Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр», Позивач) звернулось до Іванківського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), в якому просить стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором № 2110251738526 від 12.04.2021 у розмірі 55\~684, 84 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16\~000, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору Позивач зазначає наступне. 12.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі Кредитодавець, ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та [PERSON] укладено договір № 2110251738526, за умовами якого Кредитодавець надає позичальникові кредит без конкретної споживчої цілі, сума кредиту становить 4 600,00 грн. з граничним строком кредитування 1 рік, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) \~ \~ \~ \~2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) \~ \~ \~ \~починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) \~ \~ \~ \~починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) \~ \~ \~ \~починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) \~ \~ \~ \~тип процентної ставки - фіксована. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок [PERSON] у розмірі 4 600,00 грн., підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей». Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 01.12.2021 між ТОВ « Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 2110251738526. У свою чергу, 10.03.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01, у тому числі за договором № 2110251738526. Таким чином,\~ТОВ «Коллект\~Центр» наділено\~правом грошової\~вимоги до\~Відповідача за договором № 2110251738526. Станом на день звернення до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 80\~382,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 600,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 75 782,24 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55\~684,84 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4\~600,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 51\~084,84. Процесуальні дії: 01.11.2024 позовна заява надійшла до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до розгляду судді Корчкову А.А. Ухвалою судді від 06.11.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначене на 05.12.2024. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання та відсутністю інформації про його належне повідомлення, розгляд справи відкладено на та 06.02.2025. Позиції сторін: Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовних вимогах зазначено про розгляд справу без участі представника позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась. Про день і час слухання справи повідомлена вчасно належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Судові повістки, які були направлені на адресу реєстрації Відповідача, двічі повернуті до суду з відміткою про отримання. Крім того, про дату розгляду справи відповідач двічі повідомлялась шляхом направлення смс-повідомлень на особистий номер телефону, зазначений у позовній заяві, текст яких доставлено у додаток Viber 26.11.2024 та 30.12.2024, що підтверджується довідками про доставку, наявними у матеріалах справи. Проте, Відповідач відзив на позов до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою Відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Ухвалою суду від 06.02.2025 постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права: Судом встановлено, що 12.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 2110251738523 «Стандартний» /а.с.11-15/, згідно з умовами якого, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалась надати відповідачу кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 4600,00 грн. (п.1.1.), орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту (п.1.3), зі сплатою процентів в наступному розмірі: 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повергнення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою 2 %; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою 1,64 %; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою 1,38 % 9 Тип процентної ставки фіксована (п.1.4). Граничний строк кредитування 1 рік (п.1.9.). Додатками до вказаного договору є заява-анкета, графік платежів паспорт кредиту (п.4.14). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Відповідача Z5. В матеріалах справи також міститься додатки до кредитного договору: 1) заява анкета для отримання кредиту, 2) графік платежів, 3) паспорт споживчого кредиту (а.с. 19) та інформація щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій (а.с. 16-23). На виконання умов договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок відповідача в розмірі 4 600,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «Вей фор пей», яким було здійснено переказ за номером картки: [NUMBER] , згідно договору 2110251738526 /а.с.25/. Таким чином, судом встановлено, що первісний кредитор, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за кредитним договором № 2110251738526 від 12.04.2021 виконав у повному обсязі надавши [PERSON] кредит в розмірі 4 600,00 грн. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 1-12, за яким відступлено права вимоги за кредитними договором до позичальників, в тому числі за договором № 2110251738526 від 12.04.2021 /а.с.32-42/. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги за кредитними договором до позичальників, в тому числі за договором № 2110251738526 від 12.04.2021 /а.с.43-55/. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, взятих на себе зобов`язань, станом на день звернення позивача до суду, 01.11.2024, у відповідача за кредитним договором № 2110251738526 від 12.04.2021 утворилась заборгованість в розмірі 80382,24 грн., з яких: 4600,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 75782,24 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 55 684,84 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 600,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 51 084,84 грн. Оцінка суду: Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору про надання споживчого кредиту (Кредитного договору), які регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зі змісту ч. 1 ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 640 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст.642 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що зазначений вище Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, [PERSON] , шляхом використання одноразового ідентифікатора Z5, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитного договору. Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Суд приймає до уваги, що ідентифікаційні дані Відповідача, включно з адресою, серією та номером паспорта, ідентифікаційним номером, номером мобільного телефону, містяться у змісті договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Відповідач, в порушення статті 526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобов`язань не виконала, що призвело до створення заборгованості. Згідно з розрахунками доданими до матеріалів справи, заборгованість Відповідача за Кредитним договором № 2110251738526 від 12.04.2021 утворилась заборгованість в розмірі 80382,24 грн., з яких: 4600,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 75782,24 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 55 684,84 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 600,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 51 084,84 грн. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що право вимоги за Кредитним договором № 2110251738526 від 12.04.2021, укладеним між первісними кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Відповідачем перейшло до ТОВ «Коллект Центр» на підставі Договорів факторингу № 1-12 від 01.12.2021 та № 10-03/2023/01 від 10.03.2023. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» стало новим кредитором по відношенню до [PERSON] , за Договором № 2110251738526 від 12.04.2021. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, на підставі вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з Відповідача за Кредитним договором підтверджені належними та допустимими доказами, тому суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Кредитним договором № 2110251738526 від 12.04.2021, що становить 55 684,84 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 600,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 51 084,84 грн. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Враховуючи те, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем до ТОВ «Коллект Центр» не повернуті, в позивача наявне право вимагати від відповідача повернення отриманих ним кредитних коштів та процентів за невиконання зобов`язання за кредитом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, встановлення судом факту невиконання Відповідачем зобов`язань перед Позивачем щодо погашення кредиту, є підставою для повного задоволення позову. Таким чином, на підставі вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з Відповідача за Кредитним договором підтверджені належними та допустимими доказами, тому суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Кредитним договором № 2110251738526 від 12.04.2021, що становить 55 684,84 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 600,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 51 084,84 грн. Судові витрати: Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Щодо судового збору: Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до положень ст. 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Судом встановлено, що Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. /платіжна інструкція від 25.10.2024 № 469440055 /а.с.92/, тому, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню зазначена сума судового збору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Частина 3статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Позивачем надано договір про надання правової допомоги № 02-09/2024-3 від 02.09.2024, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та фізичною особою підприємцем [PERSON] /а.с.72-75/, заявку на надання юридичної допомоги № 14 від 03.09.2024 /а.с.80/, витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024, відповідно до якого виконавцем, ФОП [PERSON] було надано послуги клієнту ТОВ «Коллект Центр» на суму 16 000,00 грн. та тарифи на послуги ФОП [PERSON] /а.с.78/. Крім того, у матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 10.10.2024 про оплату ТОВ «Коллект центр» 128 000 гривень (призначення платежу - надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 02-09/2024-3 від 02.09.2024), отримувач ФОП [PERSON] /а.с.82/. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатським об`єднанням робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4 000,00 грн.

Outcome: partial