Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами, які в остаточній редакції зводяться до наступного, позивачка просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку домоволодіння [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та на 1/3 частку на домоволодіння [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування позову позивач зазначила, що вона разом з батьками [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі продажу нерухомості від 11.02.1999 року придбали у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 870 кв.м., житловий будинок літера А-1 загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: Б-сарай, б-сарай, В-вбиральня, Глітня кухня, Д-навіс, Е-погріб, 1-5, І огородження та споруди. Зазначений правочин було укладено та посвідчено Південно-Східним Регіональними управлінням Української Товарної Біржі, зареєстровано в реєстрі за № 4288 від 11.02.1999 р. Правочин був укладений відповідно до ст.15 Закону України від 10.12.1991 р. «Про товарну біржу», що діяв на час укладення правочину. Після укладення правочину даний договір покупці зареєстрували в КП «ДМ БТІ» та отримали реєстраційне посвідчення від 24.02.1999 р., за яким зазначено, що договір купівлі-продажу від 11.02.1999 р. зареєстрований та записаний в реєстрову книгу № 357 за реєстровим № 112. Таким чином покупці виконали всі передбачені законом дії щодо державної реєстрації правочину та набули право власності. Відповідно до відповіді КП «ДМ БТІ» № 10178 від 30.12.2022 р. станом на 31.12.2012 р. в інвентаризаційній справі за адресою [ADDRESS] містяться відомості про право власності за: 1/3 [PERSON] , 1/3 [PERSON] , 1/3 [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1999 р., зареєстрованого в товарній біржі «Українська» за реєстром № 42886, зареєстроване в КП «ДМ БТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 357 за реєстровим № 112. [PERSON] 05.02.1999 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Правочин укладено за кошти батьків позивачки. Відповідно до довідки про склад сім`ї за адресою [ADDRESS] [PERSON] зареєстрована у даному домоволодінні з 29.03.1999 р. На час життя до смерті за цією адресою були зареєстровані також батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] . Після їх смерті позивачка за законом прийняла спадщину, так як була зареєстрована та постійно проживала з померлими батьками. Таким чином, позивачка право власності набула згідно з зазначеним вище договором купівлі-продажу від 11.02.1999 р. (1/3), за яким придбала будинок разом з батьками [PERSON] та [PERSON] . Інші 2/3 набула в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . Так, [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] його 1/3 частка за законом, враховуючи що вони фактично прийняли спадщину, перейшла до дружини [PERSON] та доньки [PERSON] по 1/6 частці кожній. Надалі [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] її 1/3 частка, та набута за спадкуванням 1/6 частка від померлого чоловіка за законом відповідно, враховуючи що вони фактично прийняли спадщину, перейшла до доньки - позивачки [PERSON] в цілому. Таким чином, позивачка після смерті батьків в цілому фактично прийняла спадщину на належні батькам за життя 2/3 частки у нерухомому майні. Звернувшись до Третьої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачка отримала постанову від 27.02.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова нотаріуса аргументована тим, що в якості документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно надано договір купівліпродажу нерухомого майна, зареєстрований на Товарній біржі «Українська» 11.02.1999 р. за реєстровим № 4288, зареєстрований в КП ДМБТІ 24.02.1999 р. записаний в реєстрову книгу № 357 за реєстровим № 112, але цей договір не був нотаріально посвідчений, відповідно до ст.227 ЦК України. Також, звернувшись до Другої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачка отримала постанову від 17.07.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих же підстав. Разом з тим позивачка, разом з померлими батьками на той час виконали процедуру реєстрації правочину відповідно до діючого на той час закону 1991 року «Про Товарну Біржу» та здійснили державну реєстрацію правочину в КП «ДМБТІ», яке на той час до 2013 року було розпорядником державних реєстрів права власності. Таким чином, позивачка [PERSON] фактично виконавши з померлими батьками спадкодавцями всі умови державної реєстрації на своє домоволодіння по [ADDRESS] , та прийнявши спадщину від померлих батька [PERSON] , що помер [INFO] та матері [PERSON] , що померла [INFO] не може отримати правовий документ свідоцтво про право на спадщину з незалежних від її волі причин. Просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку домоволодіння [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та на 1/3 частку на домоволодіння [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] (номер речового права 3060029412020). Ухвалою суду від 24.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Шикер О.В., [PERSON] , надав суду заяву якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність та відсутність позивачки. Представник відповідача Дніпровської міської ради Дика Н.М., надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просила винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомленою судом про дату та час слухання справи, в судове засідання не з`явилася. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 227 ЦК Української РСР\~договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Проте спеціальною нормою: ч. 2 та ч. 4\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Судом встановлено, що згідно договіру купівлі-продажу нерухомості від 11.02.1999 р., укладеного Південно-східним регіональним управлінням Українська Товарна Біржа, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали у [PERSON] жилий будинок [ADDRESS] (а.с.9). Згідно реєстраційного посвідчення Дніпопетровського БТІ Дніпровського облвиконкому УЖКГ, від 24.02.1999 р., домоволодіння [ADDRESS] в цілому зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1999 р. та записано в реєстрову книгу №357 за реєстровим номером 112 (а.с.10). На момент укладення угоди законодавством не було заборонено укладати та реєструвати договори купівлі - продажу нерухомості на біржах. На даний час згідно чинного законодавства угоди щодо купівлі-продажу нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1\~ст. 220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11.02.1999 року, зареєстрований Південно-східним регіональним управлінням Українська Товарна Біржа за №42886, є дійсним. Право власності на зазначений житловий будинок не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №2, та Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00048240350 від 30.11.2024 р., між [PERSON] та [PERSON] 05.02.1999 р. укладено шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.08.2002 р. відділом реєстрації смерті в м.Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції, актовий запис №6430, [PERSON] помер [INFO] (а.с.22). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.12.2016 р. Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №2064, [PERSON] помер [INFO] (а.с.23). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку №1124 від 22.02.2023 р., за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї зареєстрованих входять: з 21.07.2017 р. [PERSON] , [INFO] донька, з 21.07.2017 р. [PERSON] , [INFO] син, з 29.03.1999 р. [PERSON] , [INFO] уповноважений власник, співвласния, з 29.04.2005р. [PERSON] , [INFO] колишній чоловік (а.с.7). Згідно КП «Дніпровського міського бюро технічної інвентаризації» ДМР від 30.12.2022 р. №10178, станом на 31.12.2012 р. в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про право власності за 1/3 частиною - [PERSON] , 1/3 частиною [PERSON] , 1/3 частиню [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1999 р., зареєстрованого на товарній біржі «Українська» за №42886, зареєстрованого в КП «ДМ БТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №357 за реєстровим номером 112 (а.с.11, 12). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2023 р., державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янкової І.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , тому що в якості документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно до нотаріальної контори надано договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі «Українська» за №42886, зареєстрованого в КП «ДМ БТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №357 за реєстровим номером 112, згідно якого [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.07.2024 р., державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з невідповідністю документа, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок вимогам законодавства (а.с.63-64, 74). Згідно довідки КП «ДМ БТІ» ДМР від 26.11.2024 р. №14102, [PERSON] належить 1/3 частина будинку [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , на підставі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі «Українська» за №42886, зареєстрованого в КП «ДМ БТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №357 за реєстровим номером 112. Згідно витягу є Державного реєстру речових прав №407403718 від 10.12.2024 р., 1/3 частина будинку [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , на підставі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі «Українська» за №42886, зареєстрованого в КП «ДМ БТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №357 за реєстровим номером 112. Таким чином, після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з 1/3 та 1/3 частин житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.02.1999 року, зареєстрованого Південно-східним регіональним управлінням Українська Товарна Біржа за №42886. Відповідно до вимог ст.1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1220\~ЦК України спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст.1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місце відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Згідно звіту про оцінку житлового будинку садибного типу, загальною площею 65,7 кв.м. станом на 13.01.2024 р., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість даного житлового будинку 695900,00 грн. (а.с.14-21). Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті\~ [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , такими, що підлягають задоволенню оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, так як інших спадкоємці за заповітом та за законом, які б прийняли спадщину відсутні, а позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , яка прийняла спадщину, так як у встановлений законом шестимісячний строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 392\~ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved