Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання майна спільним майном подружжя, поділ майна подружжя, та просила суд: -визнати чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] та автомобіль спеціалізований малотонажний вантажний фургон «MITSUBISHI», державний номер [NUMBER] - спільним майном подружжя. - визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля спеціалізованого малотонажного вантажного фургона «MITSUBISHI», державний номер [NUMBER] . - стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі - 7 131 грн. 56 коп. та 2400 грн вартості оцінки нерухомого та рухомого майна, а всього - 9 531 грн. 56 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.08.2003р. позивач з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народжено дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час нашого спільного проживання в шлюбі в 26.10.2013 році було придбано автомобіль «MITSUBISHI», спеціалізований малотонажний вантажний фургон, державний номер [NUMBER] , якій був зареєсторований за [PERSON] 26.10.2013 року. Також за час нашого спільного проживання в шлюбі 21.07.2015 року згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу, було придбано квартиру [ADDRESS] . Дана квартира також зареєстрована за [PERSON] . Також згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2013р, нами була приватизована земельна ділянка і зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5121484100:01:001:0330, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Белградський район, с/рада Колчівська. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та [PERSON] належала земельна ділянка, загальною площею 0,1681 га з житловим будинком та прибудинковими будівлями і спорудами, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку вона продала за - 119 200 грн. Всі гроші, які були отримані за продаж даної земельної ділянки яка перебувала в приватній одноосібній власності позивача [PERSON] , було витрачено на значне поліпшення квартири, тобто було зроблено капітальний ремонт, облаштовано відповідними предметами побуту (меблі, побутова техніка т.і.), все робилося з метою приведення квартири у стан, яка належним чином забезпечувала житлові потреби, а також потреби неповнолітніх дітей. Отже на теперішній час стан спірної квартири значно поліпшився порівняно з тим, який був на момент її придбання. Також теж саме стосується і автомобіля «MITSUBISHI», спеціалізованого малотонажного вантажного фургону, державний номер [NUMBER] , який постійно вимагав догляду та поточного технічного обслуговування. На підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.11.2023р, справа № 504/3753/23, шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Станом на день звернення до суду позивач з відповідачем не домовились про поділ спільного майна подружжя, просить задовольнити позовні вимоги. 23.10.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] надала до суду заяву якою просила проводити судовий розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання відповідач не надавав, відзив на позов не направив. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причини, не направив до суду відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив проводити заочний розгляд справи. На підставі частини 2 статті 247ЦПКУкраїни у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року справа № 504/3753/23, шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. 21.07.2015 року згідно нотаріально посвідченого договору купівлі продажу [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] . У відповідності до п. 3.2. договору засвідчено що покупець ( [PERSON] ) придбає вказану квартиру під час перебування у шлюбі з [PERSON] на спільні сумісні кошти, в зв`язку із чим від неї отримано згоду від 21.07.2015 року за реєстровим №2226, на купівлю вказаної в договорі квартири. Згідно договору купівлі - продажу від 07.12.2016 року, [PERSON] продала належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку кадастровий номер 5122783000:02:001:0598, загальною площею 0,1681 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вартість проваджу склала 119\~200 гривень. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] за [PERSON] [INFO] , у період шлюбу, зареєстровано транспортний засіб Mitsubishi Canter державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, судом встановлено, що спірне майно було придбано під час перебування позивача та відповідача у шлюбі та зі згоди позивача, що підтверджується матеріалами справи, і належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, тобто, в основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. При цьому, принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Також,частиною1ст.70СКУкраїнивстановлено,що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (абзац перший пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Дослідивши надані позивачем докази суд встановив, що спірне майно у вигляді квартири та автомобіля придбано під час перебування сторін у шлюбі, набуте ними за спільні кошти та кошти, не відноситься до майна, яке не належить до спільної сумісної власності, а тому позивач має право на поділ такого майна. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд зазначає, що позивачем [PERSON] не надано до суду достатніх та переконливих доказів значного покращення спільно придбаної чотирьох кімнатної квартири [ADDRESS] за рахунок її особистих коштів. Не надано також жодних доказів проживання дітей саме з позивачем, та жодним чином не обґрунтовано що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи викладене суд не знаходить підстав для відступу від принципу рівності часток подружжя у спільній сумісній власності. Зважаючи на те, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для відступу від засади рівності часток подружжя відповідно до ч. 2 та 3 ст. 70 СК України (недостатність утримання спільної дитини, витрати майна на шкоду інтересам сім`ї тощо), суд вважає, що частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відсутні. Відповідно до висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц, при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Таким чином, заявлена позивачем така вимога не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлена така обставина під час вирішення справи. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідач своїм правом на надання заперечень проти позову та доказів в обгрунтування таких заперечень не скористався, не спростував презумпцію права спільної сумісної власності на спірне майно. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог суд покладає судовий збір на відповідача в розмірі 5484,85 грн. в розмірі 7330,67 грн., що становить 77 % він сплаченого позивачем судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд відмовляє у стягненні з відповідача 2400 грн витрат на проведення оцінки майна, позивачем не надано доказів понесення таких витрат та не надано підтвердження їх розміру. На підставі викладеного,

Outcome: partial