Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Представником позивачів - адвокатом Голиком Євгеном Валерійовичем в інтересах позивачів: [PERSON] та [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, в якому представник позивачів просив: «визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,098 га (кадастровий номер 7424710100:02:001:0196), яка розташована по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,098 га (кадастровий номер 7424710100:02:001:0196), яка розташована по [ADDRESS] ; справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження». В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивачів у позовній заяві зазначив про те, що 01 серпня 2001 року [PERSON] було подаровано позивачам в рівних частинах житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування жилого будинку, посвідченим державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області 01 серпня 2001 року. Право власності на вищевказаний будинок було зареєстровано Новгород-Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації 01 серпня 2001 року за № 1503 за позивачами, по 1/2 частці за кожним. Згідно договору дарування жилого будинку будинок та надвірні споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,098 га, яка приватизована. Також позивачам було передано від дарувальника державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 030849 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,098 га для будівництва житлового будинку та господарських будівель, яка розташована по [ADDRESS] . З того часу позивачі вважали, що є власниками житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 грудня 2014 року. Коли позивачі у 2024 року звернулися усно до Семенівської міської ради Чернігівської області для проведення державної реєстрації права власності за ними на вищевказану земельну ділянку, то позивачам було повідомлено, що вказану реєстраційну дію провести на даний час не можливо через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім`я позивачів. Представник позивачів вважає, що позивачі мають право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , виходячи з наступного. Згідно приписів ст. 30 Земельного кодексу України, який був чинний до 01 січня 2002 року, тобто на момент укладення договору дарування жилого будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди (частина 1 ст. 30). Право власності або користування земельною ділянкою в перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу (частина 4 ст. 30). Таким чином, Земельний кодекс України, який був чинний до 01 січня 2002 року, передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача жилого будинку, який розташований на цій ділянці, з необхідністю подальшого посвідчення (оформлення) переходу права власності у Раді народних депутатів. Отже, станом на 01 серпня 2001 року позивачі фактично набули права власності на земельну ділянку площею 0,098 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , якою вони володіють та користуються вже багато років, проте такий перехід права власності не посвідчили у відповідній Раді народних депутатів до 01 січня 2002 року, тобто до набуття чинності діючим Земельним кодексом України. З набуттям чинності Земельним кодексом України 2001 року, який почав діяти з 01 січня 2002 року, умови набуття та оформлення права власності на земельну ділянку в разі набуття права власності на розташовані на ній об`єкти нерухомості змінилися. Згідно приписів ч. 1 ст. 120 чинного Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок, іншу будівлю та споруду), розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги ч. 16 цієї статті. Згідно ч. 16 ст. 120 чинного Земельного кодексу України предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна, який розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка. Таким чином діюче на даний час земельне законодавство передбачає також одночасний перехід права власності земельної ділянки з розміщеним на ній об`єктом нерухомості, але з обов`язковим зазначенням у правочині даних і про земельну ділянку, і про об`єкт нерухомості, право власності на які одночасно переходить новому власнику. В подальшому на підставі такого правочину державним реєстратором реєструється право власності за набувачем на земельну ділянку та об`єкт нерухомості, який на ній розміщений. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого маж а (житловий будинок) або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільній власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Таким чином на даний час позивачі - є фактичними власниками в рівних частках земельної ділянки площею 0,098 га (кадастровий номер 7424710100:02:001:0196). В той же час позивачі не можуть переоформити вказану земельну ділянку шляхом укладення договору відчуження з [PERSON] адже остання померла у 2014 році. Зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку за договором дарування позивачі також не можуть через те, що у строк до 01 січня 2002 року вони не посвідчили своє право власності на земельну ділянку у відповідній Ради народних депутатів з причини юридичної необізнаності. Ухвалою судді від 11 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, доручили представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. У судове засідання представник позивачів - адвокат Голик Євген Валерійович не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просив розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивачів, позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівський міський голова Новгород-Сіверського району Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без представника Семенівської міської ради, у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у підготовче судове засідання свого представника не направило, про поважні причини неявки представника суд не повідомило, письмове пояснення з викладом своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову до суду не подало. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області, завідувач Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Доля Наталія Миколаївна у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, подала до суду письмову заяву, у якій просила суд розглянути справу без участі представника Семенівської державної нотаріальної контори на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задовольнити позов повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що 01 серпня 2001 року [PERSON] було подаровано позивачам в рівних частинах житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування жилого будинку, посвідченим державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області 01 серпня 2001 року. Право власності на вищевказаний будинок було зареєстровано Новгород-Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації 01 серпня 2001 року за № 1503 за позивачами, по 1/2 частці за кожним. Згідно договору дарування жилого будинку будинок та надвірні споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,098 га, яка приватизована. Також позивачам було передано від дарувальника державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 030849 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,098 га для будівництва житлового будинку та господарських будівель, яка розташована по [ADDRESS] . З того часу позивачі вважали, що є власниками житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 грудня 2014 року. Коли позивачі у 2024 року звернулися усно до Семенівської міської ради Чернігівської області для проведення державної реєстрації права власності за ними на вищевказану земельну ділянку, то позивачам було повідомлено, що вказану реєстраційну дію провести на даний час не можливо через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім`я позивачів. Представник позивачів вважає, що позивачі мають право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , виходячи з наступного. Згідно приписів ст. 30 Земельного кодексу України, який був чинний до 01 січня 2002 року, тобто на момент укладення договору дарування жилого будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди (частина 1 ст. 30). Право власності або користування земельною ділянкою в перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу (частина 4 ст. 30). Таким чином, Земельний кодекс України, який був чинний до 01 січня 2002 року, передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача жилого будинку, який розташований на цій ділянці, з необхідністю подальшого посвідчення (оформлення) переходу права власності у Раді народних депутатів. Отже, станом на 01 серпня 2001 року позивачі фактично набули права власності на земельну ділянку площею 0,098 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , якою вони володіють та користуються вже багато років, проте такий перехід права власності не посвідчили у відповідній Раді народних депутатів до 01 січня 2002 року, тобто до набуття чинності діючим Земельним кодексом України. З набуттям чинності Земельним кодексом України 2001 року, який почав діяти з 01 січня 2002 року, умови набуття та оформлення права власності на земельну ділянку в разі набуття права власності на розташовані на ній об`єкти нерухомості змінилися. Згідно приписів ч. 1 ст. 120 чинного Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок, іншу будівлю та споруду), розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги ч. 16 цієї статті. Згідно ч. 16 ст. 120 чинного Земельного кодексу України предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна, який розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка. Таким чином діюче на даний час земельне законодавство передбачає також одночасний перехід права власності земельної ділянки з розміщеним на ній об`єктом нерухомості, але з обов`язковим зазначенням у правочині даних і про земельну ділянку, і про об`єкт нерухомості, право власності на які одночасно переходить новому власнику. В подальшому на підставі такого правочину державним реєстратором реєструється право власності за набувачем на земельну ділянку та об`єкт нерухомості, який на ній розміщений. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого маж а (житловий будинок) або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільній власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Таким чином на даний час позивачі - є фактичними власниками в рівних частках земельної ділянки площею 0,098 га (кадастровий номер 7424710100:02:001:0196). В той же час позивачі не можуть переоформити вказану земельну ділянку шляхом укладення договору відчуження з [PERSON] адже остання померла у 2014 році. Зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку за договором дарування позивачі також не можуть через те, що у строк до 01 січня 2002 року вони не посвідчили своє право власності на земельну ділянку у відповідній Ради народних депутатів з причини юридичної необізнаності. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України Позивачі не мають іншої можливості, ніж через суд, визнати право власності на земельну ділянку, внаслідок чого вимушені звернутися до суду з позовною заявою. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, тому що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками вищевказаних земельних ділянок, та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у судовому засіданні. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved