Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Меркулову Тетяну Петрівну звернувся з позовом до Павлоградської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 08 червня 2024 року. Позиція позивача Позивач посилається на те, що рішенням Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року у справі № 185/10895/22 було задоволено заяву [PERSON] , заінтересована особа Павлоградська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , з квітня 2015 року до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Павлоградської міської ради задоволено частково, рішення Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року скасовано, заяву [PERSON] , заінтересовані особи: Павлоградська міська рада, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без розгляду. Апеляційний суд послався на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем безпосередньо пов`язане з вирішенням питання про право власності та для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Зазначене свідчить про наявність спору між [PERSON] та Павлоградською міською радою в інтересах якої виступає Дніпропетровська обласна прокуратура, оскільки встановлення факту проживання з померлим однією сім`єю, фактично надало заявнику право на отримання спадщини, що унеможливило вирішення питання визнання спадщини відумерлою та передання її територіальній громаді міста Павлограда. Оскільки заява [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, подана в порядку окремого провадження, залишена без розгляду, [PERSON] має право подати позов на загальних підставах. Позивач просить: -встановити факт його проживання однією сім`єю із [PERSON] за адресою [ADDRESS] , починаючи з квітня 2015 року і до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] , -визнати його спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що факт його спільного проживання з [PERSON] у період з квітня 2015 року і до дня смерті [PERSON] підтверджується показаннями свідків, засвідченими актом ОСББ «Садовніченко, 12» №1 від 29 листопада 2022 року. Встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим необхідне позивачу для реалізації своїх спадкових прав. Заперечення відповідача Представник відповідача Павлоградської міської ради позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивач не довів факту кровного споріднення зі спадкодавцем [PERSON] . Акт про встановлення факту здійснення догляду та обстеження місця проживання складений більше ніж через рік після смерті [PERSON] . У цьому акті зазначено, що [PERSON] проживав в квартирі один під наглядом рідні. Після смерті [PERSON] декілька днів пролежав один у квартирі і був знайдений, коли сусіди відчули запах в під`їзді та викликали поліцію. Позивач не був зареєстрований в квартирі [PERSON] та не підтвердив документально сплату ним комунальних послуг. Також позивач не надав жодного доказу на підтвердження факту ведення спільного сімейного бюджету зі спадкодавцем. Висновки за результатами розгляду заявлених вимог З матеріалів спадкової справи № 29/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , початої 05 квітня 2023 року, закінченої 12 липня 2023 року приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іщиком Миколою Васильовичем, видно, що єдиною особою, яка звернулась з заявою про прийняття спадщини до майна померлого [PERSON] , є [PERSON] , який зазначив у своїй заяві, що є спадкоємцем за законом четвертої черги як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 05 квітня 2023 року приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іщиком Миколою Васильовичем видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] , спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] . (а.с.58) Зазначена квартира була продана позивачем [PERSON] третій особі [PERSON] . (а.с.11-12) Апеляційним судом скасовано рішення Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року у справі № 185/10895/22, ухвалене в порядку окремого провадження, яким було встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , з квітня 2015 року до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] звернувся з тими самими вимогами в порядку позовного провадження. Як визначено статтею 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 травня 2024 року у справі № 216/5984/21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Позивач у судовому засіданні пояснив, що померлий [PERSON] був двоюрідним братом його матері і вони багато років підтримували родинні стосунки. Документи, які б доводили факт кровного споріднення між позивачем та [PERSON] , не збереглися. Проте він був єдиним родичем [PERSON] , здійснював за ним догляд, купував продукти харчування, одежу, останні п`ять років до смерті [PERSON] позивач проживав з ним разом і вони вели спільне господарство. [PERSON] зловживав спиртними напоями, спілкувався з сумнівними особами, тому позивач оселився разом з [PERSON] і намагався контролювати його поведінку. У [PERSON] були грошові кошти, які він отримав після продажу успадкованого ним майна (квартири брата), він жив на ці кошти, однак міг забувати сплачувати за комунальні послуги, тому його витрати слід було контролювати, що позивач і робив. Позивач проживав разом з [PERSON] постійно, але іноді їздив у відрядження, які тривали в середньому два тижні, найбільше - місяць. На час його відсутності за [PERSON] доглядала сусідка [PERSON] , яка дружила з покійною матір`ю [PERSON] . У [PERSON] були ключі від квартири [PERSON] . Родинні стосунки позивача з померлим [PERSON] підтвердила свідок [PERSON] , яка проживала в одному під`їзді з [PERSON] , підтримувала з ним дружні стосунки, мала ключі від його квартири. [PERSON] зловживав спиртними напоями, до нього часто ходили сторонні особи, [PERSON] їх виганяв. Свідок часто бачила, як [PERSON] носив [PERSON] продукти харчування. Свідок не часто бувала у квартирі [PERSON] , але сам [PERSON] приходив до неї, вони спілкувалися. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що [PERSON] жив у квартирі [PERSON] , також [PERSON] часто повторював «якщо зі мною щось станеться, мене поховає [PERSON] ». [PERSON] часто їздив по роботі у відрядження і на час своєї відсутності просив свідка приглянути за [PERSON] . Після смерті [PERSON] . [PERSON] дійсно поховав його, справив поминки за свої кошти. Також факт родинних стосунків позивача з померлим спадкодавцем підтверджується тим, що лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] отримав саме [PERSON] 11 серпня 2021 року. (а.с.9) Крім того [PERSON] організував належне поховання [PERSON] , встановив пам`ятник на його могилі, що не заперечується іншими учасниками справи. Це підтверджує ставлення позивача до померлого як до свого родича і члена сім`ї. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21. За змістом акту № 1, складеного 29 листопада 2022 року головою ОСББ «Садовніченко, 12» Шишкіною Л.В., [PERSON] до дня смерті проживав у квартирі один під наглядом рідні, а саме [PERSON] , вони разом вели спільне господарство. [PERSON] привозив продукти харчування, готував їжу, кормив та переодягав [PERSON] (а.с.9) Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що вона дійсно склала цей акт за участю сусідів, уточнила, що [PERSON] фактично проживав разом з [PERSON] та піклувався про нього приблизно з 2017 року. До [PERSON] часто ходили сумнівні особи, однак коли [PERSON] був вдома, він підтримував належний порядок і сторонні не заходили ані до квартири [PERSON] , ані до під`їзду. Отже всіх сусідів та керівництво ОСББ влаштовувало проживання [PERSON] в квартирі [PERSON] , оскільки це гарантувало відсутність «друзів» [PERSON] , які разом з ним вживали спиртне, могли смітити в під`їзді і створювати проблеми для інших мешканців. Також свідок [PERSON] пояснила, що вона бувала у квартирі [PERSON] за його життя, там був належний порядок. Безлад в квартирі був тоді, коли після смерті [PERSON] поліція відчинила двері, було все перевернуто, складалося таке враження, що у квартирі щось шукали. На її думку це вчинили «друзі» [PERSON] , з якими він разом випивав, він міг впустити їх до квартири під час відсутності [PERSON] , можливо вони шукали гроші чи якісь цінні речі. Зазначені свідком відомості також підтверджують родинні стосунки позивача та [PERSON] , зокрема позивач фактично здійснював піклування над [PERSON] , який через алкогольну залежність був нездатний до самостійного життя, ставив себе у скрутне матеріальне становище, не сплачував комунальні послуги. При цьому позивач не покинув «проблемного» родича напризволяще, а намагався привести його до нормального життя, годував його, частково платив за комунальні послуги. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які постійно бачили [PERSON] та спілкувалися з ним, підтвердили, що [PERSON] купував продукти харчування та одяг для [PERSON] , підтримував порядок у квартирі. Регулярна сплата комунальних послуг за адресою проживання [PERSON] підтверджується зокрема відсутністю великих сум заборгованості станом на момент смерті [PERSON] (серпень 2021 року), а саме заборгованість за послуги з теплопостачання складала 1496 грн, за водопостачання - 1977 грн 47 коп. (а.с.74, зворотній бік) Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 204/1052/20, під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Отже відсутність реєстрації місця проживання позивача у квартирі [PERSON] не свідчить про те, що позивач не проживав постійно у цій квартирі. Також постійність проживання не означає, що позивач не міг відлучитися на деякий час, тимчасова його відсутність у квартирі, зумовлена роботою, не спростовує факту його безпосереднього проживання разом з [PERSON] . Виявлення трупу [PERSON] , який декілька днів пролежав у квартирі, на думку представника відповідача спростовує факт постійного проживання позивача з [PERSON] , однак нічим не спростоване твердження позивача, що смерть [PERSON] сталася під час його тимчасової відсутності по роботі і була неочікуваною, оскільки [PERSON] був у досить молодому віці і «не збирався помирати». З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід встановити факт, що [PERSON] проживав однією сім`єю із [PERSON] за адресою [ADDRESS] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення цього факту надає позивачу право на спадкування у четверту чергу згідно статті 1264 Цивільного кодексу України. Тому немає необхідності визнавати позивача спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Розподіл судових витрат Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання заяви в електронній формі, у розмірі 968 грн 96 коп, що підтверджується квитанцією від 08 червня 2024 року. (а.с.1) Позовні вимоги немайнового характеру підлягають частковому задоволенню, мінімальний розмір судового збору, сплачений позивачем, є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати на сплату судового збору, підтверджені належним чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial