що представник відповідача визнав позовні вимоги, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також та 302,80 грн. (50 відсотків від розміру судового збору за подання заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved