Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

У вересні 2024 року ПрАТ СК «ЕТАЛОН» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором доручення на представництво страховика щодо укладення договорів страхування та просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.11.2023 року між ПрАТ СК «ЕТАЛОН» та [PERSON] укладено договір доручення на представництво страховика щодо укладення договорів страхування №1100701 від 17.11.2023 року, за умовами якого довіритель доручив, а повірений прийняв на себе зобов`язання страхового посередника за дорученням виконувати частину його страхової діяльності. Перелік договорів, по яким повірений не перерахував страхові платежі на користь довірителя та розрахунок дебіторської заборгованості станом на 31.07.2024 року відображений у бухгалтерській довідці ПрАТ «СК «ЕТАЛОН». Дані договори укладені в електронній формі згідно до умов додаткової угоди №1 ЕД (електронний договір In Core) до Договору доручення на представництво страховика щодо укладання договорів страхування №1100701 від 17.11.2023 року. Загальна сума отриманих відповідачем від страхувальників страхових платежів за укладеними договорами ОСЦПВВНТЗ за період дії Договору доручення становить 117 852,17 грн. Позивач вважає, що відповідачем були порушені умови Договору доручення в частині своєчасного перерахування отриманих на виконання Договору доручення страхових платежів від страхувальників, тому існує підстава для стягнення з відповідача суми основного боргу за період дії Договору доручення у розмірі 117 852,17 грн. Згідно бухгалтерської довідки ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» про суму неоплачених страхових платежів по договорах ОСЦПВВНТЗ укладених [PERSON] , перші договори ОСЦПВВНТЗ було укладено 01.12.2023 року. Отже, відповідач мав перерахувати позивачу страхові платежі до 12.12.2023 року, що зроблено не було. З огляду на це, 13.12.2023 року у відповідача виникло прострочення зобов`язання. Позивач вважає за необхідне скористатись своїм правом на нарахування та пред`явлення до стягнення суму боргу з урахуванням 3% річних у сумі 33 321,00 грн. та індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 3 216,97 грн. в порядку статті 625 ЦК України за період з 13.12.2023 року по 05.07.2024 року. Крім того позивач зазначає, що пунктом 8.1.7. Розділу 8 Договору доручення передбачено, що за несвоєчасне перерахування Повіреним отриманих страхових платежів по укладених полісах ОСЦПВВНТЗ та договорах комплексного страхування подорожуючих - йому нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми не отриманого Довірителем страхового платежу за кожний день затримки понад 5 робочих днів, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Таким чином, за визначений позивачем період прострочення виконання зобов`язань відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 17 211,52 грн. З урахування зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором доручення №1100701 від 17.11.2023 року у сумі 140 338.93 грн., з яких: 117 852,17 грн. - основна заборгованість; 2 058,27 грн. - три відсотки річних; 3 216,97 грн. - інфляційні збитки; 17 211,52 грн. - пеня. Також просив стягнути судові витрати з відповідача. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі та примірник позовної заяви разом із доданими до нього документами направлялись на її зареєстроване місце проживання згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА: [ADDRESS] . Згідно наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Суд повторно направив ухвалу про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Судом також враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене відповідачу належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Крім того, [PERSON] має зареєстрований електронний кабінет, в який вона 25.09.2024 року отримала ухвалу про відкриття провадження у справі від 25 вересня 2024 року, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документу (а.с. 58). Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористалася, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк була повідомлена в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подала, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17.11.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЕТАЛОН» та [PERSON] укладено договір доручення на представництво страховика щодо укладання договорів страхування №1100701. Відповідно до пункту 2.1. частини 2 договору Доручення довіритель доручив, а повірений прийняв на себе зобов`язання страхового посередника, за дорученням довірителя виконувати частину його страхової діяльності, а саме: укладати поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісів ОСЦПВВНТЗ) та договорів комплексного страхування подорожуючих; сприяти довірителю в укладанні договорів страхування за видами страхування, визначеному у Додатку №5 до цього Договору; ідентифікувати та верифікувати Страхувальників (представників Страхувальників); здійснювати пошук потенційних Страхувальників та встановлення з ними відносин; пропонувати Страхувальникам страхових послуг Страховика; консультування потенційних Страхувальників щодо умов надання Страховиком страхових послуг; проведення переговорів з потенційними Страхувальниками на предмет укладання договорів страхування; приймання страхових платежів від Страхувальників за окремою додатковою угодою до цього договору, в порядку, передбаченому чинним законодавством України, з подальшим перерахуванням отриманих коштів Страховику у строки, передбачені чинним законодавством України та цим Договором. Згідно пункту 7.1 розділу 7 Договору доручення цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє один рік. Порядок розрахунків між повіреним (Белінською Н.В) та довірителем (ПрАТ СК «ЕТАЛОН») передбачено підпунктами 6.1 - 6.8 частини 6 Договору доручення, зокрема: Повірений, який отримав від страхувальників страхові платежі по укладених полісах ОСЦПВВНТЗ та договорах комплексного страхування подорожуючих, не пізніше двох робочих днів, після їх отримання, перераховує ці кошти на поточний рахунок Довірителя (згідно п.2. Положення про порядок провадження діяльності страховими представниками, затвердженого Постановою КМ України від 18.12.1996 №1523). Винагорода Повіреного розраховується щомісячно у відсотках від суми надходження страхових платежів за звітний місяць на поточний рахунок Довірителя за укладеними Повіреним полісами ОСЦПВВНТЗ, договорами комплексного страхування подорожуючих та договорами страхування, укладеними Довірителем за сприяння Повіреного. Довіритель перераховує винагороду на поточний рахунок Повіреного, зазначений в розділі 11 Договору, протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. У випадку дострокового припинення полісу ОСЦПВВНТЗ, договору комплексного страхування подорожуючих, укладеного Повіреним, або договору страхування, укладеного Довірителем за сприяння Повіреного, термін дії якого не почався, останній зобов`язаний повернути отриману ним суму винагороди на поточний рахунок Довірителя протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідного повідомлення від Довірителя. У випадку дострокового припинення полісу ОСЦПВВНТЗ, договору комплексного страхування подорожуючих, укладеного Повіреним, або договору страхування, укладеного Довірителем за сприяння Повіреного, термін дії якого почався, останній зобов`язаний повернути частину отриманої ним суми винагороди пропорційно повернутій частці страхового платежу на поточний рахунок Довірителя протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідного повідомлення до Довірителя. Якщо повіреним систематично (понад два рази протягом дії цього договору) укладено поліси ОСЦПВВНТЗ, які не відповідають діючим умовам, тарифам та застереженням, передбаченими чинними внутрішніми документами Довірителя, та з перевищенням повноважень, комісійна винагорода по таким договорам не нараховується та не виплачується. При припиненні дії цього Договору Сторони зобов`язані протягом 10 робочих днів скласти та підписати Акт гіриймання-передачі наданих послуг, провести звіряння взаємних розрахунків щодо сплати страхових платежів, винагороди Повіреного, сплати штрафних санкцій та відшкодування збитків. При цьому, Сторони зобов`язані здійснити кінцеві розрахунки протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання Акту звіряння взаємних розрахунків. Витрати, пов`язані з діяльністю Повіреного, ще не обумовлені цим Договором, останній покриває за власний рахунок. Перелік договорів, по яким Повірений не перерахував страхові платежі на користь Довірителя та розрахунок дебіторської заборгованості станом на 31.07.2024 року відображений у бухгалтерській довідці ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», які укладені в електронній формі згідно до умов додаткової угоди №1 ЕД (електронний договір In Core) до Договору доручення на представництво страховика щодо укладання договорів страхування №1100701 від 17.11.2023 року (а.с. 27 -30). Загальна сума отриманих відповідачем від страхувальників страхових платежів за укладеними договорами ОСЦПВВНТЗ за період дії Договору доручення становить 117 852,17 грн. У порушення умов п. 3.2.9. згідно з п. 6.1. Розділу 6 Договору доручення відповідачем не перераховано на рахунок довірителя, отриманих від страхувальників страхових платежів по укладеним договорам ОСЦПВВНТЗ. Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором доручення. Частиною першою статті 1000 ЦК України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно із статтею 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до статті 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Частинами першою, другою і сьомою статті 15 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. Посередницька діяльність страхових та перестрахових брокерів у страхуванні та перестрахуванні здійснюється як виключний вид діяльності і може включати консультування, експертно-інформаційні послуги, роботу, пов`язану з підготовкою, укладанням та виконанням (супроводом) договорів страхування (перестрахування), в тому числі щодо врегулювання збитків у частині одержання та перерахування страхових платежів, страхових виплат та страхових відшкодувань за угодою відповідно із страхувальником або перестрахувальником, інші посередницькі послуги у страхуванні та перестрахуванні за переліком, встановленим Уповноваженим органом. Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі укладеного між сторонами договору доручення за період з 01.12.2023 року по 18.04.2024 року, відповідачем укладено договори страхування ОСЦПВВНТЗ із страхувальниками та договори комплексного страхування подорожуючих, та отримано від страхувальників страхові платежі у загальному розмірі 117 852,17 грн. Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору-доручення від №1100701 від 17.11.2023 року та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов`язання щодо перерахування позивачу страхові платежі (за вирахуванням винагороди агента), одержані за договорами страхування, у зв`язку з чим в останньої виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 117 852,17 грн., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів перерахування позивачу страхових платежів на вказану суму. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з перерахування позивачу страхових платежів (за вирахуванням винагороди агента), одержаних за договорами страхування на виконання договору-доручення №1100701 від 17.11.2023 року та факту наявності заборгованості, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 117 852,17 грн. підлягають задоволенню повністю. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних та інфляційні втрати, пеню. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з аналізу статей 612, 625 ЦК України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно з статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно п. 6.1. Розділу 6 Договору доручення Повірений, який отримав від страхувальників страхові платежі по укладених полісах ОСЦПВВНТЗ та договорах комплексного страхування подорожуючих, не пізніше двох робочих днів, після їх отримання, перераховує ці кошти на рахунок Довірителя. У пункті 8.1.7. розділу 8 Договору доручення передбачено, що за несвоєчасне перерахування Повіреним отриманих страхових платежів по укладених полісах ОСЦПВВНТЗ та договорах комплексного страхування подорожуючих - йому нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми не отриманого Довірителем страхового платежу за кожний день затримки понад 5 робочих днів, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 ЦК України та застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов договору. Визначаючи розмір заборгованості за Договором, зокрема, в частині пені, інфляційних втрат та 3% річних суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною позивача доказ - розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. За результатами здійсненої судом перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення розмір пені, інфляційних втрат та процентів річних перерахованих судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 058,27 грн. - 3 % річних, 3 216,97 грн. - інфляційних втрат та 17 211,52 грн. - пені підлягають задоволенню. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач надає суду платіжну інструкцію №1018 від 06.09.2024 року, зі змісту якої вбачається, що Страхова компанія «ЕТАЛОН» здійснило платіж у розмірі 3 028,00 грн. із призначенням платежу «… Судовий збір, за позовом ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» до [PERSON] , Святошинський районний суд м. Києва». Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved