Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

У серпні 2024 року позивач, в інтересах якої діє представник, звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.07.2005. Попередньою власницею вищевказаного будинку була [PERSON] . Позивачу стало відомо про існування заборони на вказаний будинок, що зареєстрована 28.03.2006 Першою слов`янською ДНК на підставі виконавчого листа від 08.07.2003 Слов`янського міськрайонного суду 16.12.2003. Держвиконавцем ДВС у Слов`янському районі, власник майна [PERSON] . Встановити підставу обтяження на даний час не є можливим, інформація про це не збереглася. Вказана заборона існує лише формально вже понад 20 років, але позбавляє позивача права вільно розпоряджатися своєю власністю. Просить скасувати обтяження, накладене на житловий будинок [ADDRESS] . В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Відповідач, яка була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток, до судового засідання не з`явилася, заяв та клопотань на адресу суду не надала. За вказаних обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.07.2005, реєстровий № 3992, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Наведене підтверджується також витягом з Державного реєстру правочинів №1258242 від 22.07.2005, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8071221 від 16.08.2005 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №388797321 від 30.07.2024. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 388797321 від 30.07.2024 вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] накладено обтяження: арешт нерухомого\~майна, реєстраційний номер обтяження: 3022506, зареєстровано 28.03.2006 за № 3022506 реєстратором: Перша слов`янська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: виконавчий лист, 2-1325, 08.07.2003, Слов`янський міськрайонний суд, 2-6784 від 16.12.2003, держвиконавець- [PERSON] , об`єкт обтяження: будинок, за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , заявник:\~Державна виконавча\~служба у\~Слов`янському районі. Як вбачається з листа № 37963 від 06.08.2024 за даними АСВП відомостей про виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа 2-1325, 08.07.2003 виданого Слов`янським міськрайонним судом, 2-2-6784 від 16.12.2003, не міститься. Станом на 06.08.2024 в Слов`янському відділі ДВС виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] , на виконанні не перебувають. Відповідно до листа № 88/01-16 від 17.01.2025 в архіві Першої слов`янської державної нотаріальної контори на цей час відсутні відомості про накладення заборони (архівний запис № 3022506). Отже, накладений арешт обмежує права позивача щодо розпорядження зазначеним майном. Відповідно до ст.41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, в Слов`янському ВДВС у Краматорському районі Донецької області немає жодного відкритого виконавчого провадження відносно позивача, також у архіві Першої слов`янської ДНК відсутні відомості про накладення заборони на спірний житловий будинок. Отже, суду не надано доказів щодо існування підстав для продовження обтяження на майно [PERSON] . Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що внаслідок наявності обтяження у формі арешту, [PERSON] позбавлена змоги в повному обсязі користуватися і розпоряджатися належним їй майном та на власний розсуд, реалізовувати свої права як власника, за таких обставин, враховуючи неможливість зняття арешту (обтяження) будинку в позасудовому порядку, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved