Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

17.01.2025 р. адвокат Ярмолович О.Є., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначав наступне. 16 червня 2022 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), під актовим записом № 178. Від шлюбу сторони дітей не мають. На теперішній час шлюбні відносини припинені, оскільки сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Подальше збереження сім`ї є неможливим. Спір про поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідачка ухиляється від явки до органу РАЦСу, а тому в позасудовому порядку розірвати шлюб виявилось неможливим. З огляду на вказане, представник позивача просив укладений між сторонами шлюб розірвати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, при цьому представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність та позивача. Відповідачка в судове засідання також не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Крім того, вказувала, що позов визнає, строк для примирення просила не надавати. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Водночас частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 16 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 178. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спір про поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідно до вимог статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом частини 2 статті 104 та частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого статтею 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у поданій до суду заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved