Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

06 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики № 75482634 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Відповідно до умов договору Позикодавець надає грошові кошти у розмірі 8480 гривень, строк позики 30 днів зі сплатою процентів 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним цифровим позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Позикодавець виконав свої зобов?язання, зокрема передав грошові кошти. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу та заборгованості за процентами за Договором позики не виконував. 19 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмежено відповідальністю « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено Договір факторингу № 1911, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило шляхом продажу, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права вимоги до боржників, зокрема, і до [PERSON] за кредитним Договором позики № 75482634 від 06.06.2021. 03 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу № 0304230-ФК за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги, в тому числі і за Договором позики № 75482634 від 06 червня 2021 року на загальну суму 28\~730 гривень 24 копійки, з яких 8\~480 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 20250 гривень 24 копійки сума заборгованості за відсотками. 27 грудня 2024 року через підсистему "Електронний суд" представник позивача директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ґедзь О.В. подала до суду позов про стягнення із [PERSON] кредитної заборгованості в сумі 26148 гривень 10 копійок. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 31 грудня 2024 року судом отримано інформацію (а.с. 8), що [PERSON] має своїм зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 31 грудня 2024 року (а.с. 9) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала про відкриття провадження була направлена відповідачу 03 січня 2025 року, однак поштове відправлення повернулося до суду без вручення у зв?язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 12-13). Ухвалою від 16 січня 2025 року (а.с. 14) ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в\~ судовому засіданні на 09-ту годину 07 лютого 2025 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у п. 2 позовних вимог просив про розгляд справи без його участі та участі позивача та не заперечив щодо винесення судом заочного рішення (а.с. 3). Судова повістка з ухвалою про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідачу відправлена 20 січня 2025 року однак, поштове відправлення повернулось без вручення у зв?язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 17-18). Крім того, 16 січня 2025 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 16). Таким чином, відповідач обізнана про розгляд справи за позовом до неї в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень ст. 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив чи інших заяв по суті відповідач не подала, не повідомила про причину неявки. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,\~ суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з врахуванням наступного: За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~статті 6\~ЦК України\~сторони є\~вільними в\~укладенні договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору\~з урахуванням\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~звичаїв ділового\~обороту,\~вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено, що 06 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики № 75482634 (на умовах повернення в кінці строку позики) відповідно до умов якого: Позикодавець зобов`язується\~передати Позичальнику\~у власність\~грошові кошти\~(надалі\~«Позику»),\~на погоджений\~умовами Договору\~строк (надалі\~ «Строк\~Позики»),\~шляхом їх\~перерахування набанківський картковий\~рахунок Позичальника,\~а Позичальник\~зобов`язується повернути\~Позикодавцеві таку\~ж суму\~грошових коштів\~у день\~закінчення Строку\~Позики,\~або достроково,\~та сплатити\~Позикодавцю плату\~(Проценти)від суми позики (п. 1.1.); сума позики становить 8480 гривень (п. 2.1.); строк позики 30 днів (п. 2.2.); процентна ставка (базова) день 1,99% фіксована, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2300% (п. 2.3.); проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики (п. 4.); підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 5.1.), позичальник до моменту підписання Договору вивчила цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documentslicense/ (надалі\~«Правила»),\~їх зміст,\~суть,\~об`єм зобов`язань\~Сторін та\~наслідки укладення\~цього Договору,\~а також\~зазначена в\~Правилах процедура\~і наслідки\~оформлення Позичальником\~подовження строку\~користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, їй зрозумілі (п. 5.2.); цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 12.); сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позичальник несе повну відповідальність перед Позикодавцем за повернення Позики, сплату Процентів та належне виконання зобов`язань за цим Договором усім своїм майном (п. 15). Договір позики № 75482634 підписано електронним підписом Позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 6x4mYeHO3R, про що свідчить п. 18 Договору містить, в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові Позичальника, її РНОКПП, адресу місця реєстрації (проживання), реквізити паспорта, номер телефону, електронну адресу, рахунок [NUMBER] . Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо виконання [PERSON] зобов`язання за Договором позики № 75482634 від 06 червня 2021 року: Так, як зазначено вище та слідує з умов цього Договору, предметом договору є кредит в розмірі 8480 гривень, кредит надається строком на 30 днів до 06 липня 2021 року, процентна ставка (базова) 1,99% - (фіксована). Відповідно до Графіку платежів, який є невід`ємною частиною до Договору позики № 75482634, [PERSON] 06 липня 2021 року мала повернути 11011 гривень 28 копійок, з яких 8480 гривень сума кредиту, а 2531 гривень 28 копійок проценти за користування кредитом. При цьому, факт отримання [PERSON] позики в сумі 8480 гривень підтверджується копією платіжної інструкції від 26 серпня 2021 року про перерахунок 06 червня 2021 року на картку № [NUMBER] грошових коштів в сумі 8480 гривень. Крім того, згідно довідки № КД-000003624/ТНПП від 12 грудня 2024 року, виданої ТОВ «ФК «Фінекспрес», яке є платіжним провайдером ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтвердило факт перерахування 06 червня 2021 року на банківську картку № [NUMBER] для отримувача\~\~ [PERSON] \~грошових коштів в сумі 8480 гривень, номер платежу 1ace9edb-7866-4a2c-bdof-b7860eao49d5. Із розрахунку заборгованості, який сформований і підписаний позивачем слідує, що [PERSON] не виконала свого зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування ним своєчасно. Зокрема, лише один раз 15 липня 2021 року вона сплатила 2581 гривень 90 копійок в рахунок погашення заборгованості з процентів. Відповідач відзиву на позов чи будь-яких пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за договором позики, який є предметом цього позову, суду не подала. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19. Щодо права ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заявляти вимогу до [PERSON] за Договором позики № 75482634 від 06 червня 2021 року: Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Статтею 516 ЦК України\~визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 19 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" укладено Договір факторингу № 1911, відповідно до умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ " відступає ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" за плату право вимоги, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору) в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами. Згідно до п. 5.2. перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог № 3 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" набуло права грошової вимоги, в тому числі, і за Договором позики № 75482634 від 06.06.2021, боржником за яким є [PERSON] , в сумі 28730 гривень 24 копійки, з яких: 8480 гривень сума заборгованості за тілом кредиту, а 20250 гривень 24 копійки сума заборгованості за відсотками. 03 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ " та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" укладено Договір факторингу № 030423-ФК відповідно до умов якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" відступає ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" шляхом продажу за плату право вимоги, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору) в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами. Згідно до п. 5.2. перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. У Реєстрі заборгованості (додаток № 1 до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023) за номером 6620 зазначена як боржник за Договором позики № 75482634 від 06.06.2021 [PERSON] на суму 28730 гривень 24 копійки, що складається із: 8480 гривень сума заборгованості за тілом кредиту, 20250 гривень 24 копійки сума заборгованості за відсотками. Щодо наявності підстав для задоволення заявленого розміру вимог, суд враховує таке: Позивач заявив вимогу про стягнення із [PERSON] заборгованості за Договором позики № 75482634\~від 06.06.2021 в сумі 26148 гривень 10 копійок, з яких: 8480 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 17668 гривень 10 копійок сума заборгованості за відсотками. Таку позовну вимогу позивач обґрунтовуєш, зокрема, розрахунком суми заборгованості [PERSON] за Договором позики № 75482634 від 06.06.2021, вчиненим позивачем (фактором) за період з 06.06.2021 до 21.12.2024, з якого можна лише зробити висновок, що сам позивач ніяких нарахувань не вчиняв, а первісний кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" нараховувало відсотки за користування кредитом [PERSON] поза межами строку кредитування, а також, що 15 липня 2021 року [PERSON] сплатила 2581 гривню 90 копійок заборгованості за кредитом. Також вимога про стягнення процентів поза межами строку кредитування позивачем обґрунтовується у позові з посиланням на п. 5.2. Договору та п. 6.5. Правил. Так, у п. 5.2. Позичальник стверджує, що до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents_license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», затверджених наказом директора № 12/08/2021 від 12.08.2021, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. В той же час, Велика Палата Верховного Суду у п. 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Зокрема, суд виснував: «Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України». Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (п. 81). У пунктах 84-87 цієї постанови ВП ВС констатовано: зі спливом строку кредитування позичальник не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України (п. 84); очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними (п. 85); невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України (п. 86); надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця (п. 87). Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (п. 91 згаданої вищи постанови ВП ВС). Вказаних вище\~висновків Велика\~Палата Верховного\~Суду також\~дійшла у\~постановах від\~28.03.2018\~у справі\~№ 444/9519/12\~(пункти\~53,\~54)\~та від\~04.02.2020\~у справі\~№ 912/1120/16\~(пункт\~6.19).\~Велика Палата\~Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від таких висновків. Щодо можливості\~нарахування процентів\~поза межами\~стоку кредитування\~на підставі\~умов договору,\~Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 05\~квітня 2023\~року у\~справі №\~910/4518/16\~у п.\~114\~зауважила:\~«сторони не\~можуть з\~посиланням на\~принцип свободи\~договору домовитись\~про те,\~що їхні\~відносини будуть\~регулюватися певною\~нормою закону\~за їхнім\~вибором,\~а не\~тією нормою,\~яка регулює\~їхні відносини\~виходячи з\~правової природи\~останніх». Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин (п. 120). З врахуванням наведених норм цивільного законодавства та судової практики суд прийшов до висновку, що у п. 2.3. Договору позики № 75482634 від 06.06.2021 сторонами було передбачено тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). За таких обставин, суд вважає, що слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже, оскільки строк кредитування за Договором Позики № 75482634 від 06 червня 2021 року закінчився 06 липня 2021 року, що на цю дату відповідач мала повернути 11011 гривень 28 копійок, враховуючи, що відповідачем 15 липня 2021 року здійснено лише часткове погашення заборгованості в сумі 2581 гривня 90 копійок, то доведеним є розмір заборгованості [PERSON] за цим Договором в розмірі 8429 гривень 38 копійок. Така позиція суду ґрунтується на висновках ВП ВС, зроблених у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 про те, що якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру (п. 100). Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, а п. 3 ч. 2 цієї норми, - що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив до суду позовну вимогу з ціною позову 26148 гривень 10 копійок, сплативши 2422 гривні 40 копійок судового збору (а.с. 4). Суд у цьому судовому рішенні прийшов до висновку про задоволення позову в розмірі 8429 гривень 38 копійок, що складає 32,23% від заявленої вимоги. Тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с. 4) підлягає у розмірі 32,23% або 780 гривень 73 копійки. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи вбачається, що позивач користувався правовою допомогою, в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 гривень позивачем до суду надано наступні докази: договір № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2011 року, Витяг з Акту № 2-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 від 06 грудня 2024 року (Додаток № 2), Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (Додаток № 1), ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність в порядку передоручення від 12 грудня 2024 року. Суд вважає подані позивачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу переконливими і достатніми для вирішення питання про їх відшкодування. З врахуванням рішення суду про часткове задоволення позову, положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1128 гривень 05 копійок, що становить 32,23% від реально понесених позивачем таких витрат.

Outcome: partial