Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

26 листопада 2024 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позовні вимоги мотивував тим, що 25 березня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування останніх у шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .\~ Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя та несумісність характерів. Шлюбні відносини фактично припинені. 18 грудня 2025 року судом отримано інформацію з ЦМУ ДМС України щодо реєстрації місця проживання відповідача у справі. Ухвалою суду від 06 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду,\~ відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з призначенням судового розгляду на 06 лютого 2025 року. Одночасно з позовною заявою, позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. 06 лютого 2025 року на адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд за відсутності сторін, за наявними у справі доказами. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25 березня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування останніх у шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .\~ Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя та несумісність характерів. Шлюбні відносини фактично припинені. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору сплаченого позивачем під час подачі позову до суду. У зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за доцільне відповідно до ст. 142 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від сплаченого нею судового збору з одночасним поверненням позивачу з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved