Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

06 червня 2024 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . Після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Під час шлюбу у подружжя народилася дитина - дочка [PERSON] . Коли дитині було близько 6 (шести) місяців в сім`ї почалися сварки та непорозуміння, які закінчувалися фізичним насиллям, через що позивачка разом із дочкою були змушені піти від відповідача. Згодом, судовим рішенням було розірвано шлюб між сторонами та стягнуто із відповідача на користь позивачки аліменти, на утримання дитини. Через злісне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів, останнього було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.164 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки з іспитовим строком 2 (два) роки. Не дивлячись на таке, відповідач продовжує ухилятися від сплати аліментів, внаслідок чого на день звернення з позовом до суду заборгованість складає 150 823 грн. 39 коп. Через систематичне невиконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання дитини, позивачка була змушена стати на облік у Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради, для отримання тимчасової державної допомоги на дитину. Крім цього позивачка зазначає, що з 2016 року (майже через рік після припинення сімейних відносин із відповідачем) почала жити однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , з яким згодом зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Під час шлюбу у подружжя народилася спільна дитина - син [PERSON] . Позивачка, зазначає, що вона, її чоловік [PERSON] , дочка та син проживають в будинку [ADDRESS] . Дочка [PERSON] навчається у КЗО «Середня загальноосвітня школа №94» ДМР в 3-А класі. Батько дитини [PERSON] контакту зі школою, де вчиться дитина не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Додатково наголошує, що жодного разу в своєму свідомому житті дочка не бачила свого біологічного батька, відповідача по справі. Останній повністю самоусунувся від своїх обов`язків. Після припинення відносин, ніколи не цікавився дочкою, її фізичним та духовним розвитком, її навчанням, успіхами, досягненнями, тощо. Відповідач не приїздив до дочки, не намагався спілкуватися з нею, дізнатися про розвиток її здібностей, про стан здоров`я, тощо. Жодним чином не проявляв свої батьківські почуття та не виконував обов`язків та матеріального утримання в зв`язку з чим просить суд позбавити його батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі про позбавлення батьківських прав. Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року, задоволені клопотання представника позивача - адвоката Шахторіна А.С. про виклик свідків, з`ясування думки малолітньої дитини та долучення доказів. Крім цього закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України повідомлявся неодноразово належним чином про день, час та місце розгляду справи, відзив на позов не надав. На підставі ст..280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи надала суду заяву в якій просила розглянути цивільну справу без її участі, підтримала позовні вимоги і просила задовольнити у повному обсязі, а також долучила до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування. Суд, заслухавши позивачку, в тому числі допитану у якості свідка, думку її представника, свідка [PERSON] , з`ясувавши думку малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного. У судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] (наразі прізвище « [PERSON] »), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції ( а.с.14 ). У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.13), який на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2017 року було розірвано (15-16). Також судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини заробітку (доходу) але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.03.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. ( 17-19). 30.03.2017 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області змінено рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2016р. в частині стягнутих аліментів, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 22.03.2016р. і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.20-21). Через злісне ухилення відповідачем від сплати аліментів на утримання дитини, 17.05.2018 року, вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено останнього від відбування покарання, встановивши іспитовий строк у 2 (два) роки. ( а.с.22-24 ). 23.12.2019 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська змінено спосіб стягнення аліментів та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття ( а.с.25-27 ). Також судом встановлено, що на примусовому виконанні у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) знаходиться виконавче провадження [NUMBER], про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.04.2024 року борг відповідача зі сплати аліментів на дочку складає 150 823 грн. 39 коп.(а.с.28-30). Через систематичне невиконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання дитини, позивачка перебуває на обліку у Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради, де отримує призначену їй тимчасову державну допомогу дитині, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Таке підтверджується довідкою №1071 від 12.04.2024р., виданою Правобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради ( а.с.31 ). В судовому засіданні встановлено, що з 2016 року позивачка почала жити однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , з яким 23.11.2019 року, зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23.11.2019 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с.32 ). [INFO] під час шлюбу у подружжя народилася спільна дитина - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.04.2022р. Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ( а.с.33). Подружжя разом з дітьми проживають в будинку [ADDRESS] , що підтверджується актом №15 від 15.04.2024р., засвідченого головою квартального комітету №25. Будинок належить на підставі права приватної власності матері чоловіка - [PERSON] . (а.с.34). Дочка [PERSON] навчається у КЗО «Середня загальноосвітня школа №94» ДМР в 3-А класі. Відповідно до інформації наданою керівництвом школи вбачається, що батько дитини [PERSON] контакту зі школою, де вчиться дитина не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. ( а.с.35). Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради за №3/9-149 від 26 вересня 2024 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивачка [PERSON] пояснила, що жодного разу в своєму свідомому житті дитина не бачила свого біологічного батька - відповідача по справі. Останній повністю самоусунувся від своїх обов`язків. Після припинення відносин, ніколи не цікавився дочкою, її фізичним та духовним розвитком, її навчанням, успіхами, досягненнями, тощо. Відповідач не приїздив до дочки, не намагався спілкуватися з нею, дізнатися про розвиток її здібностей, про стан здоров`я, тощо. Жодним чином не проявляв свої батьківські почуття, не кажучи про виконання обов`язків та матеріального утримання. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що почав проживати без реєстрації шлюбу з позивачкою та її дочкою, коли дитині ще не виповнилося й року. Анна вважає його своїм батьком. Біологічного батька не знає та не бачила в своєму свідомому житті. Свідок додав, що відноситься до [PERSON] , як до своєї рідної дочки, любить її, навчає та виховує в дусі поваги до оточуючих, до своєї сім`ї, родини, свого народу та Батьківщини. Піклується про її здоров`я, фізичний та духовий розвиток, прививає любов до спорту, забезпечує всім необхідним в тому числі сприяє здобуття нею освіти та підготовкою для подальшого дорослого життя. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Беручи до уваги те, що відповідач, будучи батьком дитини, не цікавиться життям дочки, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи, що відповідач не з`являвся на виклик до органу опіки і піклування на засідання щодо доцільності позбавлення батьківських прав, та у жодне судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить її розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити відповідачу положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Таким чином, враховуючи інтереси дитини та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дочки [PERSON] , [INFO] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Питання про їх вирішення буде розглянуте шляхом ухвалення додаткового рішення, при своєчасному наданні зазначених доказів. Суд роз`яснює, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи, що суд задовольнив позов [PERSON] , судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved