Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

15.01.2025 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитиниу якій позивачка просить суд стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з 16 грудня 2021 року із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Зазначає, що через постійні суперечки припинили спільно проживати та було подано позов про розірвання шлюбу. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що наразі дитина проживає із нею та знаходиться на її утриманні, а з відповідачем не досягнуто у добровільному порядку згоди щодо розміру аліментів, що мають ним спочуватися на виконання його обов`язку утримувати дитину. Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, однак є працездатним, має дохід, задовільний стан здоров`я та не має інших дітей та осіб на своєму утриманні, позивачка вважає, що [PERSON] реально і фактично спроможний матеріально допомагати утримувати спільну дитину, шляхом сплати аліментів у заявленому розмірі. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний позов отриманий судом 15.01.2025 та того ж дня, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 17.01.2025, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 31 січня 2025 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак її представник [PERSON] скерував до суду заяву у якій просив розгляд справи здійснювати за ї відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, жодних клопотань та відзиву не скерував, поважних причин неявки не повідомив. Неявка належним чином повідомленого відповідача за адресою реєстрації не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та наявні у них докази, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно із даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільної стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 01 квітня 2020 року, [PERSON] народилася [INFO] у місті Чернівці Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис № 650, а його батьками є [PERSON] (відповідач у справі) та [PERSON] (позивач у справі). Відповідно до даних Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 16.06.20 від 16.06.2020 [PERSON] разом із донькою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Тобто наразі дитина проживає разом із матір`ю. Також згідно із даних копії свідоцтва про шлюб з 16 грудня 2021 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить із наступного. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК України). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 2025 рік такий мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину до 6 років становить 1281,50 грн, рекомендований розмір аліментів складає 2563 грн. Статтею 183 СК України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.2 ст. 183 СК України). Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). Матеріалами справи у даному конкретному випадку підтверджено факт проживання доньки [PERSON] , 2020 року народження із матір`ю (позивачкою у справі), що не заперечено відповідачем. Суд враховує\~і те,\~що обов`язок\~по утриманню\~дитини лежить\~на обох\~батьків,\~а тому\~як мати,\~так і\~батько повинні\~нести витрати\~для забезпечення\~потреб дитини. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів в даному випадку, суд враховує факт проживання доньки із матір`ю та, відповідно, перебування дитини на її утриманні; вік дитини; вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини; те, що обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання; матеріальний стан позивачки; матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є фізично здоровим та працездатним, має дохід, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має (доказів їх наявності суду не надано), жодних обставин, які б унеможливлювали сплату ним аліментів не вказав. Враховуючи викладене, а також те, що право визначення способу стягнення аліментів належить позивачу з яким проживає дитина, суд доходить висновку, що за наявності законних на те підстав, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , 2020 року народження, у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Саме такий розмір аліментів, на думку суду є розумним, справедливим та співмірним, а також буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та сприятиме повноцінному та всебічному розвитку дитини на достатньому рівні. Підстави для стягнення аліментів в розмір 1/3 частини усіх видів доходу відповідача, суд не вбачає, виходячи з того, що позивачка не довела наявності будь-яких обставин, які б вказували на можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі та необхідність саме таких витрат на дитину, зумовлених станом здоров`я чи іншими обставинами. Наведені в позовній заяві обґрунтування щодо недостатність витрат на утримання нею дитини не доводять підстав для визначення аліментів у більшій частці доходу, а посилання на те, що відповідач є працездатним, а тому може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів не є безумовною підставою для стягнення аліментів саме у такому розмірі, що просить позивачка. Крім того, положенням Цивільно-процесуального кодексу визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів на одну дитину можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження, що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 15.01.2025. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується судових витрат у справі, суд виходить із такого. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів, судові витрати по справі, що складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі\~ст.\~51\~Конституції України,\~ст.ст.\~141,\~180-182,\~183,\~191\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: partial