Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Грибанов Д.В. звернувся через поштове відділення до Сокирянського районного суду Чернівецької області із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що 09.10.2021 року [PERSON] уклала кредитний договір №469731894 із ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Відповідно до реєстру боржників №164 від 14.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс», до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №469731894. 20.10.2022 між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТзОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки у розмірі 29216,24 грн., з яких 7200,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 22016,24 грн. - заборгованість за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТзОВ «ФК «ЄАПБ», у зв`язку з чим представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості в загальному розмірі 29216,24 грн. та судові витрати у справі. Згідно протоколу\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями\~від 08.10.2024\~року дана\~позовна заява\~передана до\~провадження судді\~Суського О.І. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20.12.2024 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження поданій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за відсутності представника, та у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином та завчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не подала, а також не подала відзив на позов. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 09.10.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір №469731894 у виді кредитної лінії, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в розмірі кредитного ліміту на суму 11000,00 грн. Згідно п. 1.7 Кредитна лінія надається строком на 30 днів (дисконтний період). Відповідно до п. 1.9.2 Договору, проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду нараховуються за ставкою 1,98% в день від суми кредиту. Згідно п. 1.12.1 Договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, але не більше ніж на 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду. Проценти в цей період нараховуються за ставкою 2,98% в день від суми кредиту. Також, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Зі змісту позовної заяви слідує, що на підставі договору факторингу N28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТзОВ "Таліон Плюс", право грошової вимоги до відповідача перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс». 20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТзОВ «Таліон Плюс» передає ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 21.10.2022 року до Договору факторингу, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 29216,24 грн., з яких: 7200,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 22016,24 грн. - сума заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості за кредитним договором надано позивачем станом на 31.08.2024 року за період з 21.10.2022 року по 31.08.2024 року, згідно якого вбачається, що після відступлення права вимоги ТзОВ ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань. Частиною 3 ст.10\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.536\~ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513\~ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч.1 ст.517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному Кодексі\~України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд робить висновок, що 09.10.2021 року виникли договірні відносини між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] , будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Суми, які підлягають стягненню, відповідають умовам Договору та строку його дії. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, відповідно до розрахунку, наданих позивачем, заборгованість [PERSON] становить 29216,24 грн. Тому, в цій частині суд вимогу задовольняє. З огляду на те, що відповідачкою не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомостей про відсутність такої, суд, ухвалюючи рішення у справі, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за такими, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №469731894 від 09.10.2021 року у розмірі 29216,24 грн. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі та доказів наявності підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору матеріали справи не містять.

Outcome: approved