Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом (з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог) до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила: (1) у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на: - 1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру загальною площею 36, 6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., розташовану на 7-му поверсі 25-ти поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 226074880000. (2) у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на: -1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру загальною площею 36, 6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., розташовану на 7-му поверсі 25-ти поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 226074880000. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року у справі № 753/15243/22 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено. У порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за [PERSON] право власності на: - 1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру загальною площею 36,6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., розташовану на 7-му поверсі 25-ти поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 226074880000. У порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за [PERSON] право власності на: -1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру загальною площею 36,6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., розташовану на 7-му поверсі 25-ти поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 226074880000. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви у сумі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень. 22 травня 2024 року адвокат Сібірцева О.С. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 219 411,60 грн., судові збори у сумі 14304,90 грн., витрати на проведення незалежної оцінки майна у розмірі 1500 грн. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29 травня 2024 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. Судове засідання з розгляду вказаної заяви призначено на 03 лютого 2025 року. Відповідач подав до суду письмові заперечення проти поданої заяви, в яких просив відмовити в ухваленні додаткового рішення. Як на підстави для відмови зазначав, що позивач не надала разом із першою заявою по суті спору попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат; подане позивачем клопотання про збільшення позовних вимог не є першою заявою по суті спору; адвокат Сібірцева О.С. до закінчення судових дебатів у справі зробила не заяву про подання доказів витрат на правничу допомогу, а попередження; адвокат не надала доказів, що вона є співробітником АО «Ей.Джи.Ей та партнери»; у договорі та рахунку на оплату послуг зазначено не про правову допомогу, а про юридичні послуги, що може мати будь-яке наповнення; про порушення вимог законодавства щодо визначення валюти платежу; відсутні докази здійснення [PERSON] відповідних витрат, оскільки платіжна інструкція на переказ коштів не містить особу платника; співмірність витрат на правову допомогу позивачем не доведена ані доказами, ані фактичними обставинами, такий розмір не відповідає виконаним адвокатом роботам; акт про прийняття наданої правової допомоги містить посилання на інший договір, укладений між сторонами, який суду і відповідачу не надавався, а тому не підтверджує надання адвокатським об`єднанням послуг у цій справі. Як передбачено частинами першою, третьою статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати; Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьою статті 2 ЦПК України). За результатами дослідження матеріалів справи встановлено, що під час ухвалення рішення не було вирішено питання про судові витрати позивача, що відповідно до положень статті 270 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує матеріалів справи, під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про стягнення судового збору, сплаченого позивачем за подання заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн. Зважаючи на те, що позов задоволено повністю, вказані витрати по сплату судового збору покладаються на відповідача повністю. Як передбачено частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представник позивача - адвокат Сібірцева О.С. у клопотанні про збільшення розміру позовних вимог та у судових дебатах зазначила, про подання доказів про понесені судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Із заявою про компенсацію судових витрат представник позивача звернулася 22 травня 2024 року, тобто у строк, передбачений ст. 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої-третьої статті 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як визначено частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, від 08 червня 2021 року у справі 550/936/18. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21). Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження розміру витрат на надання професійної правничої допомоги позивач надала договір про надання правової допомоги № 20-02/2023 від 20 лютого 2023 року, укладеним між АО «Ей.Джи.Ей та партнери» в особі Голови Об`єднання, Сулейманової Амінат Магомедівни, та [PERSON] , відповідно до п. 1.1. якого Клієнт доручає Адвокатському Об`єднанню надавати правову допомогу (юридичні послуги) в цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справах та у справах про адміністративні правопорушення, а Адвокатське Об`єднання погоджується надавати Клієнту таку допомогу згідно з умовами цього Договору. При цьому Клієнт погоджується сплачувати надані послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 1.2. договору обсяг правової допомоги (юридичних послуг) визначається на підставі запиту Клієнта та оформлюється додатковою угодою до даного Договору. Пунктом 1 Додаткової угоди № 2 від 03 квітня 2023 року до Договору ця Угода визначає обсяг правової допомоги та порядок оплати юридичних послуг за надання такої правової допомоги Клієнту в межах цивільної справи № 753/15243/22 про поділ майна подружжя. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 2, вартість послуг Адвокатського Об`єднання становить фіксовану суму платежу у розмірі 5 000 доларів США, що сплачується у національній валюті України за курсом Національного Банку України на день виставлення рахунку, не враховуючи ПДВ. Пунктом 4 Додаткової угоди № 2 визначено, що оплата послуг, передбачених п. 2 цієї Угоди, сплачується Клієнтом на підставі виставленого рахунку протягом 7 днів з дати першого судового засідання, що відбулося. Відповідно до Ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АА №1301872, виданого АО «Ей.Джи.Ей та Партнери» адвокату Сібірцевій О.С, їй надано право представляти інтереси [PERSON] у Дарницькому районному суді міста Києва на підставі Договору про надання правової допомоги № 20-02/2023 від 20 лютого 2023 року. З Акту № 01/20-02/2023 про прийняття наданої правової допомоги, складеного 20 травня 2024 року (рахунок №09/06/2023/Бол від 9 червня 2023 року) вбачається, що Адвокатське об`єднання «Ей. Джи. Ей та партнери» та Болячевець Л.О. підтвердили належне виконання Адвокатським об`єднанням зобов`язань по наданню правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № 20-02/2023 від 20 лютого 2023 року та Додаткової угоди № 2 від 03 квітня 2023 року. перелік наданих послуг міститься в Додатку 1 до даного акту. Цим актом сторони також погодили вартість наданих послуг у розмірі 182843,00, ПДВ складає 36568,60 грн., всього разом з ПДВ - 219411,60 грн. Згідно з рахунком №09/06/2023 від 09.06.2023, витрати за надання правничої допомоги склали 219411,60 грн. з ПДВ. Вказана сума сплачена позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією №@2PL177733 від 12 червня 2023 на суму 219411,60 грн., у призначенні платежу якої вказано платника - [PERSON] . Згідно із Звітом щодо затраченого часу спеціалістами AGA Partners в період з 31.03.2023 по 20.05.2024 на виконання доручень Клієнта відповідно до Договору про надання правової допомоги №20-02/2023 від 20.02.2023, який є додатком до Акту №01/20-02/2023 від 20 травня 2024 року, Адвокатським Об`єднання витрачено 45,2 години на надання правової допомоги. Оцінюючи заперечення відповідача щодо ухвалення додаткового рішення про судові витрати, суд враховує, що відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 725/42/21-ц). Враховуючи, що договір про надання правової допомоги з АО «Ей. Джі. Ей та партнери» був укладений позивачем вже після звернення з позовною заявою до суду, позивач зазначила у клопотанні про збільшення позовних вимог про судові витрати, пов`язані із наданням правової допомоги, відповідач не був обмежений у праві заперечити проти їх надання та розміру, суд не вбачає підстав для відмови у відшкодуванні цих судових витрат у зв`язку з неподанням стороною попереднього розрахунку у суду. Суд також відхиляє доводи відповідача про недоведеність витрат на правничу допомогу, оскільки як факт надання адвокатом правової допомоги, так і факт її оплати позивачем підтверджуються сукупністю вказаних вище належних доказів, які повністю узгоджуються між собою, та надають можливість дійти висновку, що Адвокатським об`єднанням у цій справі була надана правова допомога відповідно до умов договору про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього, така правова допомога у фіксованому розмірі гонорару була оплачена саме позивачем, а тому вона має право на її відшкодування. Допущені у акті помилки щодо номеру і дати договору про надання правової допомоги не спростовують вказаного висновку та не мають істотного значення, оскільки відповідні послуги були оплачені позивачем до складання цього акту у розмірі, визначеному Додатковою угодою. Водночас, з огляду на складність і категорію справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, кількість судових засідань, у яких брав участь представник позивача, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що за обставинами цієї справи витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн. відповідатимуть наведеним вище критеріям та є обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо понесених позивачем витрат на проведення оцінки майна, суд не вбачає підстав для їх стягнення відповідача, оскільки наданий позивачем Звіт про оцінку не використовувався судом при ухваленні рішення у цій справі, натомість позивач погодилася із оцінкою спірного майна, проведеною відповідачем. Таким чином, заява адвоката Сібірцевої О.С. про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі № 753/15243/22 підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial