Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

В листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 27.06.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» (далі ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП») та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту №37672 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора у порядку, визначеному\~Законом України «Про електронну комерцію». За умовами кредитного договору ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» надало позичальнику кредит у розмірі 2000 гривень строком на 25 днів. За користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку 2 % в день або 730 % річних. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») було укладено Договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить 12300 гривень, а саме: сума заборгованості за основною сумою боргу - 2000 гривень, сума заборгованості за відсотками 10300 гривень. Позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» просить\~стягнути з\~відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 12300 гривень, а також судові витрати, що складаються з сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень і 10500 гривень\~витрати на професійну правничу допомогу. 21.11.2024 ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 18.12.2024 подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чинном, про причини неявки суд не повідомив, відзиву заяв та клопотань не подавав. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача у справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне. Суд установив. По кредитному\~договору № 37672. 27.06.2021 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи, розміщеної на сайті https://www.aviracredit.com. ua було укладено електронний договір №37672 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту складає 2000 гривень, строк кредиту 26 днів. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний Кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором KL9664, після чого відповідач отримав кредит в сумі 2000 гривень на свою платіжну карту № [NUMBER] . За користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку 2,5% в день або 912,5 % річних. ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 2000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу №02-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Випискою з особового рахунку за Кредитним договором №37672 встановлено, що станом 27.06.2021 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 12300 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2000 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 10300 гривень. Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022, загальна заборгованість [PERSON] за договором №37672 від 27.06.2021 становить 12300 гривень, з яких 2000 гривень заборгованість по кредиту та 10300 гривень заборгованість по відсотках. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідноз\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до\~статті 1079 ЦК України\~сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі\~статті 204 ЦК України\~є обов`язковими для виконання. Стосовно стягнення заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронним підписом\~одноразовим ідентифікатором\~є дані\~в електронній\~формі у\~вигляді алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що додаються\~до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере\~до уваги,\~що умовами\~договору чітко\~визначено обов`язок\~позичальника сплатити\~кредитору відсотки\~за користування\~кредитними коштами,\~розмір відсотків,\~строки повернення\~коштів,\~тобто досягнутозгоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами\~статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів\~статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач по справі [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору у зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 2000 гривень підлягають до задоволення. Розподіл стягнення відсотків. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові висновки підтверджені постановами у справах №296/10217/15-ц від 07.07.2020р., №912/1120/16 від 04.02.2020р., №910/18943/20 від 27.07.2021р. та іншими, де розмежовані поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» та вказано, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведені правові висновки Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 27.06.2021 по 22.07.2021 (25 днів). Починаючи з 23.07.2021 позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період з 27.06.2021 по 22.07.2021, які суд розраховує таким чином, беручи до уваги розмір процентної ставки 2,5% на день: 2000 гривень х 25 днів х 2,5 % : 100 = 1250 гривень. Всього до стягнення з відповідача підлягає 1250 гривень договірних відсотків. Щодо стяснення судових витрат. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог (позовні\~вимоги 12300\~гривень,\~з яких\~задоволено 3250\~гривень (3250 х 100 % : 12300 = 26,4%). Відсоток задоволених позовних вимог становить 26,4%, а тому до стягнення підлягає 639,51 гривень (2422,40 гривень х 26,4% : 100 = 639,51 гривень). Щодо компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17. З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в особі директора Осипенко І.О. та [PERSON] укладений договір про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 13.12.2024 розрахунок витрат на наданя професійної правничої допомоги становить 10500 гривень за 5 год., з них: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору № 37672 від 27.06.2021 1 година 2000 гривень (відповідно до п. 3.1 договору); складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/ додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики 2,5 години 5000 гривень (відповідно до п. 3.1 договору); інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» 1,5 години 3000 гривень (відповідно до п. 3.1 договору); канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500 гривень. Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції не є правовою допомогою, яка потребує спеціальних знань в галузі права, а тому такі витрати не можуть бути віднесені до витрат на професійну правничу допомогу. Рахунком про надання правової (правничої) допомоги №13.12.2024-96 від 13.12.2024 підтверджено надання правових послуг на суму 10500 гривень, а відповідно до платіжної інструкції №33933 від 13.12.2024 кошти в сумі 10500 гривень були сплачені на користь [PERSON] . Однак, під час розгляду справи №683/3467/24 (провадження №2/684/29/2025) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23.01.2025 суд вирішив питання про розподіл судових витрат, де врахував як доказ платіжну інструкцію №33933 від 13.12.2024 про сплату коштів в сумі 10500 гривень на користь [PERSON] . Тому при вирішенні належносі і допустимості доказу про оплату правової допомоги в цій\~справі платіжна інструкція №33933 від 13.12.2024, після використання її в іншій цивільній справі, не приймається судом до уваги, оскільки є неналежним доказом оплати надання такої правової допомоги. Надання платіжної інструкції №33933 від 13.12.2024 у якості доказу понесення витрат на професійну правничу допомогу в різних справах вводить в оману суд та інших учасників справи та призводить до штучного завищення понесених судових витрат. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. З урахуванням викладеного та часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що обґрунтованим є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень, які підлягають відшкодуванню.

Outcome: partial