Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

В провадженні судді перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23.10.2018 року між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун» ніби то укладено кредитний договір №399864-А, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу позику на загальну суму 4500,00 грн., при цьому в договорі зазначено строк надання позики до 20.11.2018 року та загальну суму витрат за кредитним договором проценти та інші платежі становлять 6235,65 грн.. 31.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис за №61476 щодо звернення стягнення на грошові кошти у сумі 9595,65 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за кредитним договором №399864-А від 23.10.2018 року, укладеним з ТОВ «СС Лоун». Станом на 06.11.2024 року даний виконавчий напис скерований до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. та перебуває на примусовому виконанні (ВП 6698624). Звертає особливу увагу суду, що в нотаріальному виконавчому написі за №61467 від 31.03.2021 року проводиться стягнення за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року, однак є незрозумілим, яким чином за цей період виникла заборгованість у розмірі 9595,65 грн. Більш того, нотаріус фактично стягує заборгованість за межами терміну повернення та терміну дії кредитного договору (до 20.11.2018 року). При цьому в наданому кредитному договорі відсутня домовленість між сторонами щодо автоматичного продовження терміну дії договору або збільшення позовної давності. Даний договір не підписаний позивачем не власноручним підписом, ні електронно-цифровим або будь-яким іншим способом. Є також не зрозумілим чому приватний нотаріус стягує штраф поза межами спеціальної позовної давності в один рік. В підшитих з виконавчим написом додатках відсутні документи первинного бухгалтерського обліку, що фіксують борг та розрахунки заборгованості, що як наслідок є грубим порушенням ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до п.п. 1.1-1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Відповідно до постанови ВП ВС №910/10374/17 від 21.09.2021 року кредитний договір, в тому числі і електронний, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Однак, приватний нотаріус, не впевнившись в наявності безспірності грошових вимог відповідача до позивача, проігнорувавши, що даний кредитний договір не посвідчений нотаріально, не перевіривши термін дії договору/позовної даності, не перевіривши сум, що підлягають стягненню, здійснив спірний виконавчий напис. Тому, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за №61476, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною від 31.03.2021 року щодо звернення стягнення на грошові кошти у сумі 9595,65 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за кредитним договором №399864-А від 23.10.2018 року, укладеним з ТОВ «СС Лоун»; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 7816,80 грн.. Ухвалою суду\~від 03.12.2024\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду,\~відкрито провадження\~у справі\~та вирішено\~розглядати справу\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~виклику сторін.\~Відповідачу надано\~строк для\~надання відзиву.\~Витребувано у\~приватного нотаріуса\~Обухівського районного\~нотаріального округу\~Головкіної Яни\~Вікторівни документи, які подавались стягувачем з метою вчинення виконавчого напису за №61476 від 31.03.2021 року. Відповідач правом\~на відзив\~не скористався.\~09.12.2024\~року представник\~відповідача Тимошенко\~О.О.\~надав додаткові\~пояснення у\~справі.\~В поясненнях\~зазначив,\~що відповідач\~не згоден\~з доводами\~позивача в\~частині стягнення\~з відповідача\~судових витрат,\~а саме\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу у\~розмірі 6\~000\~грн.\~Склад та\~розмір витрат,\~пов`язаних з\~оплатою правничої\~допомоги,\~входить до\~предмета доказування\~у справі.\~Як доказ\~понесення витрат\~на правничу\~допомогу представник\~позивача,\~додає до\~матеріалів справи,\~ордер на\~надання правничої\~допомоги,\~договір про\~надання правової\~допомоги,\~акт приймання-передачі\~наданих послуг,\~квитанція до\~прибуткового касового\~ордера №49\~від 01.11.2024.\~Звертає увагу\~суду,\~що адвокат\~Бражник Д.С.\~надає до\~переліку додатків\~до позовної\~заяви договір\~про надання\~правової допомоги від\~24.10.2024,\~проте відповідно\~до Цивільно\~процесуального кодексу\~України,\~а саме\~статей 15,\~137,\~141\~чітко визначено,\~що розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги.\~Тому,\~договору про\~надання правничої\~допомоги,\~як доказ\~понесення витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~позивача,\~надано не\~було.\~Отже,\~наданий адвокатом\~договір про\~надання правової допомоги від 24.10.2024 свідчить про надання правової допомоги, яка не є витратами на правничу допомогу. Відповідно до Акту (опису) виконаних робіт до договору про надання правової допомоги не зазначено до якого договору про надання правової допомоги він відноситься, не вказано номер та дату договору. Отже, неможна стверджувати, що цей Акт належить до Договору про надання правової допомоги №392 від 24.10.2024. Варто зазначити, що Акт (опис) виконаних робіт до договору про надання правової допомоги не містить дату укладення. Таким чином, вищевказаний доказ є неналежним та не може бути взятий до уваги судом як доказ понесених витрат. Отже, адвокатом не було надано належним чином оформлений Акт щодо Договору про надання правової допомоги. Відповідач звертає увагу суду на те, що ціни за надані адвокатом послуги встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість. До матеріалів справи додано копію квитанції № 49 від 01.11.2024 року, яка нібито підтверджує фактично понесені витрати Позивачем на правничу професійну допомогу у розмірі 6000 грн., проте, дана копія квитанції не відповідає загальним вимогам затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 29 грудня 2017 року. Правлінням Національного Банку України затверджено типову форму до прибуткового касового ордеру - Додаток №2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (п. 25 р. III). Просив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу на користь [PERSON] у розмірі 6 000 грн. відмовити. Приватний нотаріус Головкіна Я.В. та приватний виконавець Сидорук Л.В. пояснення не надали. Крім того, ухвала суду від 03.12.2024 року в частині витребування доказів не виконана. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №61476, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 399864-А від 23.10.2018 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №40071779-09 від 27.02.2019 року є ТОВ «ФІНФОРС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1220-01 від 28.12.2020 року є ТО «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором 399864-А від 23.10.2018 року. Строк платежу за кредитним договором 399864-А від 23.10.2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року. Сума заборгованості складає 8395,65 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4500,00 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 1735,65 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 2160,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 9596,65 грн. (а.с. 25). З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі №916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання позивачем вимоги про сплату боргу, тому остання була позбавлена можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Відповідно до п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів в редакції змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» не є безспірною. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору 399864-А від 23.10.2018 року, оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послалась приватний нотаріус у виконавчому написі №61476 від 31.03.2021 року. Таким чином, станом на 31.03.2021 року у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором. На підставі вищевикладеного, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до договору №392 про надання правової допомоги від 24.10.2024 року, укладеним між [PERSON] та керуючим АБ «БРАЖНИК І ПАРТНЕРИ» Бражник Д.С., Акту (опису) виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №392 від 01.11.2024 року вартість послуг склала 6000, 00 грн., із яких: усні консультації 500.00 грн.; адвокатський запит 500,00 грн.; ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 1000,00 грн.; клопотання про витребування доказів 1000,00 грн.; заява про вжиття заходів забезпечення позову 500,00 грн.; позовна заява 2500,00 грн. (а.с. 6-10, 11). Сума в розмірі 6000,00 грн. за надання правничої допомоги була сплачена позивачем, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №49 від 01.11.2024 року (а.с. 41). Згідно з п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Твердження представника відповідача, викладені в додаткових поясненнях повністю спростовуються матеріалами справи. Разом з цим, суд звертає увагу, що до суду не було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вартість в Акті 500,00 грн.), та не подано окремого клопотання про витребування доказів (вартість в Акті 1000,00 грн.), а вимога про витребування доказів вказана лише одним абзацем в позовній заяві. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених належними доказами понесених витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Крім того, у порядку ч.1 ст.141\~ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial