Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

У жовтні 2024 року представник АТ «ПУМБ» Киричук Г.М. через підсистему «Електронний суд» звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] \~\~ у сумі 66818 грн.84 коп.\~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.04.2021 між АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001855806501,\~ на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 51155.78 грн.\~ У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, станом на 09.09.2024 року виникла заборгованість в сумі\~ 66818,84\~ грн.,\~ з яких:\~ 50074.20 грн. - заборгованість за кредитом;\~ 15.55 грн. - заборгованість процентами;\~ 16729.09 грн. -\~ заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у загальній сумі 66818 грн.84 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді\~ від 04.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач не направив в судове засідання свого представника, у прохальній частині позовних вимог просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та, у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення в справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена\~ належним чином у відповідності до вимог ЦПК України,\~ причини неявки суду не повідомила,\~ заяву про розгляд справи за її\~ відсутності та відзив на позов до суду, не подала. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.04.2021 між АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та\~ [PERSON] укладено кредитний договір № 1001855806501, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 51155.78 грн., шляхом підписання заяви про приєднання до цього договору та паспорту споживчого кредиту. 13.04.2021 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, зміст якого узгоджується зі змістом вказаної вище заяви № 1001855806501 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13.04.2021. Пунктом 2.2.5 розділу І Публічної пропозиції АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб,\~ передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Відповідно до п. 5.1.4. розділу І Публічної пропозиції АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти. Згідно з п. 5.1.7. розділу І Публічної пропозиції АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Відповідно до платіжної інструкції № TR.48705699.59194.2464 від 14.04.2021 на кредитний рахунок [PERSON] перераховано 51155.78 грн.\~ кредитних коштів за договором № 1001855806501 від 13.04.2021. Із наведеного вище вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між сторонами 13.04.2021\~ кредитного договору, та отриманням відповідачем кредитних коштів на споживчі цілі в сумі 51155.78 грн.,\~ зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09.09.2024 [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в сумі 66818,84 грн.,\~ з яких:\~ 50074,20 грн. - заборгованість за кредитом;\~ 15,55 грн. - заборгованість процентами;\~ 16729,09 грн. -\~ заборгованість за комісією. Банком на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу (повідомлення) про наявну заборгованість в розмірі 66818.84 грн.\~ та про добровільне виконання зобов`язань перед банком. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Враховуючи те, що відповідач порушила взяті за договором зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту в розмірі 50089 грн.75 коп., яка складається з :\~ 50074,2 грн. - заборгованість за кредитом;\~ 15,55 грн. - заборгованість процентами,\~ то суд вважає, що\~ підлягає стягненню з відповідача\~ сума боргу 50089,75 грн. . Стосовно позовної вимоги\~ про стягнення з [PERSON] \~ комісії у розмірі 16729,09 грн. суд дійшов наступного висновку. Пунктом 4 умов заяви № 1001855806501 від 13.04.2021\~ про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99%. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. У пункті 4 умов заяви № 1001855806501 від 13.04.2021\~ про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної відповідачем, встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», або встановлено плату за інші послуги, які позивачем не конкретизовано і необгрунтовано. За наведених вище обставин, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що позивач необгрунтував позовну вимогу та розрахунок комісії, що нараховується щомісячно, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією задоволенню не підлягає. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжної інструкції № 26\~ від 22.10.2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Оскільки позов задоволено на 74,96 %, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 1815 грн 83 коп.\~\~\~ На підставі викладеного і

Outcome: partial