Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 травня 2019 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» укладено Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №95379347000. Відповідно до п. 1.2 Договору, банк встановлює ліміт овердрафту на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами. 20.02.2020 між ПАТ «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» було укладено Договір факторингу №165, відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «Олком-Лізинг» права вимоги до Боржників за Кредитними договорами, в тому числі і за договором №95379347000, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] . Між ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «ФК «Суперіум» 20.02.2020 року було укладено Договір факторингу №2002-Ф2, відповідно до якого ТОВ «Олком-Лізинг» відступило на користь ТОВ «ФК «Суперіум» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі і за договором №95379347000, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №95379347000 в сумі 22297,14 гривень, з яких: 15640,01 гривень - сума заборгованості за основним боргом; 6181,53 грн. - сума заборгованості за відсотками; 475,60 грн. заборгованість за комісіями, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Суперіум», а також стягнути витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2024 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Витребувано за клопотання представника позивача у Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" належним чином завірену копію виписки з обліку кредитної заборгованості за позичковими рахунками за договором № 95379347000 від 28.05.2019 року. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Дронова А.О. про витребування доказів. Витребувано у Акціонерного товариства «Укрсиббанк» детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 95379347000 від 28 травня 2019 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк». Представником відповідача [PERSON] адвокатом Дроновим А.О. надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги відповідач не визнає в повному обсязі. Зазначає, що відповідач не заперечує, що між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] 28.05.2019 року було укладено Договір №95379347000, після чого останнім було отримано кредитні кошти в розмірі 20000 грн. на умовах строковості, поворотності та платності. Водночас матеріали справи не містять доказів правомірності як нарахування АТ «Укрсиббанк» заборгованості за основним боргом, так і облік сплачених відповідачем грошових коштів, оскільки представником позивача не надано до суду розрахунку заборгованості. Зазначає, що сторона відповідача позбавлена можливості дослідити зміст актуальних на час виникнення договірних відносин між [PERSON] та АТ «УКРСИББАНК» Правил споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», оскільки відсутній доступ до сайту www.my.ukrsibbank.com, який у п. 1.1 Договору № 95379347000 вказаний, як місце їх розміщення. Також відповідач вважає недоведеним факт набуття ТОВ «Олком-Лізинг» на підставі Договору факторингу № 165 права вимоги до [PERSON] за Договором № 95379347000, оскільки представником позивача не долучено доказів підписання АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Олком-Лізинг» акту приймання-передачі права вимоги, Також, матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «Олком-Лізинг» умов п. 4.3 Договору факторингу № 165 в частині повідомлення боржників АТ «УКРСИББАНК», зокрема [PERSON] , про відступлення йому права вимоги за наявною заборгованістю. Також, представник відповідача з аналогічних підстав вважає недоведеним факт набуття ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі Договору факторингу № 2002-Ф2 права вимоги до [PERSON] за Договором № 95379347000, оскільки представником позивача не долучено ні доказів підписання ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» акту приймання-передачі прав вимоги (за формою, наведеною у додатку № 5), саме з підписанням якого п. 6.2.3 Договору факторингу № 2002-Ф2 визначає момент переходу права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі, стосовно їх заборгованості від ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», та набуття останнім статусу кредитора по відношенню до боржників, ні включення [PERSON] до реєстру боржників право вимоги до яких відступається за Договором факторингу № 2002-Ф2. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що зі змісту Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95379347000 від 28.05.2019 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування тощо. [PERSON] погодився на укладення такого договору і на таких умовах, про що свідчить підписаний власноруч відповідачем Договір, Анкета заява про надання споживчого кредиту, Паспорт споживчого кредиту. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, який був витребуваний судом ухвалою від 26.06.2024 та яка додана до матеріалів справи. Позивачем надані належні докази переходу права вимоги за кредитним договором від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Перед укладенням договору позичальник отримав від банку передбачену законодавством інформацію щодо умов кредитування, в тому числі, яка на час укладення договору була розміщена на веб-сайті банку. Кредитний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та досягли згоди з усіх істотних умов договору, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі. На момент укладення договору [PERSON] не заявляв будь-яких додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому частково виконував його умови та з вимогами про недійсність кредитного договору не звертався. З огляду на вказане, представник позивача вважає, що заперечення представника відповідача щодо позовних вимог є необґрунтованими та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дронов А.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності та відсутності відповідача. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2019 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» підписано Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95379347000 та паспорт споживчого кредиту (а.с. 7-9). Відповідно до умов Договору-анкети, банк встановлює ліміт овердрафту на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених Договором-анкетою та Правилами. Банк має право надавати, а клієнт отримувати послуги та/або сервіси банку, в тому числі щодо кредитування, шляхом вчинення електронних правочинів з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем банку в порядку, викладеному у Правилах. Після підписання Договору-анкети Правила стають його невід`ємною частиною. Підписанням Договору-анкети сторони підтвердили, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору. Ліміт кредитування було встановлено у розмірі 20000 грн. (п.2.1 Договору-анкети). Строк користування кредитом: з 28.05.2019 року по 10.06.2021 року. Процентна ставка як за готівкові операції встановлювалася на рівні 55 відсотків, безготівкові операції 55 відсотків, за винятком процентної ставки за безготівковими операціями впродовж пільгового періоду, яка становила 0,00 відсотків. Договором-анкетою встановлювалася щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування відповідно до тарифного плану та низка інших фінансових умов кредитування. Зокрема, датою розрахунку мінімальної суми поповнення рахунку (білінговою датою) сторони визначили 15-те число кожного місяця, за прострочення сплати якої було передбачено окрему комісію, яка застосовувалася на розсуд банку. Підписанням Договору-анкети відповідач серед іншого засвідчив, що особисто ознайомлений з Правилами та Тарифами, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com. Підписанням Договору-анкети відповідач доручив банку здійснювати договірне списання коштів з його рахунку, підтвердив отримання від банку інформації про умови кредитування згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з випискою з особового рахунку на ім`я [PERSON] за період з 28.05.2019 року по 19.02.2020 року (а.с. 43-46), останньому надано кредитний ліміт у розмірі 20 000 гривень, який відповідач використовував для власних потреб. У відповідності до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 95379347000 від 28.05.2019 за період з 28.05.2019 року по 19 лютого 2020 року (а.с. 103-104), заборгованість [PERSON] складає 22297,14 гривень, з яких: 15640,01 гривень - сума заборгованості за основним боргом; 6181,53 грн. - сума заборгованості за відсотками; 475,60 грн. заборгованість за комісіями. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно з статтею 76\~ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті12,13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Відповідно до вимог статей12,13,81\~ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявні у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості та виписка з обліку кредитної заборгованості є належними доказами наявності заборгованості позичальника, не спростованими останнім. Окрім того, відповідач не заперечує, що між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] 28.05.2019 року було укладено Договір №95379347000, після чого останнім було отримано кредитні кошти в розмірі 20000 грн. на умовах строковості, поворотності та платності. 20 лютого 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг» було укладено Договір факторингу №165 (а.с 12-14), відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «Олком-Лізинг» права вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 9537934700 від 28.05.2019, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 165 від 20.02.2020 (а.с. 15). Також надано копію платіжного доручення від 20.02.2020 про перерахування ТОВ «Олком-Лізинг» на рахунок АТ «Укрсиббанк» грошових коштів, призначення платежу «сума фінансування згідно договору факторингу № 165» (а.с. 16). Згідно з актом приймання-передачі Документації до Договору факторингу №165 від 20.02.2020 року, АТ «Укрсиббанк» передало ТОВ «Олком-Лізинг» документацію за кредитними договорами (а.с. 75-85). Між ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «ФК «Суперіум» 20 лютого 2020 року було укладено Договір факторингу № 2002-Ф2 (а.с. 17-20), з додатком актом приймання-передачі права вимоги від 20 лютого 2020 року (а.с. 86), відповідно до якого ТОВ «Олком-Лізинг» відступило на користь ТОВ «ФК «Суперіум» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором №95379347000 від 28.05.2019, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №95379347000 від 28.05.2019 в сумі 22297,14 гривень, з яких: 15640,01 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 6181,53 грн. сума заборгованості за відсотками; 475,60 грн. - сума заборгованості за комісіями (а.с. 21). Також надано копію платіжного доручення від 20.02.2020 про перерахування ТОВ «ФК «Суперіум» на рахунок ТОВ «Олком-Лізинг» грошових коштів, призначення платежу «оплата за права вимоги за договором факторингу» (а.с. 22). Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено\~статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першоїстатті 517 ЦК Українипервісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина першастатті 519 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору факторингу № 165 від 20.02.2020 та договору факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020. 21\~грудня 2023\~року позивачем\~ТОВ «ФК\~«Суперіум» направлено\~ [PERSON] засобом\~поштового зв`язку\~«Укрпошта»досудову вимогу про сплату заборгованості за договором № 95379347000 від 28.05.2019, де також вказано про відступлення права вимоги за кредитним договором. Копії опису вкладення у цінний лист та досудової вимоги подані разом із позовною заявою (а.с. 23-24). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Таким чином,\~суд вважає,\~щопозивач надав належні та допустимі докази наявності між позивачем та первісним кредитором договірних відносин з кредитування, наявність договорів факторингу та перехід права вимоги за договором фінансового кредиту на підставі договору факторингу до позивача. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом та відсотками на загальну суму 21821,54 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 475,60 грн. заборгованості за комісіями. Однак, згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України\~«Про захист\~прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Пунктом 2.5 Договору №95379347000 встановлено щомісячну комісію за розрахунково-касове обслуговування у відповідності до тарифного плану, проте в матеріалах справи такий тарифний план відсутній, що позбавляє суд можливості встановити мету та розмір стягнення комісії за даним кредитним договором. Також, пунктом 2.9 Договору №95379347000 встановлено, що у разі прострочення сплати Клієнтом чергового платежу Банк має право вимагати сплати Клієнтом комісії за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу у розмірі 500 гривень. Банк має право не застосовувати цю комісію або не застосовувати в повній мірі, про що Банк повідомляє клієнта шляхом оголошення на сайті Банку. Фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Іншого з кредитного договору не випливає, перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту кредитний договір не містить. Згідно з ч. 2 ст.\~215\~ЦК України недійсним є правочини, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи вище зазначене, вимога позивача про стягнення 475,60 грн. комісії є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 21821,54 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial