Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23 березня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем, було укладено кредитний договір №210323-008. Кредитний договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором U48235. Сума наданого відповідачу кредиту 20000 грн. 00 коп., строк кредитування до 23\~березня 2022 року, крім щомісячних процентів з відповідача також стягувалась одноразова комісія в розмірі 7,5 %. ТОВ «Кредитсервіс» виконала всі передбачені кредитним договором зобов`язання, але відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 11 квітня 2023 року в нього виникла заборгованість в розмірі 38499 грн. 65 коп., яка складається з 9999 грн. 98 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 26999 грн. 67 коп. простроченої заборгованості за процентами, 1500 грн. 00 коп. строкової заборгованості за процентами. Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.\~с.\~69, 71-72). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив проводити судовий розгляду у його відсутність (а. с. 74-75). Суд з`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до таких висновків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23 березня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем укладено кредитний договір №210323-008, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 20000 грн. 00 коп., реальна річна процентна ставка 97,5 %, сума одноразової комісії 1500 грн. 00 коп., строком повернення до 23 березня 2022 року (а.\~с.\~11-13). Згідно платіжного доручення №572 від 23 березня 2021 року позивачем було перераховано за договором 18500 грн. 00 коп. на платіжну карту відповідача № [NUMBER] (а. с. 26). Відповідно до виписки з особового рахунку кредитним договором №210323-008\~від 23\~березня 2021\~року та\~розрахунку заборгованості, розмір заборгованості складає 38499\~грн.\~65\~коп.,\~яка складається\~з 9999\~грн.\~98\~коп.\~ простроченої\~заборгованості за\~кредитом,\~26999\~грн.\~67\~коп.\~простроченої заборгованості\~за процентами,\~1500\~грн.\~00\~коп.\~строкової заборгованості\~за процентами (а. с. 20, 27). Статтею 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України - заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З`ясувавши обставини, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, та дослідивши докази подані позивачем на їх підтвердження, суд вважає, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини, за якими відповідач отримав кошти в кредит і їх не повернув, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором в розмірі 38499 грн. 65 коп., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету (а. с. 10, 54). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з позову, позивач вказує, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25 січня 2023 року, укладений між ТОВ\~«Кредитсервіс» та адвокатом Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ», акт №32 від 09 червня 2023 року про приймання-передачу наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25 січня 2023 року (а. с. 29-34, 35). Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлений і понесений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. підлягає стягненню відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України;

Outcome: approved