Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за крдитним договором у сумі 20179,50 грн., витрат по сплаті судового збору у сумі 60620,30 грн та витрат на правову допомогу у сумі 6000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 827488612 від 28.12.2020 (надалі - кредитний договір). Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (Додаток № 4). Відповідач підписав договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит, на суму 17000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій відповідача, 28.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 17000,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 8 листопада 2019 року, та який неодноразово продовжувався. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року . З подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 05.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 05/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 60620,30 грн. Загальна сума заборгованості на момент подачі позовної заяви становить 60620,30 грн, у тому числі: 17000 заборгованості по кредиту, 43620,30 грн заборгованість за відсотками. Заборгованість за цим договором позики відповідач не погасив, внаслідок чого позивач, посилаючись на приписи ст. 512,514, 1082 ЦК України, звернувся до суду. 20.12.2024 відповідач надіслав на адресу суду відзив на позов, у якому частково визнав позовні вимоги на загальну суму 25670,00 грн, у тому числі 17000,00 грн заборгованості за кредитом та 8670,00 грн заборгованості за відсотками. Відповідачем визнається факт укладення з Кредитного договору, а також факт наявності невиконаних зобов`язань за цим договором у частині, яка визнана Відповідачем, також відповідач не заперечує щодо обставин укладення Кредитного договору. Разом з тим відповідач не визнає факту погодження під час укладення Кредитного договору строку кредитування відмінного від того; що визначений п. 1.2 договору № 827488612; паспорту споживчого кредиту до договору та графіку платежів (додаток №1 до договору), згідно яких відповідачу надається кредит у сумі 17 000 грн (п. 1.1 договору), строком на 30 днів, натомість відповідач вважає нарахування процентів поза межами цього строку є незаконним та вимогу про їх стягнення необґрунтованою. Позивачем необгрунтовано розрахунок відсотків поза межами строку кредитування, не надано доказів збільшення/зміни строку кредитування. Крім того відповідач зазначає, що відповідно до Реєстру боржників від 05.07.2024 року укладеним ймовірно між позивачем та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відомості про передачу боргу, щодо Відповідачу відсутні, оскільки нічого не заповнено, маються тільки підписи та печатки. Сторона Позивача не оговорила, що малось на увазі за цими документи, тобто вказані документи є належними та недопустимими доказами. У той же час, позивач посилається на договір факторингу, який було укладено у 2018 році, тоді як кредитний договір був укладений у 28.12.2020 році, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача. Продовження сторонами строку дії договору від 28.11.2018 року внаслідок укладення додаткових угод та укладення у подальшому реєстрів прав вимоги до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до Відповідача (прізвище та по-батькові якого зазначено не вірно), оскільки станом 2018 рік ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 28.12.2020 року. Також на думку представника відповідача за час виконання договору, те що Первіний Кредитор уклав договір факторингу з ТОВ «Таліон Плюс», стороною Позивача не було підтверджено доказами про набуття права кредитора та вимоги стосовно стягнення з Відповідача його боргових зобов`язань. В свою чергу ТОВ «Таліон Плюс» уклав договір факторингу з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» однак також не було надано доказів про набуття права кредитора до боржників які б вказували про правові вимоги до відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» використовуючи своє право уклала договір факторингу з ТОВ «Юніт Капітал» яка є стороною позивача. Сторона позивача якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Умови договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором не виконані. Крім того в матеріалах справи маються документи реквізити яких не заповнені, крім назви яка начебто на думку сторони Позивача свідчила про існування операції стосовно договорів факторингу вважаємо як неналежні докази. Також, сторона відповідача оспорила і розрахунок витрат на правову допомогу, вважаючи їх не обгрунтованими, та надала орієнтовну суму власних витрат на правову допомогу, який за попереднім розрахунком склав 4000 грн. 24.12.2024 представник позивача надіслав відповідь на відзив, у якому підтвердив свою позицію, викладену у позові, стосовно підтвердження належними та допустимими доказами факту уступки права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс»; від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»; від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача. Щодо розрахунку заборгованості, позивач зазначає, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додатки №16 та №21). Наступними Факторами - жодних нарахувань не здійснювалось. Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Алгоритм нарахування такої заборгованості узгоджений кредитним договором. Як вбачається з розрахунків наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», боржник не виконував зобов`язання за кредитним договором та не сплатив всі фактично нараховані відсотки станом на останній день дисконтного періоду. А отже подальше нарахування відбувалось відповідно до п. 1.7.2 Кредитного договору з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 841,80 (вісімсот сорок одна цілих вісім десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. З огляду на вищезазначене, відповідно до п. 1.7.1 зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Позивач зазначив, що в розрахунках наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додаток №16 та №21 до позовної заяви) при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником. Крім цього, в розрахунку, наданому ТОВ «Таліон Плюс» (Додаток № 21) в дату отримання права вимоги до боржника наявне нарахування коштів у сумі 17 000,00 грн. за тілом та 22021,80 грн. за відсотками. З огляду на вищезазначене, можна дійти висновку, що при відступленні права вимоги сума боргу списується з рахунків Клієнта та нараховується на рахунки Фактора, що виключає можливість сплати заборгованості Боржником, оскільки є операцією внутрішнього бухгалтерського обліку. Представник позивача зазначає, що що підготовлені розрахунки не суперечать один одному та узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги № 123 від 02.03.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та Реєстру Боржників від 05.07.2024 до Договору факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024. Щодо витрат на правову допомогу, понесених позивачем, позивач вважає їх обгрунтованими, такими, що відповідають умовам укладеного договору та об`єму фактично наданих послуг. Натомість витрати на правову допомогу, понесені відповідачем у сумі 4000 грн є не обгрунтованими, та завищеними відносно складності справи. Ухвалою суду від 11.12.2024 провадження по справі відкрито, постановлено справу слухати у порядку спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, надіслали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір № 827488612. За умовами договору відповідачу надається кредит у сумі 17000 грн (п. 1.1 договору), строком на 30 днів, «Дисконтний період», (п. 1.2 договору). За час дисконтного періоду процентна ставка становить 32,94 річних, що становить 0,09 % від суми кредиту за кожен день користування ним. (п.1.4.1) Сторонами договору узгоджено також графік погашення кредиту (додаток 1), а також суму нарахованих процентів. Договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 18.12.2020 на рахунок відповідача було перераховано 17000 грн кредитних коштів. Відповідно до довідки ПАТ «КБ«ПРИВАТБАНК» на картку відповідача 28.12.2020 перераховано 17000 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено договір факторингу № 28/1118-01, який неодноразово продовжувався: 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023. Згідно реєстру були передані і права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого продовжувався до 30.12.2024. Згідно реєстру були передані і права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 05.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 05/07/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 60620,30 грн, у тому числі: 17000 заборгованості по кредиту, 43620,30 грн заборгованість за відсутками. Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. Вирішуючи спір, судом враховано таке. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено розбіжності у написанні прізвища відповідача. Так відповідно до укладеного договору прізвище відповідача записано як [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Позов пред`явлено до відповідача із прізвищем [PERSON] . Судом зроблено запит до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, з відповіді на який вбачається, що прізвище особи з РНОКПП [NUMBER] - [PERSON] . Зі змісту відзиву на позов, позивач не заперечує проти укладення кредитного договору з відповідачем. За таких обставин, проаналізувавши у сукупності докази правильності написання прізвища відповідача, суд дійшов висновку, що під час укладення кредитного договору, оформлення інших документів та позовної заяви, було допущено помилку у написанні прізвища відповідача, що, на переконання суду, не впливає на зміст спірних правовідносин. Розглядаючи даний спір судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, було укладено зазначений кредитний договір. Кредитний договір підписаний позивачем за допомогою електронного підпису. Права вимоги за вказаним договором належать позивачеві. Доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду надано не було. Отже, з відповідача необхідно стягнути заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором в розмірі 17000 грн. Суд погоджується із позицією відповідача щодо порушення порядку нарахування відсотків, який обумовлений кредитним договором. А тому, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх: - за період з 28.12.2020 по 28.01.2021, виходячи з розрахунку 0,93 % за день користування кредитом (0,93 % х 30 днів = 27,9 %). 17000,00 грн х 27,9 % = 4734,00 грн. - за період з 19.01.2021 по 23.02.2022, 3% річних (0,01% за день) 401 день. 0,01 % х 401 день = 4,01 %, 17000 х 4,01 % = 681,7 грн. Всього відсотків: 4734,00 + 681,7 = 5415,7 грн. Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 22415,7 грн, з яких: 17000,00 заборгованості з основного боргу, 5415,7 грн. заборгованості. Суд не погоджується із позицією відповідача щодо непідтвердження факту уступки прав вимоги. На підтвердження факту передачі прав вимоги за вказаним договором позивачем надано копії договору факторингу, реєстрів передачі прав, додаткових угод про продовження строку дії договору факторингу. А тому суд вважає підтверджуним цей факт належними та допустимими доказами. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 60620,3 грн. Водночас судом вирішено стягнути 22415,7 грн, що становить 37 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: (2422,40 грн х 37 %) = 896,29 грн. та витрати на надання правової допомоги у розмірі: 6000 грн х 37 % = 2220,00 грн.

Outcome: partial