Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

08.10.2024 року на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.08.2024 року, яка 09.09.2024 року набула чинності, та яка була постановлена на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 23.07.2024 року, яка також набрала законної сили, через помилкове направлення справи, на адресу суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідача його середній заробіток за 16 робочих днів з 01 до 17 липня 2024 року через затримку у видачі трудової книжки у розмірі 5860,0 грн. та у зв`язку з чим відшкодувати йому через порушення його трудових прав моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Підставою позову було зазначено не видача на вимогу позивача відповідачем йому трудової книжки після звільнення на підставі 4.ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, яке фактично відбулося 01.07.2024 року, а відповідний наказ відповідач видав лише 17.07.2024 року. Ухвалою судді від 14.10.2024 року справу було прийнято до свого провадження, відкрито провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін на підставі ч.1 ст.28 ЦПК України, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.35). Позивач та відповідач вказану ухвалу отримали засобами електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.37-38). В межах визначеного строку для подання відзиву відповідач в особі свого представника за електронною довіреністю 16.01.2024 року подав відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, у повному обсязі, повідомивши, що не видача трудової книжки позивачу відбулася не через затримку її видачі, а через те, що позивач її самостійно не отримав у відповідача за місцем зберігання трудових книжок вільнонайманих працівників після його звільнення. Про сам факт звільнення та необхідність отримання трудової книжки позивач був повідомлений у встановлений спосіб. Підстава звільнення відповідає волі позивача. Строк звільнення відбувся після встановлення всіх обставин у справі на підставі наказу керівництва відповідача (а.с.39-42). Інші заяви по суті позову та клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 01.01.2019 року до 17.07.2024 року на посаді охоронника 1 розряду взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Лозівського районного відділу управління поліції охорони в Харківській області (а.с.49-50). З посади позивач був звільнений 17.07.2024 року на підставі наказу керівника відповідача №314 о/с на підставі п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України через прогул без поважних причин (а.с.46, зворотній бік - 47). Підставою цього стали події, які відбулися 01.07.2024 року за місцем роботи позивача щодо його примусового оповіщення працівниками першого відділу Лозівського РТЦКтаСП про необхідність оновити власні дані відповідно до вимог Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» в новій редакції від 16.05.2024 року, що підтверджується як доповідними записками його колег, так і рапортами керівництва позивача на час його роботи (а.с.43-46). При вирішенні вказаної справи по суті для встановлення дійних обставин справи та вирішення справи суд повинен дослідити, чи дійсно була винна поведінка відповідача у діях, пов`язаних із наданням позивачу трудової книжки, чи такі дії, пов`язані із власною поведінкою позивача. Дослідивши позицію сторін, суд приходить до висновку, що не видача трудової книжки відбулася не з вини відповідача, оскільки він без згоди позивача позбавлений можливості її вислати позивачу засобами поштового зв`язку, а видавати її за межами знаходження власного кадрового органу він не має права. Таким чином, доводи позивача не грунтуються на фактично досліджених матеріалах справи щодо факту отримання трудової книжки, а тому задоволенню не підлягають. При цьому суд не досліджує розмір середньої заробітної плати позивача та належним чином аргументованість заявленої моральної шкоди, оскільки вказані обставини є похідними від самого факту видачу трудової книжки та їх дослідження було б необхідним виключно в разі, якщо б суд встановив факт порушення вимог трудового законодавства при видачі трудової книжки позивачеві. Також суд не досліджує підстави звільнення позивача лише 17.07.2024 року, хоча про факт прогулу було чітко з`ясовано ще 01.07.2024 року, коли позивач повідомив своїх колег та безпосередньо керівника про те, що він здійснив вказану дію та повертатися до роботи не планує. Однак позивач вказану позовну вимогу не заявляв, а тому її дослідження виходить за межі позовних вимог, що не дозволяє суду її дослідити та надати правову оцінку. Інші доводи в даній справі грунтуються на вищевикладених висновках суду та додатковому дослідженню не підлягають. Відповідно до п.4.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», яка затверджена спільним наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №110 від 17.08.1993 року у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів…Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесенням до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Згідно з п.4.2 цієї інструкції, якщо працівник відсутні на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. На підставі ст.47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави на підставі ч.7 ст.141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed