Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Представник заявника [PERSON] адвокат Мундяк М.М., через канцелярію, подав до Стрийського міськрайонного суду Львівської області заяву у порядку окремого провадження, в якій просить ухвалити рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 23.10.2006 року на квартиру [ADDRESS] . Заяву обґрунтовано тим, що у листопаді 2024 року заявник [PERSON] звернувся до державного реєстратора Стрийської міської ради для внесення відомостей про право власності на належну йому частку квартири [ADDRESS] до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак державним реєстратором при огляді пакету документів була встановлена розбіжність у ідентифікаційному номері заявника вказаному у інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та карткою платника податків заявника. Оскільки міжрайонне бюро технічної інвентаризації, в якому містяться відомості щодо даної квартири знаходиться на тимчасово окупованій території та інформацію на даний час витребувати не можливо, державний реєстратор порадив звернутись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності №2326 від 23 жовтня 2006 року. Заяви та клопотання сторін у справі. Представник [PERSON] адвокат Мундяк М.М., через канцелярію, подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутності заявника та його представника, додатково зазначивши, що подану заяву підтримує у повному обсязі. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомили, однак скерували на електронну адресу суду заяву, у якій зазначають, що вимоги викладені у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримують. Поміж тим, заявник [PERSON] , через канцелярію суду, подав заяву про долучення до матеріалів справи довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2024 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначено суддю Янів Н.М.. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М. від 17.12.2024 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку окремого провадження. Визначено місце, дату та час судового засідання у цій справі 21.01.2025 року о 12:00 год.. Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 21.01.2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою заінтересованих осіб. Судом також були задоволені клопотання заявника та його представника та заяви заінтересованих осіб про розгляд даної справи за їх відсутності (за відсутності уповноважених представників) та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розгляд справи по суті відбувся без участі сторін 04.02.2025 року. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Згідно з пунктом 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). За загальним правилом, наведеним у ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Чинним ЦПК України передбачено можливість захисту цивільного права чи інтересу шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також наведено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Відповідно до п. 5 ч. 2ст.\~293\~ЦПК України вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. У відповідності до п.1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище ім`я та по батькові, якої що зазначені у документі, не збігається з прізвищем, ім`ям та по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначений у свідоцтві про народження та паспорті. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. При цьому обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Фактичні обставини справи із оцінкою відповідних доказів. Так, судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України, виданим Новоградівським МВУМВС України в Донецькій області від 03.04.2001 року, заявник [PERSON] , [INFO] , народився у м. Осинники Кемеровської області, а його зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Згідно довідки від 12.08.2024 року №1304-5003396279 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання/перебування заявника: [ADDRESS] . При цьому, відповідно до свідоцтва про права власності на житло № [NUMBER] від 23.10.2006 року заявнику [PERSON] і членам його сім`ї належить квартира по [ADDRESS] . Поміж тим, як вбачається із копії картки платника податків [PERSON] від 12.08.2024 року №1311-24-02752 реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника [NUMBER] . Однак, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] , зазначено - [NUMBER] . Так, як зазначає заявник він звернувся до державного реєстратора Стрийської міської ради для внесення відомостей про право власності на належну йому частку квартири [ADDRESS] до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак державним реєстратором при огляді пакету документів була встановлена розбіжність у ідентифікаційному номері заявника вказаному у інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та карткою платника податків заявника. Відтак, заявник [PERSON] внаслідок такої допущеної з технічних причин помилки не може у передбачений законом спосіб скористатися своїм правом щодо реєстрації права власності на належну йому частку квартири Висновок суду. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що зібрані та досліджені в судовому засіданні докази беззаперечно підтверджують той факт, що свідоцтво про право особистої власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дає йому можливість належним чином зареєструвати право власності на належну йому частку квартири.

Outcome: approved