Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

15 травня 2023 року [PERSON] (далі: позивач) звернувся до [PERSON] (далі: відповідач), третя особа ОСББ «Ластівки», про стягнення матеріальної шкоди у сумі 120\~595 грн., моральної шкоди в сумі 10\~000 грн., 3% річних у сумі 1\~070, 49 грн. та інфляційних втрат у сумі 3\~654,03 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на завдання відповідачем матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття 16.01.2023 належної йому на праві власності кв. [ADDRESS] , не можливості у позасудовому порядку вирішити дане питання Відповідач проти задоволення позову заперечував посилаючись на не підтвердження належними доказами факту залиття, не підтвердження факту досудового врегулювання спору, не порушення позивачем перед комісією питання огляду кв. 163 належної відповідачу, не повідомлення відповідача належним чином про огляд належної позивачу кв. [ADDRESS] , не доведеності аварійної ситуації саме у кв. [ADDRESS] . Вважає, що акт від 24.01.2023 складений без дотримання вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 (далі: Правила) за створення комісії у неповному складі, не надання доказу, що КП «ХТМ» є організацією, що обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, перебування голови правління ОСББ «Ластівки» на військовій службі. Відповідач наполягає, що з позивачем не знайома та не спілкувалась. За не проведення огляду квартири відповідача, причина залиття не встановлена, а відтак, висновок експерта ґрунтується на припущеннях та є не допустимим доказом. Позивач, наполягаючи на позовних вимогах, заначив, що під час складення акту комісією врахований відеоматеріал, відзнятий під час обстеження кв. [ADDRESS] за участі відповідача. В акті зроблений запис про відмову відповідача, який є власником кв. 163 від надання комісії доступу до обстеження свої квартири та відмову від підписання акту, що підтверджено підписами членів комісії. Також зазначив, що відповідно до п.2.3.6. розділу 2 Правил, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого затверджена Додатком 4. Окрім форми акту, будь-які вимоги до його заповнення чинним законодавством не встановлені. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи до судового засідання, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився. Враховуючи належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання, свідків, враховуючи, строки розгляду справи та те, що рішення приймається за сукупності доказів, та відповідно рішення не може ґрунтуватися тільки на показаннях свідків, суд не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи для виклику свідків. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Позивач є власником кв. [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6225037 від 15.07.2013 (.а.с. 8). 23.01.2023 наказом Голови правління ОСББ Дженжероновим С.А. №1-24/01 створена комісія з обстеження кв. [ADDRESS] , складання Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого постачання водопостачання (або холодного водопостачання) у складі: голова комісії - Голова правління ОСББ «Ластівки» Дженжеронов С.А., члени комісії - Начальник 2-го теплового району КП «ХТМ» Марченко Є.П., проведення обстеження призначене на 24.01.2023 о 17:00, про проведення обстеження наказано повідомити власників кв. [ADDRESS] (а.с.13). Як вбачається\~з Акту\~про залиття,\~аварію,\~що трапилась\~на системі\~центрального опалення,\~гарячого постачання\~водопостачання (або\~холодного водопостачання)\~№24/01,\~комісія у\~складі:\~голови правління\~ОСББ «Ластівки»\~Дженжеронова С.А., начальника 2-го теплового району КП «ХТМ» Марченка Є.П., власників кв. [ADDRESS] , склали цей акт про те, що 16.01.2023 у кв. [ADDRESS] трапилось залиття: кухні, гостинної кімнати, спільні, коридору. причиною залиття є вихід з ладу внутрішньої квартирної системи опалення через незадовільне технічне обслуговування власником квартири [ADDRESS] [PERSON] радіаторів у гостинній кімнаті з виходом на балкон, бездіяльність власника кв. [ADDRESS] щодо повідомлення обслуговуючої організації та виклику аварійних служб , навмисне замовчування власником кв. [ADDRESS] факту обставин аварії системи опалення від власника кв. [ADDRESS] . Висновки і рекомендації комісії: причиною залиття кв. [ADDRESS] є бездіяльність власника кв. [ADDRESS] [PERSON] , яка перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із завданими збитками. Усунення наслідків залиття кв. [ADDRESS] потребує виконання відновлювально-ремонтних робіт. рекомендації: володільцю кв. [ADDRESS] проводити своєчасне обслуговування внутрішньо квартирної системи опалення та заміну вузлів та агрегатів (а.с. 12). Згідно висновку експерта №8051 від 10.04.2023 вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкодження у наслідок залиття кв. [ADDRESS] становить 126\~596 грн., розмір завданої матеріальної шкоди, заподіяної власнику кв. [ADDRESS] внаслідок залиття яке відбулось 16.01.2023 складає 120\~595 грн. (а.с. 15-25). Як вбачається з листа ГУНП в Харківській області №47аз/119-25/03-2023 від 02.05.2023, між позивачем та відповідачем неприязні стосунки, так позивач 18.10.2020, 26.12.2020, 10.08.2021, 11.08.2021, 23.08.2021, 07.09.2021, 09.09.2021, 09.10.2021 телефонував до відділку поліції та скаржився на те, що власник кв. [ADDRESS] гучно слухає музику, затопив кв. [ADDRESS] (а.с.81-82). Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує: Щодо доведеності факту залиття квартири. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пунктах 8, 9 ч.2 ст.19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. За змістом положень ч.1 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах 1 та 2 ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Згідно із ч.4, ч.5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст.322 цього Кодексу власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно з ч.3 ст.156 ЖК України власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Відповідно до вимог ст. 177, 179 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитись до сантехнічного обладнання, користуватися будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207 (далі:Правила), передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. При цьому, обов`язкового складення актів безпосередньо у момент залиття Правила не вимагають. Відповідно до ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Положеннями ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що наданий позивачем Акт №24/1 від 24.01.2023 про залиття квартири складений без таких порушень додатка № 4 Правил, а тому посилання відповідача на неможливість його використання в якості доказу, - безпідставні. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. За таких обставин, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, врахувавши акт про залиття квартири та висновок експерта, обставини та тривалість часу, протягом якого позивач вживає заходи для відновлення своїх порушених прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявив та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача. Обґрунтовуючи заподіяння моральної шкоди позивач зазначив, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, позивач змушений терпіти незручності, дискомфорт та нервове напруження, змушений проживати в невідремонтованій квартирі, яка після залиття втрачає естетичний вигляд, в якій існує стійкий неприємний запах, підвищений рівень вологості та запах плісняви, яка є шкідливим для органів дихання. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, у тому числі, у випадку, коли вона зазнала душевних страждань у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб ( далі: Постанова). Відповідно до п. 5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. З урахуванням наведених положень норм чинного законодавства та встановлених судом обставин, виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Жодних доказів на спростування факту завдання моральної шкоди відповідачем не надано. З огляду на правову природу правовідносин сторін вимога позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 1 070, 49 грн. та інфляційних витрат у сумі 3 654,03 грн. задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Предметом позову є стягнення 135\~319,52 грн. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 1\~353,20 грн. Враховуючи вищевикладене, за часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 1\~216,09 грн.

Outcome: partial