Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя майно: -автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; трикімнатну квартиру (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] ; в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 2/3 частин трикімнатної квартири (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 662 грн. 40 коп. та витрати на виготовлення звітів з оцінки майна в розмірі 4 000 грн. 00 коп. Одночасно, з пред`явленням даного позову, позивачем [PERSON] подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову та накласти заборону (арешт) на відчуження будь-яким способом на: автомобіль - SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; трикімнатну квартиру (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та призначено підготовче засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2023 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Коваль Олександра Юрійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено. 04.09.2023 надійшла відповідь з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області щодо неможливості виконання вищевказаної ухвали, внаслідок перереєстрації транспортного засобу 22.06.2023 року за договором купівлі- продажу, укладеному в ТСЦ №635-2023-3892212 на іншу особу. 07.09.2023 надійшла\~відповідь з Департаменту реєстрації Харківської міської ради відповідно до якої неможливо виконати ухвалу суду, оскільки відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації обтяження заборони відчуження вищевказаного об`єкту нерухомого майна. 27.10.2023 та 30.10.2023 надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя майно: автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; трикімнатну квартиру (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] ; в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 2/3 частин трикімнатної квартири (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] . Також просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу 6350/2023/3892212 від 22.06.2023 року автомобіля SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , скасувати державну реєстрацію транспортного засобу та витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , а також стягнути судові витрати. Одночасно, з пред`явленням уточненого позову, позивачем [PERSON] подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову та накласти заборону (арешт) на відчуження будь-яким способом на автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 27.10.2023 представником позивача подана заява про витребування доказів по справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Коваль Олександра Юрійовича про забезпечення позову та витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково, накладено арешт шляхом заборони відчуження будь-яким способом транспортного засобу марки «SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] ( адреса реєстрації [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] ). Ухвалу про забезпечення позову направлено для виконання до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 26). Та витребувано у Регіональному центрі ГСЦ МВС в Харківській області належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи на автомобіль «SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , в тому числі документи щодо перереєстрації 22.06.2023 року вказаного транспортного засобу. 14.11.2023 надійшла відповідь з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області про надання копій витребуваних документів згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2023 року. 15.01.2024 від представника відповідача адвоката Ципліцького Д.О. надійшов відзив на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача адвокат Ципліцький Д.О., просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що 01.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] . За вищевказаним договором купівлі-продажу Сафронова Наталі, як одноосібним власником, відповідно до положень Договору купівлі-продажу чоловік відповідачки - [PERSON] погодився зі змістом Договору та відмовився у зв`язку з ним від будь-яких претензій до його сторін. Відповідачка була одноосібною власницею квартири за адресою [ADDRESS] , а позивач згідно з положеннями договору купівлі- продажу зазначеної квартири відмовився від будь-яких претензій у зв`язку з укладенням договору, то кошти, отриманні внаслідок вчинення правочину щодо відчуження нерухомого майна (квартири) за договором купівлі- продажу, є власністю відповідачки. Представник відповідача зазначає, що Верховний Суд у постанові по справі № 546/912/16-ц від 24 січня 2020 р. вказав, що статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями, як час набуття майна і кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Отже, у разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане. Та якщо заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. 23.01.2024 від представника позивача адвоката Коваля О.Ю. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. У відповіді на відзив представник позивача наполягає на тому, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу і підлягає поділу між ними, вважає, що аргументи відповідача про те, що спірне майно на території України було придбано за її особисті кошти, одержані від продажу квартири в Ізраїлі не відповідають дійсності та зазначає, що спірне майно було придбане саме в інтересах сім`ї та з метою спільного проживання сторін на території України. Позивач не погоджується з твердженням відповідача, щодо придбання майна за її особисті кошти від продажу квартири в Ізраїлі , оскільки вона була також придбана сторонами в період перебування в шлюбі, а за законодавством Держави Ізраїль є спільною сумісною власністю подружжя. На підтвердження вказаного 12.02.2024 від представника позивача адвоката Коваль О.Ю. надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів, а саме Висновок спеціаліста від 31.01.2024 року щодо аналізу шлюбних та майнових відносин, які склались між позивачем та відповідачем з точки зору законодавства Держави Ізраїль. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. 15.07.2024 року до суду надано клопотання представника відповідача адвоката Ципліцького Д.О. про долучення до матеріалів справи копії паспорта громадянина рф [PERSON] , копії договору про розподіл майна та розірвання шлюбу від 07.05.2015 року із нотаріальним засвідченим його перекладом. В розділі (Д) вказаного договору йде мова про порядок поділу спільного суміжного майна подружжя. В пункті 27 цього розділу зазначено, що сторони мають у спільному володінні квартиру за адресою: [ADDRESS] . В п. 27 зазначено, що чоловік ( [PERSON] ) зобов`язується передати дружині свою частку у квартирі на [ADDRESS] , а дружина зобов`язується передати свою частку у квартирі у районі Нахалат чоловіку у рамках взаєморозрахунку між двома сторонами. З викладеного вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] з 07.05.2015 року стала особистою приватною власністю [PERSON] . За таких обставин, в момент її продажу 01.07.2019 року, незважаючи на перебування у шлюбі із [PERSON] , вказана квартира не змінила свого статусу та залишалася особистою приватною власністю [PERSON] . Таким чином, всі кошти, що були нею отримані від продажу зазначеної квартири, є також її особистою приватною власністю. 02.09.2024 адвокат Коваль О.Ю. подав клопотання про залучення письмових доказів та додаткові письмові пояснення в яких вказує, що в матеріалах прави відсутні докази одержання [PERSON] грошових коштів від продажу квартири в Ізраїлі (а саме зарахування коштів на банківський рахунок) значна частина коштів була перерахована [PERSON] на користь своєї матері. В матеріалах справи відсутні докази щодо подальшої долі цих коштів, а саме передачі їх [PERSON] та використання для придбання спірного майна. Інша частина коштів була покладена [PERSON] на свій банківський рахунок через значний проміжок часу від моменту продажу квартири, що не дає можливості пересвідчитись чи були чи були\~ці грошові\~кошти отримані\~ [PERSON] \~саме від\~продажу квартири\~в Ізраїлі\~чи джерело\~їх походження\~є іншим.\~З банківської\~виписки по\~рахунку [PERSON] \~і вбачається,\~що грошові\~кошти було\~покладено на\~рахунок в\~березні 2020\~року,\~тобто вже\~після придбання\~квартири,\~у зв`язку\~з чим,\~вказані кошти\~жодним чином\~не могли\~бути використані\~для придбання\~квартири. З банківської\~виписки по\~рахунку [PERSON] \~вбачається,\~що грошові\~кошти неодноразово\~систематично знімались\~ [PERSON] \~невеликими частинами,\~що свідчи\~про те,\~що кошти\~могли витрачались\~ [PERSON] \~на поточні\~потреби,\~а не\~на здійснена\~дорогих покупок\~таких як\~автомобіль чи\~т.п. Від моменту отримання грошових коштів і до моменту придбання спірного майна минув значний проміжок часу, що не дає можливості пересвідчитись в тому, чи дійсно грошові кошти від продажу квартири в Ізраїлі було використано [PERSON] для придбана спірного майна. При цьому представник позивача зазначає, що [PERSON] також мав на особових банківських рахунках значні суми грошових коштів, що дозволяло йому приймати участь у придбанні спірного майна на рівні із [PERSON] 09.10.2024 року надав клопотання про долучення до матеріалів справи інформації по банківському рахунку [PERSON] щодо здійснених переказів із засвідченим перекладом. 16.12.2024 року позивач [PERSON] надав письмові пояснення, в яких зазначає, що твердження [PERSON] , що вона ніби то ховала гроші від колишнього чоловіка на його банківських рахунках є брехнею, оскільки на той час жодних судів у неї з її колишнім чоловіком вже не було, а перерахунок нею деякої суми коштів на його користь було їхнім спільним рішенням, оскільки кошти також були спільними та зрештою все одно були витрачені на сім`ю . 17.12.2024 року представник позивача [PERSON] надав додаткові письмові пояснення, в яких також зазначив, що надані [PERSON] банківські документи про здійснення переказу коштів на користь [PERSON] не спростовують презумцію спільності майна подружжя, а навпаки підтверджують їх. 11.02.2025 від представника позивача [PERSON] надійшли заперечення на заяву відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просили уточнену позовну заяву, задовольнити у повному обсязі на підставах, викладених в ній. В подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. В судовому\~засіданні відповідач\~та представник\~відповідача надали\~пояснення стосовно\~поданих відзиву\~та заперечень\~та просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, 16.07.2024 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заявлених позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено наступне. Як вбачається з наданої копії паспорту [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] виданого 04.07.2021, який переведено з англійської мови на українську мову перекладачем [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В. 10.05.2023 № 5113 - він є громадянином Ізраїлю. Сторони у судовому засіданні не заперечували того факту, що позивач на час розгляду справи проживає на території Держави Ізраїль. Відповідно до копії свідоцтва\~про шлюб\~№ [NUMBER] від 21 липня 2017 року, який переведено з грузинської мови на українську мову перекладачем [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиною Л.О. 04.10.2022 № 45321 - 21.07.2017 р. у АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбу №2 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . \~Після державної\~реєстрації шлюбу\~ [PERSON] присвоєно прізвище\~« [PERSON] ». В подальшому, Відповідач змінила прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] . У шлюбі у сторін народився [PERSON] , [INFO] , батьками зазначено позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] . Крім того, 31.01.2020 р. у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що\~складено відповідний\~актовий запис\~№165.\~ (свідоцтво\~про шлюб\~Серії [NUMBER] від 31 січня 2020 року). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.10.2023 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - відмовлено. Рішенням Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~14.06.2024 позовні\~вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 21.07.2017 року на території Грузії, Свідоцтво про укладення шлюбу № [NUMBER] від 21.07.2017 року, видане АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбів № 2, актовий запис № 81171000363. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 31.01.2020 р. у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),\~актовий запис\~№165 відмовлено. 20.01.2020 року [PERSON] уклала Договір про наміри укласти договір купівлі- продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаним договором ціна, за яку буде проданий об`єкт нерухомого майна складає 65 850,00 (шістдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят євро). 23.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) на квартиру [ADDRESS] , згідно договору №ФФБ-63-П/Г від 17 лютого 2017 року про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] . Згідно додаткового договору № ДФФБ - 63-П/Г про внесення змін до Договору № ФФБ 63-П/Г від 17.02.2017 року про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] - сторони домовились про розірвання Договору № ФФБ-63-П/Г від 17.02.2017 року, та перерахування грошових коштів у сумі 1 312 384,00 гривень (один мільйон триста дванадцять тисяч триста вісімдесят чотири гривни 00 коп.) в рахунок виконання зобов`язань за Договором № ФФБ- ФФБ-118-П/Г від 23.01.2020 року; сторони визнають, що не мають жодних матеріальних, фінансових та будь-яких інших претензій одна до одної в зв`язку з розірванням Договору ФФБ-63-П/Г від 17.02.2017 року. Згідно договору про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № ФФБ 63-П/Г від 17 лютого 2017 р. укладеного між [PERSON] , та [PERSON] - Цедент ( [PERSON] ) передає Цесіонарію ( [PERSON] ) право вимоги на квартиру [ADDRESS] (далі Квартира) за Договором про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] № ФФБ - 63-П/Г від 17 лютого 2017 р. Відповідно до акту прийому-передачі квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] від 23.01.2020 року відбулася передача квартири [ADDRESS] за вищевказаною адресою [PERSON] . Заявою, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лучніковою Ю.В. від 23.01.2020, [PERSON] засвідчив, що був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № ФФБ 63-П/Г від 17 лютого 2017 р. та матеріальних претензій до [PERSON] він не має. Заявою, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лучніковою Ю.В. від 23.01.2020, [PERSON] , дружина [PERSON] , засвідчила, що вона надала згоду на укладення [PERSON] договору про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № ФФБ 63-П/Г від 17 лютого 2017 р. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 198869898 від 04.02.2020 - квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , державний реєстратор - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тимофєєва Олена Василівна. Підставою виникнення права власності є акт прийому передачі квартири в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , виданий 23.01.2020, видавник: Товариство з додатковою відповідальністю «Житловабуд-2»/ [PERSON] ; ВИТЯГ із списку Інвесторів (довірителів) Фонду фінансування будівництва об`єкта будівництва житлового комплексу за адресою [ADDRESS] … Як вбачається зі звіту про оцінку майна трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 104,5 кв.м., що належить [PERSON] за адресою [ADDRESS] , виконаного суб`єктом оціночної діяльності фізична особа підприємець [PERSON] 11.07.2023 ринкова вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 104,5 кв.м., що належить [PERSON] за адресою [ADDRESS] - 3 693 600 грн. 00 коп. Згідно копії договору купівлі продажу № СШ00012768 від 17.04.2020 укладеного між ТОВ «Автомобільний Дом «Соллі-Плюс» та [PERSON] , 17.04.2020 року відповідачка набула у власність за договором автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] за 984 522,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1932 від 24.04.2020. Як вбачається зі звіту про оцінку майна колісного транспортного засобу SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , виконаного суб`єктом оціночної діяльності фізична особа підприємець [PERSON] 11.07.2023 ринкова вартість автомобіля складає 1169199,20 грн. з ПДВ. Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Головного сервісного центру МВС від 25.08.2023 № 31/20/20-503 - накласти арешт шляхом заборони на відчуження будь-яким способом транспортного засобу Skoda Kodiaq, 2020 р.в., Vin-код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] ( [INFO] адреса реєстрації : [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ; паспорт : [NUMBER] від 02.01.2020 року, орган, що видав 6321) не можливо, внаслідок переєстрації вказаного транспортного засобу 22.06.2023 року за договором купівлі- продажу, укладеного в ТСЦ №6350/2023/3892212 на іншу особу. Згідно Витягу\~з Єдиного\~державного реєстру\~Міністерства внутрішніх\~справ стосовно\~зареєстрованих транспортних\~засобів від\~24.09.2023\~на запит\~адвоката Коваля\~Олександра Юрійовича\~- 22.06.2023 відбулась перереєстрація автомобіля SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] на нового власника по договору укладеному ТСЦ. Згідно договору купівлі продажу 6350/2023/3892212 транспортного засобу від 22.06.2023 [PERSON] продала [PERSON] транспортний засіб SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Як вбачається з наданих Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Харківській області Головного сервісного центру МВС засвідчених копій, що стали підставою 22.06.2023 року для перереєстрації транспортного засобу SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , перереєстрація автомобіля здійснена на підставі заяви [PERSON] №1396834813 від 22.06.2023. Положеннями\~статті 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про\~презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша\~статті 61 ЦК України). Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої\~статті 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій\~статті 372 ЦК України. Частинами першою, четвертою\~статті 71 СК України\~передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (постанова Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22)). Згідно наданого\~договору про\~розподіл майна\~та розірвання\~шлюбу,\~зареєстрованого Судом\~у сімейних\~справах м.\~Рішон-ле-Ціон\~від 07\~травня 2015\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~яка на\~той час\~мала прізвище\~ [PERSON] (дівоче\~прізвище -\~ [PERSON] ),\~який переведено\~з івриту\~на українську\~мову перекладачем\~ [PERSON] та\~посвідченого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Чигрін\~А.О.\~08.07.2024\~№ 24969\~-\~в розділі\~"Д"\~вказаного договору\~йде мова\~про порядок\~розподілу спільного\~сумісного майна\~подружжя.\~В п.\~25\~цього розділу\~зазначено,\~що сторони\~мають у\~спільному володінні\~квартиру за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~яка зареєстрована\~як кадастрова\~ділянка 24\~кадастрового кварталу\~435\~кадастрового масиву\~3939,\~надалі -\~«квартира на\~ [ADDRESS] ».\~В п.\~25\~цього розділу\~зазначено,\~що сторони мають рівні права на квартиру, яка будується у рамках нового проекту в [ADDRESS] , зареєстровану як кадастрова ділянка 28 кадастрового масиву 7375 відповідно до Плану 1/51/51/1 РІД, надалі - «квартира у районі Нахалат». В п. 27 зазначено, що 27. \~ \~ \~ \~Чоловік зобов`язується\~передати дружині\~свою частку\~у квартирі\~на [ADDRESS] ,\~а дружина\~зобов`язується передати\~свого часку\~у квартирі\~у районі\~Нахалат чоловіку\~у рамках\~взаєморозрахунку між\~двома Сторонами.\~В розділі\~«І» вказаного\~договору йде\~мова про взаєморозрахунки між Сторонами на підставі коштів, а саме п. 36 - Квартира у районі Нахалат, що знаходиться у спільному володінні Сторін, вартість якої становить 2 050 000 шек., переходить у власність чоловіка; п. 37 - квартира на [ADDRESS] , що знаходиться у спільному володінні Сторін, вартість якої становить 1 360 000 шек., переходить у власність дружини. Судом досліджувались документи, які надані відповідачем у підтвердження своїх заперечень. Так, згідно копії договору купівлі продажу квартири укладеного та підписаного у м. Рішон Леціон 01.07.2019 року, який переведено з івриту на українську мову перекладачем [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко О.Л. 05.01.2024 № 223 - 21.07.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] . Сума продажу квартири склала 1780000 шек. В договорі зазначено, що Відповідно до положень Договору купівлі-продажу чоловік відповідачки [PERSON] погодився зі змістом Договору та відмовився у зв`язку з ним від будь-яких претензій до його сторін. За загальним правилом\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини 3\~статті 61 СК України\~кореспондує частині 4\~статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Тобто як вбачається з досліджених документів продаж квартири у Державі Ізраїль відбувся у липні 2019 року, а спірна квартира була придбана тільки 20 січня 2020 року. Відповідач, як на доказ своїх заперечень, посилалась на той факт, що гроші від продажу квартири були переведені нею на ім`я її матері [PERSON] . Як свідчать матеріали справи, відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 01.01.2019-31.01.2020, на рахунок [PERSON] 29.11.2019 відбулося безготівкове нарахування на рахунок # [NUMBER] # грошовий переказ у розмірі 189 949,50 (сто вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять євро 50 центів). Але матеріали справи не містять доказів, що саме за вказані кошти була придбана квартира, оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами факт передачі коштів [PERSON] відповідачу по справі вказаних коштів перед придбанням квартири [ADDRESS] . Також, судом досліджувались виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 01.01.2020 31.12.2020, згідно яких [PERSON] поповнювала рахунок: 05.03.2020 року на суму 88 249,00 (вісімдесят вісім тисяч двісті сорок дев`ять євро), 20.03.2020 року на суму 30 024,00 (тридцять тисяч двадцять чотири євро). Суду не надано належних та допустимих доказів щодо походження вказаних коштів та не надано доказів того, що вказані кошти були особистою власністю [PERSON] . Твердження [PERSON] у судовому засіданні про той факт, що вона з [PERSON] фактично не перебувала у шлюбних відносинах, спростовується матеріалами справи, які свідчать про те, що сторони реєстрували шлюб вперше у Грузії, 21.07.2017 року, 23.10.2017 року у шлюбі народжується дитина, а також 31.01.2020 року, тобто після придбання спірної квартири, сторони ще раз реєструють шлюб на території України. Оскільки презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя відповідачем [PERSON] не спростовано, матеріали справи не містять належних доказів того, що спірне майно придбане за її особисті кошти, суд визнає квартиру [ADDRESS] спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , та у порядку поділу майна подружжя визнає право кожного з подружжя власності на 1/2 частину квартири. Також спірним майном є автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . За обставинами встановленими вище, суд визнає факт придбання спірного автомобіля подружжям у період шлюбу, на яке розповсюджується право спільної сумісної власності . Як зазначалось вище, згідно договору купівлі продажу 6350/2023/3892212 транспортного засобу від 22.06.2023 [PERSON] продала [PERSON] транспортний засіб SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Згідно з пунктом 3\~статті 368 Цивільного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Той самий юридичний зміст містить норма, викладена у\~статті 63 Сімейного кодексу України: «дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності». Також, згідно з ч. 2\~ст. 65 Сімейного кодексу України\~при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її. його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. За змістом частини першої статті\~203, частини першої статті\~215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6\~статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину\~ЦК України\~та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Статтею 655 ЦК України\~встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як визначено\~ст..60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.2\~ст.369 ЦК України\~розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч.3\~ст.65 СК України\~для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним з подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. До засад цивільного законодавства, визначених\~ст..3 ЦК України, відноситься, зокрема, добросовісність. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників (ч.2\~ст.369 ЦК України). Укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа\~контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого подружжя. Верховний Суд України при розгляді аналогічних справ неодноразово робив висновок щодо такого застосування норм права (правові позиції у справах за №6-7цс15 від 08.04.15., №1622цс15 від 07.10.15., №6-1568цс15 від 21.10.2015., №6-1912цс15 від 27.01.16. та правовий висновок у справі за №6-1743цс16 від 05.07.2017.). У судовому засіданні відповідач вказувала, що дійсно переоформила спірний автомобіль на свою мати без згоди позивача та на час розгляду справи машина перебуває у неї в користуванні. Таким чином, позивачем доведено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] , які є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу автомобіля марки, при його укладенні діяли недобросовісно, тобто що вони знали чи не могли не знати про те, що автомобіль належать подружжю на праві спільної сумісної власності, і що [PERSON] не надавав згоди на продаж (відчуження) зазначеного автомобіля. Відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя, визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсним слід задовольнити та визнати договір купівлі - продажу автомобіля марки SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] укладеному в ТСЦ № 6350/2023/3892212 між [PERSON] та [PERSON] від 22 червня 2023 року недійсним та визнає автомобіль марки SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] і частка кожного з подружжя становить по 1/2. Також суд зазначає, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (частина перша статті\~71\~СК\~України). Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої статті\~71\~СК\~України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК\~України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Під час поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої та п`ятої статті\~71\~СК\~України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга\~статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації\~замість його частки\~у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається\~лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята\~статті 71 СК України). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша\~статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення\~позивачем\~вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга\~статті 365 ЦК України). За змістом частини четвертої\~статті 71 СК України\~згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої\~статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18,\~Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду\~від3 лютого 2020 року у\~справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19). Оскільки сторони не прийшли до згоди про поділ неподільної речі автомобіля, не надали свою згоду на отримання грошової компенсації за належну кожному частку майна, суд визнає право спільної сумісної власності на автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] і частка кожного з подружжя становить по 1/2. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial