Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

25.09.2024 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Зарудного І.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та бабусею [PERSON] , [INFO] . З моменту свого народження дівчинка проживала разом зі своїм батьком та бабусею, її матір - [PERSON] взагалі не приймала участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавилась її життям, так як постійно зловживала спиртними напоями та вела аморальний спосіб життя. Після повномасштабного вторгнення російської федерації, батько дитини - [PERSON] був мобілізований до Збройних Сил України, [INFO] останній помер внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби. Після його смерті онука - [PERSON] проживає з бабусею і дідусем за адресою: [ADDRESS] , та навчається з Запорізькому навчально-виховному комплексі № 110. Догляд за онукою здійснює бабуся, виховує та забезпечує її всі необхідні потреби, турбується про стан її здоров`я. У зв`язку тим, що позивач здійснює опіку над онукою, [PERSON] звернулась з заявою до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про прийняття рішення про тимчасове влаштування дитини. 25.07.2024 за № 13-653 була надана відповідь служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради про прийняття рішення про тимчасове влаштування дитини. До даної відповіді доданий наказ № 3199 від 25.07.24 про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без батьківського піклування в родину [PERSON] , [INFO] , з 25.07.2024 року по 25.01.2025 року. На думку позивача, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку своєї дитини. У разі позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] , позивач має намір та бажання стати опікуном над онукою. Позивач мешкає разом з [PERSON] , який є дідусем [PERSON] , також бере участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дівчини. [PERSON] та [PERSON] отримують пенсію, тобто мають стабільний дохід та можливість матеріально утримувати дитину. Відповідач не в змозі забезпечити належне виховання та утримання дитини, рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, так як офіційно не працевлаштована, схильна до вживання спиртних напоїв та не контролює освітній процес дитини. За адресою проживання позивача з онукою є всі підключені та працюючі комунікації, в наявності меблі, побутова техніка, пральна машина. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: для дитини є окреме ліжко, телевізор, комод, шафа, з дитячий одяг, взуття, іграшки, книжки. У дитини в достатній кількості є все необхідне для відпочинку і розвитку. Відповідач не позбавлена інформації стосовно місця перебування дитини, з її боку жодні перешкоди для спілкування матері з дитиною не створювалися, однак остання не бажає виконувати відносно дитини свої батьківські обов`язки, покладені на неї законом, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. Просить суд: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; - встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , призначивши над нею опікуном громадянку України [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою судді від 26.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відзив на позов від відповідача [PERSON] до суду не надходив. Ухвалою суду від 07.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 15.01.2025 року до суду від районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та про доцільність встановлення опіки, піклування та відповідність її інтересам дитини. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Зарудній І.І. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позов просять задовольнити. У судовому засіданні 20.01.2025 року позивач свої позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала, зазначаючи, що мати дитини нею не цікавиться, не допомагає, навіть не дзвонить дитині, зовсім самоусунулась від виконання своїх обов`язків щодо дитини. Зазначила, що відповідач залишила дитину в лікарні, коли онуці було лише шість місяців, і з цього часу долею дитини більше не цікавилася. Вона забрала онуку з лікарні до себе та з цього часу дитина мешкала з нею, батьком та дідусем. Ніяких перешкод в спілкуванні з дитиною останній ніхто не чинив. Поки був жив її син - батько онуки, вихованням та утриманням дитини вони займалися спільно. Зараз цим займається вона та її чоловік, онука добре навчається, ходить на танці, між ними склалися теплі, довірчі відносини. Відповідач за весь цей час жодного разу не намагалася побачитися з дитиною. Представник позивача у судовому засіданні 20.01.2025 року підтримував свого довірителя, зазначив, що по справі наявні всі докази, які підтверджують, що мати дитини не приймає участь у вихованні останньої та не забезпечує її матеріально. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила та відзиву на позов не подала. Судом вжито достатньо заходів щодо належного та чисельного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, які б в разі добросовісного ставлення відповідача до своїх процесуальних обов`язків, дозволили б їй прийняти участь в судовому розгляді та висловити позицію. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, при прийнятті рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування та наявні документи по справі. За клопотанням представника позивача судом були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду зазначила, що є сусідкою позивача, вони мають дружні стосунки, тому вона добре обізнана про її життя. Разом з позивачем мешкає її онука [PERSON] від народження. [PERSON] разом зі своїм чоловіком та сином виховують дівчинку, піклуються про її здоров`я. Матір дитини вона ніколи не бачила, зі слів позивача знає, що вона зловживає алкогольними напоями. Ніколи не чула від позивача, що остання не дає бачитись онучці з матір`ю, такого не було. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є подругою позивача, вони товаришують багато років. Їй відомо, що [PERSON] матір залишила в лікарні і позивач поїхала і забрала дитину додому. З цього часу онука мешкає в їх сім`ї, вони повністю її забезпечують і виховують. У суді свідок [PERSON] надала такі покази. Позивач її кума та гарна подруга. Матір залишила доньку у лікарні, дитині було півроку. [PERSON] забрала онуку з лікарні до себе додому, з цього часу дитина мешкає з ними. Вони повністю її забезпечують усім необхідним. Матір дитини ніколи не цікавилась її життям, не приїздила, не намагалась побачити доньку. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подала, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі. Ухвалою суду від 13.02.2025 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Взявши до уваги надані позивачем та її представником в судовому засіданні 20.01.2025 року пояснення, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] , згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 23). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 24). Батьками померлого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, відповідно до наявного в матеріалах справи висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування № 2936/01-37/19.02 від 20.12.2024 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] - наявні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього доньки - [PERSON] , [INFO] . Висновок обґрунтований таким. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спільно проживали та були у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] народилась донька [PERSON] . З березня 2014 року батьки дитини спільно не проживали, [PERSON] залишила помешкання спільного проживання та місце її перебування наразі невідомо. Майже з моменту народження малолітня [PERSON] мешкала разом з батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00046271126 від 31.07.2024 року, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до заочного рішення суду про визнання батьківства (справа № 333/4155/20) від 29.04.2021 року батьком дитини записано [PERSON] . [PERSON] проходив службу в збройних силах України, та під час лікування у ВМКЦ ПнР м. Харкова помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 16.07.2024 року (а.с. 24). Відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 3199 від 25.07.2024 року, малолітня тимчасово влаштована в родину бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки залишилася без батьківського піклування (а.с. 12, зворіт). Згідно з медичною карткою [PERSON] , [INFO] , № Д5-13-30, відомості про батьків зазначено: батько - [PERSON] , мати - інформація відсутня. Відповідно до записів лікаря щодо прийомів, дитина була в супроводі або батька або бабусі. Декларація з лікарем укладена батьком дитини (№ 0001-6459-52АС) (а.с. 7). Відповідно до довідки Запорізької гімназії № 110 Запорізької міської ради від 23.07.2024 № 172/01-21, [PERSON] , [INFO] , зарахована до навчального закладу з 2020 року та здобуває освіту до тепер. За цей період вихованням дитини займалися: батько - [PERSON] , бабуся - [PERSON] , дідусь - [PERSON] . Мати, [PERSON] , жодного разу не з`являлась у школі і жодного свідоцтва її участі у житті немає (а.с. 10). Матір дитини до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з даного спору не зверталася, у судове засідання не з`являлася. Спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради був здійснений вихід за адресою проживання [PERSON] , яку зазначено у позовній заяви: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 02.12.2024 року, за цією адресою, зі слів сусідів, [PERSON] ніколи не мешкала, квартира належить іншій людині. Двері квартири ніхто не відчинив, були відсутні ознаки проживання будь-кого в помешканні. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/012739346 від 22.10.2024 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 21.01.2019 дитина була знята з реєстрації. Спеціалісти відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради також здійснили вихід і за цією адресою. Двері також ніхто не відчинив. Зовнішньо двері та вікна мають вигляд, що в квартирі дуже давно ніхто не мешкає, ознаки життя відсутні. Зі слів сусідки з квартири [ADDRESS] ніхто не проживає, про [PERSON] їй нічого невідомо. Із розмови з дитиною, яку проводив спеціаліст відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, вбачається, що матір зв`язок з дитиною не підтримує, не цікавиться життям та розвитком доньки. Свою матір вона не пам`ятає, та не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав відносно неї. Таким чином, зазначені вище факти можна розцінювати як свідоме ухилення [PERSON] , [INFO] , від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Щодо позбавлення батьківських прав. При розгляді справи, суд враховує вимоги ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною першою ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В постанові ВС від 09.11.2020 року, справа № 753/9433/17, ВС зазначив: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.» В Постанові від 17.06.2021 року, справа № 466/9380/17 ВС зазначив наступне: «Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач не бажає піклуватись про свою неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснила жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунулась від виконання покладених на неї законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, не надає їй матеріального забезпечення, не цікавиться життям і здоров`ям дитини, тому суд, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з роз`ясненнями наданими в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача відповідає вимогам чинного законодавства та сприятиме захисту прав та інтересів неповнолітньої, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення з позовом до суду та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто з 25.09.2024 року до [INFO] включно. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] суми платежу за один місяць, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Щодо встановлення опіки. Згідно зі ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил). Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3). Таким чином, суд вважає, що для призначення судом опікуна повинна існувати сукупність двох обставин, а саме дитина повинна бути позбавлена батьківського піклування та наявне подання органу опіки та піклування про призначення конкретної особи опікуном/піклувальником. Орган опіки та піклування при підготовці подання перевіряє чи відповідає кандидат в опікуни вимогам закону, можливості виконувати опікунські обов`язки та стосунки з дитиною. Орган опіки та піклування може призначити опікуна/піклувальника своїм рішенням із видачею посвідчення. З висновку служби у справах дітей Запорізької міської ради № 01.01-18/52 від 07.01.2025 року, вбачається, що служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ставить [PERSON] , [INFO] , на облік як кандидата в опікуни/піклувальники за № 1569 від 07.01.2025 року та вважає доцільним встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , та відповідність її/його інтересам дитини у разі встановлення дитині відповідного статусу. Стислий зміст висновку. Заявниця - [PERSON] бажає взяти під опіку рідну онуку [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , наразі місце її перебування невідоме. Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] . Заявниця мешкає разом зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] , [INFO] , та малолітньою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , (наказ служби (управління) у справах дітей ЗМР № 3199 від 25.07.2024 року про тимчасове влаштування). За місцем проживання створені належні умови для виховання, розвитку дитини. [PERSON] , [INFO] , під спостереженням нарколога, психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] , [INFO] , під спостереженням нарколога, психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Заявниця не потребує навчання кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі в Запорізькому обласному центрі соціальних служб, оскільки є рідною бабусею дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] . Враховуючи зазначену інформацію та висновок служби у справах дітей про призначення опікуна/піклувальника, суд вважає за можливе задовольнити вимоги в цій частині. Вирішення питання щодо судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу щодо стягнення аліментів та встановлення опіки у розмірі 1 972 грн. 80 коп.

Outcome: approved