Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.11.2024 року позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. (далі приватний нотаріус) було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №3870, про стягнення із неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 8705, 02 дол. США і 1500 грн. за кредитним договором №070/222-САФ03.16-1 від 04.02.2008 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерно-Комерційним Банком Соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ Альфа-Банк. Вказаний виконавчий документ став підставою для відкриття виконавчого провадження, яке наразі здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. (далі приватний виконавець). Зазначає, що 04.02.2008 року [PERSON] уклала кредитний договір №070/222-САФ03.16-1 на купівлю автотранспортних засобів з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк. Договором передбачено, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 12127 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні встановленим Національним банком України на день укладення цього Договору (100 Доларів США= 505 гривень) становить 61 241, 35 гривень, зі сплатою 12 % річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості. Кінцевим терміном повернення суми основної заборгованості до 03.02.2015 року. У 2011 році ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2011 року у справі №2-6009/11 задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу, зокрема: стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 44\~699, 38 грн. згідно договору кредиту №070/222-САФ03.16-1 від 04.02.2008 року; стягнуто з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 446, 99 грн. по 223, 49 грн. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі - 120 грн. по 60 грн. з кожного. 07.11.2018 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52566241 та № 50592531 у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений із грубим порушенням вимог чинного законодавства, стягуваний розмір заборгованості не може вважатися безспірним, а сам кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчений. На підставі викладеного, просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 1454 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 11.11.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній щодо задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що позивач не довів у встановленому процесуальним законом порядку належними і допустимими доказами, що сума заборгованості за кредитним договором станом на дату вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису була іншою ніж та, яка була визначена у виконавчому написі, не надав ні власного контррозрахунку суми заборгованості по кредитному договору, ні доказів погашення існуючої заборгованості, ні доказів, які б підтверджували наявність іншого розміру заборгованості, відмінного від визначеного у виконавчому написі. Крім того, вважає розмір витрат на правничу допомогу завищеними, надуманими та недоведеними. У задоволенні позову просить відмовити. 11.12.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання просила позов задовольнити у повному обсязі. 20.01.2025 року на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 2598, 11 грн. безпідставно стягнутих грошових коштів за виконавчим написом №3870 від 22.09.2020 року в рамках виконавчого провадження №63315803. 04.02.2025 року представник відповідача подав заперечення на заяву про збільшення позовних вимог. Зазначає, що позивач просить суд стягнути безпідставно стягнені грошові кошти за виконавчим написом № 3870 від 22.09.2020 року в рамках виконавчого провадження № 63315803 в розмірі 2598,11 грн., посилаючись на звіт про здійсненні відрахування та виплати Департаментом соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради за період з 01.10.2024 року по 31.10.2024 року. У свою чергу, АТ "Сенс Банк" відповідні кошти на свої рахунки від приватного виконавця не отримував та матеріали справи не містять відповідних доказів їх перерахування (платіжні доручення, тощо). Відтак, подана заява є безпідставною та задоволенню не підлягає. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи здійснювати у її відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. (далі приватний нотаріус) було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №3870, про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 8705, 02 дол. США і 1500 грн. за кредитним договором №070/222-САФ03.16-1 від 04.02.2008 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерно-Комерційним Банком Соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ Альфа-Банк. На підставі вищевказаного виконавчого документу 15.10.2020 року було відкрито виконавче провадження № 63315803, яке наразі здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. АТ "Альфа-Банк" відповідно до рішення зборів Акціонерів було змінено назву на АТ "Сенс Банк". Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинений із грубим порушенням вимог закону, у зв`язку з чим таким, що не підлягає виконанню. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ від 02.08.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - ЗУ «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов`язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що при вчиненні виконавчого напису, приватним нотаріусом не перевірено безспірність суми заборгованості, яку запропоновано стягнути, що є порушенням ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями та Глави 16 Розділу ІІ Наказу МЮУ «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 22.02.2012 року № 296/5. Одночасно з цим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Доказів іншого сторонами суду надано не було. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обґрунтування [PERSON] щодо вчинення приватним нотаріусом Личуком Т.В.виконавчого напису від 22.09.2020 року, що зареєстрований в реєстрі за № 3870, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того,\~ [PERSON] \~також ставить\~питання про\~стягненняз відповідача\~ безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом № 3870 від 22.09.2020 року в рамках виконавчого провадження № 63315803 в розмірі 2598,11 грн., посилаючись на звіт про здійсненні відрахування та виплати Департаментом соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради за період з 01.10.2024 року по 31.10.2024 року. Разом з тим, жодних доказів, що дані грошові кошти були перераховані приватним виконавцем на рахунки АТ "Сенс Банк" надано не було. Відтак, позовна заява в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так, зокрема, позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 10000 грн. У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачка долучає до матеріалів справи наступні документи: ордер на надання правничої допомоги від 30.10.2024 року, договір про надання правничої (правової) допомоги №17-10/01 від 17.10.2024 року з додатковою угодою до нього; акт приймання-пердачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.10.2024 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № 30-10/01 від 30.10.2024 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, суд, з урахуванням основоположних засад\~справедливості,\~виваженості та\~розумності,\~ вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 4000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 968, 96 грн. та за звернення до суду із заявою про забезпечення позову в розмірі 484, 48 грн., підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі ст.ст. 15, 16, 18, 1212 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: partial