Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Боднарюк Віталій Іванович, звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] [INFO] , яка проживала в с. Клішківці, Хотинського району Чернівецької області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,52 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала покійній відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №080606. Згідно заповіту, посвідченого 08 листопада 2004 року секретарем Клішковецької сільської ради Н.С. Мельник, [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,52 га, що знаходиться на території Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, при цьому вказаний заповіт не відмінений та нікому іншому не переоформлений. Зазначає, що з невідомих причин, покійна [PERSON] була зазначена помилково у свідоцтві про народження своєї доньки, його дружини, [PERSON] як [PERSON] , замість правильного [PERSON] . При цьому, довідкою Клішковецької сільської ради про склад сім`ї підтверджено, що покійна [PERSON] значиться як матір [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про шлюб [PERSON] являється його дружиною і після реєстрації шлюбу змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Вказує, що про існування заповіту він не знав, так як тривалий час не спілкувався із покійною, і спільно не проживав із нею, і також йому не було відомо про наявність на праві власності у померлої [PERSON] вищевказаної земельної ділянки й органами нотаріату чи органами місцевого самоврядування не було зроблено жодних спроб для розшуку спадкоємця. Фактично про існування заповіту він випадково дізнався від своєї дружини лише у жовтні 2024 року. 05 листопада 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Хотинського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено й рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, при цьому зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини не звертався. Таким чином позивач вважає, що в нього є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини зокрема через те, що він не проживав спільно з померлою, повідомлення про смерть не друкувалось у регіональній пресі, нотаріусом та органом місцевого самоврядування не було зроблено жодної спроби своєчасно, протягом визначено строку, розшукати спадкоємця. На підставі вищевикладеного, просив суд прийняти до уваги, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, а саме у зв`язку із необізнаністю про наявність заповіту, тому просив визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 10 грудня 2024 року о 10:00 годині. Ухвалою Хотинського районного суду від 10.12.2024 року клопотання представника позивача адвоката Боднарюка В.І. задоволено, витребувано від Хотинського відділу ДРАЦС у Дністровському районі актовий запис про смерть [PERSON] , розгляд підготовчого засідання відкладено на 25 грудня 2024 року. Ухвалою Хотинського районного суду від 16.01.2025 року клопотання представника позивача адвоката Боднарюка В.І. задоволено, замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача Клішковецьку територіальну громаду Дністровського району Чернівецької області. Розгляд підготовчого засідання відкладено на 11.02.2025 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від його адвоката Боднарюка В.І. надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади села Клішківці в особі Клішковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, однак 04.02.2025 на адресу суду надійшла заява, в якій сільський голова В.Дронь, не заперечує щодо задоволення позовних вимог щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, просить розгляд справи провести без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~та заяви\~сторін,\~які наявні\~у матеріалах\~справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 даної статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть №79 від 11.09.2017, виданого Виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.39). Як вбачається з копії заповіту від 08.11.2004 року, посвідченого секретарем Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області Мельник Н.С., [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті розпорядилася заповісти [PERSON] , належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,52 га, що розташована на території Клішковецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області. (а.с.16). Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №080606 виданого 01.09.2004 року Хотинської районною державною адміністрацією [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,52 га, що розташована на території Клішковецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області, з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землею та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №399 (а.с.17-18). Витягом з реєстру територіальної громади за №2024/013391788 від 05.11.2024 року підтверджено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Як вбачається із копії довідки виданої виконкомом Клішковецької сільської ради Дністровського району за №1507 від 17.10.2024 року, померла особа [PERSON] [INFO] , згідно по господарської книги за 2015-2020 роки №06 особовий рахунок № [NUMBER] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] з 1951 року по день смерті [INFO] . На день смерті разом із [PERSON] були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON] , невістка [PERSON] , внучка [PERSON] , чоловік внучки [PERSON] , правнуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Згідно копії довідки виданої виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради [PERSON] [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно по господарської книги за 1964-1966 роки №03 особовий рахунок № [NUMBER] вона мала склад сім`ї: [PERSON] бабуся, яка померла 1982 року, [PERSON] зять, [PERSON] дочка, [PERSON] внук, [PERSON] внучка (а.с.10,11). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01.10.2021 року підтверджується, що [PERSON] [INFO] , помер [INFO] (а.с.12). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.1961 року вбачається, що батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (рос.мовою) (а.с.13). Копією свідоцтва про шлюб підтверджено, що [PERSON] [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.14). Згідно відповіді приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюка В.А. від 05.11.2024 №57/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] , [PERSON] не подав вчасно заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому йому необхідно звернуться до суду по питанню встановлення додаткового строку для прийняття спадщини по заповіту. Станом на 05.11.2024 року після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа не заводилася (а.с. 19). З відомостей наданих виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Дністровського району за №11 від 03.01.2025 року вбачається, що заходи оповіщення спадкоємців відносно [PERSON] не проводилися (а.с.44). Застосовані норми права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 759/4122/16-ц (провадження № 61-18948св18), від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 19 травня 2021 року у справі № 175/2328/19 (провадження № 61-10632св20). Верховний Суд України у своїх висновках неодноразово зазначав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. \~ Мотиви та висновки суду. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , як на підставу своїх порушених прав, зазначав, що строк для подання заяви про прийняття ним спадщини пропущений з поважної причини, так як він не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його ім`я, а тому не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку необізнаністю про наявність заповіту, та судом приймається це як поважна причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] оскільки він не проживав з останньою, про існування заповіту дізнався вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі N 688/106/20, від 17.12.21 р. у справі № 315/368/19. Визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи. Суд враховує пояснення позивача про те, що про наявність заповіту йому стало відомо після закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Будь-яких доказів того, що позивач був обізнаний про наявність заповіту, матеріали справи не містять. Таким чином, дослідивши отримані докази, та оцінивши їх в сукупності, надані в силу положень\~ст.81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини є поважними, враховуючи що нічиї права та інтереси не порушуються, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, а тому позов підлягає задоволенню і позивачу необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. За встановленого, суд вважає зазначені та підтверджені причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та вважає необхідним надати позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяці. Розподіл судових витрат. Судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved