Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

У листопаді 2024 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі також позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), поданим в його інтересах представником Панасюк Христиною Миколаївною, до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики №\~3855430 від 07.01.2022 у розмірі 57\~734,21 грн, з яких: 10\~300 грн за тілом кредиту, 47\~434,21 грн за процентами. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору позики первісним кредитором відповідачу надано кошти (позику). У подальшому право вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу перейшло до позивача. Оскільки відповідачем не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту та процентів за користування ним, товариство звернулося з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 10.12.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач, належним чином повідомлений, відзив до суду не направив. Відтак суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що 07.01.2022 між ТОВ «Маніфою» та відповідачем укладено договір позики №\~3855430 в електронній формі шляхом його підпису сторонами електронним одноразовим ідентифікатором на суму 10\~300 грн, на умовах зворотності та платності, на строк 30 днів, з диференційованою процентною ставкою в залежності від належного викання умов договору 0,19% (акційна), 1,99% (базова). Відповідно до додаткової угоди №\~1 від 08.02.2022 до вказаного договору, строк дії останнього пролонговано сторонами до 10.03.2022 (на 30 днів) зі сплатою позики за базовою процентною ставкою 1,99%. Надання позики відповідачу здійснювалося шляхом перерахування коштів на платіжну картку позичальника, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20.08.2024. 02.11.2022 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №\~02-11/2022 відповідно до якого право вимоги заборгованості за договорами, перелік яких наведено в додатку №\~1 до цього договору, переходить від клієнта до фактора, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників. Факт передачі реєстру боржників (без долучення самого реєстру) підтверджено актом приймання-передачі б/н від 02.11.2022 до договору факторингу №\~02-11/2022 від 02.11.2022. До матеріалів справи також долучено витяг з реєстру договорів (боржників) відносно [PERSON] за договором позики №\~3855430 від 07.01.2022. Згідно наданого розрахунку, станом на 02.11.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 57\~734,21 грн, з яких: 10\~300 грн за тілом кредиту, 47\~434,21 грн за процентами. Мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ст.\~639 ЦК України,\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.\~ Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.\~11 Закону\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.\~12 Закону). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.\~6 ч. 1 ст.\~3 Закону) Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.\~1 ст.\~526 ЦК України).\~ За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.\~1 ст.\~1054 ЦК України).\~ Згідно з ч.\~2 ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.\~1 ст.\~1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ч.\~1, 2 ст.\~1078 ЦК України). Згідно з приписами ст.\~526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору чи вимог закону. Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за цим договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З аналізу кредитного договору (позики) випливає, що нарахування процентів після прострочення виплати по кредиту здійснювалося за підвищеною процентною ставкою, тобто як міра відповідальності. Відтак нарахування первісним кредитором за підвищеною процентною ставкою здійснювалося відповідно до приписів ст.\~625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що з метою дотримання основоположних принципів цивільного права та забезпечення балансу інтересів кредитодавця та позичальника, розмір відповідальності боржника, передбачений ст.\~549, 625 ЦК України може бути зменшений судом (постанова від 05.04.2023 у справі №\~910/4518/16 (п.\~107), постанова від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (п.\~8.38). Указані постанови стосуються господарських правовідносин, але застосування норм права за подібних кредитних відносин може бути застосовано безвідносно до суб`єктного складу учасників правовідносин, тобто є релевантними у цій справі. Водночас, згідно з п.\~18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №\~64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №\~2102-IX від 24.02.2022, розпочав діяти воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та наразі триває. З огляду на викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд уважає за можливе виключити з розрахунку нараховані проценти за порушення виконання зобов`язання відповідно до ст.\~625 ЦК України та визначити суму загальної заборгованості в межах суми кредиту та нарахованих на неї процентів в розмірі 0,19\~% (за договором позики) та 1,99% (відповідно до додаткової угоди до цього договору), оскільки вказане буде спрямоване на відновлення майнової сфери боржника та відповідатиме принципу пропорційності у цивільному праві. Указані висновки суду також узгоджуються з приписами ст.\~21, п.\~17 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №\~1734-VIII. Отже, суд частково відхиляє посилання позивача та надані ним розрахунки щодо нарахування процентів за користування відповідачем кредитом за межами строку дії первісного кредитного договору та збільшення боргу, шляхом нараховування підвищених процентів, як міри відповідальності. Відтак, зібрані у справі докази у поєднанні з означеними приписами норм права вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] , а саме в частині боргу, нарахованого первісним кредитором ТОВ «Маніфою» та наявного на час закінчення дії договору позики та додаткової угоди до нього в сумі 10\~300 грн за тілом кредиту, 614,92 грн за процентами по основному договору позики, 6\~149,10 грн за процентами відповідно до додаткової угоди, а всього на загальну суму 17\~064,02 грн. Оскільки позивачем не надано до суду належного розрахунку, розмір боргу в означеній сумі, нарахований судом відповідно до графіків платежів, долучених до договору позики та додаткової угоди до нього, що, на думку суду, відповідатиме принципу розумності та справедливості у цивільних правовідносинах, забезпечить баланс інтересів договірних сторін та не буде нести для відповідача надмірного матеріального тягаря. Щодо судових витрат. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 17\~064,02 грн, що становить 29,55\~% від ціни позову, відтак судові витрати, які належить стягнути з відповідача становлять 715,82 грн (2\~422,40 х 29,55% / 100\~%). На підставі викладеного,

Outcome: partial