Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявниця вказувала, що її батько [PERSON] , [INFO] , проживав у с.Денижникове Новоайдарського району Луганської області, що є тимчасово окупованою територією України. У документах, що підтверджують її родинні відносини, зокрема, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 26.08.1949 прізвище її батька вказано російською мовою як « [PERSON] », в той час як в офіційних документах, виданих на території України, прізвище її батька зазначено як « [PERSON] ». [INFO] її батько помер на тимчасово окупованій території України в с.Денижникове Новоайдарського району Луганської області. Окупаційною владою на території Новоайдарського району Луганської області видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 15.06.2024. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. У своє чергу розбіжності в написанні її прізвища в документах, які підтверджують родинні відносини з її батьком, є перешкодою для встановлення факту його смерті на тимчасово окупованій території України за її заявою. За таких обставин [PERSON] , з урахуванням уточнених заяв, остаточно визначившись з вимогами та посилаючись на статті 293, 315-318 ЦПК України, просила встановити: - факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; - факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, місце проживання та реєстрації на час смерті: [ADDRESS] , який помер [INFO] у віці 94 роки, місце смерті: Україна, Луганська область, Новоайдарський район, с.Денежникове ( а.с. 2-6, 44-48, 156-162). Ухвалою судді від 15 листопада 2024 року заяву залишено без руху та надано заявниці строк для усунення зазначених в ній недоліків ( а.с.35-38). Ухвалою судді від 27 листопада 2024 року після усунення недоліків заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 19 грудня 2024 року, витребувано відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України в Славутицької державної нотаріальної контори, приватних нотаріусів Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Хусалімової Л.В., [PERSON] інформацію про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , дата смерті: [INFO] , місце смерті: Україна, Луганська область, Новоайдарський район, с.Денежникове; в Славутицької державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи №84/2022 щодо майна померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Славутич Вишгородського району Київської області; вСлавутицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повні витяги про реєстрацію народження, шлюбу та народження дітей « [PERSON] » ( « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] , [INFO] , та « [PERSON] » (« [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] »), « [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Новоайдар Луганської області; повний витяг про народження та шлюб « [PERSON] » (« [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] »), « [PERSON] , [INFO] , яка народилась у с.Новоайдар Новоайдарського району Луганської області; з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області завірену належним чином копію заяви (форма №1), поданої [PERSON] , [INFO] , яка народилась у с.Новоайдар Новоайдарського району Луганської області, РНОКПП [NUMBER] , для отримання паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19 січня 1998 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області. 19 грудня 2024 року судове засідання було відкладено на 09 січня 2025 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України. [PERSON] у судовому засіданні 09 січня 2025 року підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити. Пояснила, що через помилки в написанні її прізвища та прізвища її батька в офіційних документах, зокрема в її свідоцтві про народження, а також відповідних державних реєстрах, вона не може підтвердити з ним родинні відносини. [INFO] він помер в с.Денижникове Новоайдарського району Луганської області, про що окупаційною владою Новоайдарського району Луганської області видано свідоцтво про смерть, копію якого вона надала до її заяви. Про смерть батька вона дізналась SMS-повідомленням від своєї однокласниці, яка проживає на тимчасово окупованій території України. За життя батько просив її отримати його пенсію, яка так і залишилась після його смерті неотриманою, іншого майна на час смерті в нього не було, оскільки свій будинок він подарував за життя племіннику. Чи перебував її батько на час смерті в шлюбі, їй не відомо. Шлюб з її матір`ю батько розірвав вже давно. Інших заінтересованих осіб немає. 09 січня 2025 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 27 січня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України ( а.с. 147-151). 23 січня 2025 року від заявниці надійшла заява про зміну вимог заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій вона уточнила заявлені вимоги, та клопотання про приєднання доказів з додатками: копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10 грудня 1986 року; копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 16 січня 2025 року; копією відповіді Славутицької державної нотаріальної контори №20/01-16 від 18 січня 2025 року; копією висновку про відмову внесення змін в актовий запис від 21 січня 2025 року, які підлягають приєднанню до матеріалів цивільної справи за правилами статей 43, 83-84 ЦПК України ( а.с. 156-162, 163-169). Заявниця у судове засідання 27 січня 2025 року не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується її розпискою та довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» ( а.с. 153,155); подала заяву, в якій просила розглядати справу 27 січня 2024 року без її участі, заяву про встановлення фактів, що мають юридине значення підтримала та просила задовольнити ( а.с.172). Славутицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) свого представника в судове засідання 27 січня 2025 року не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином через електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. У поданій до суду заяві представник заінтересованої особи Шаталова Т.О. просила розглянути справу за відсутності представника відділу ( а.с. 154). За приписами частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено, про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Через неявку в судове засідання 27 січня 2025 року всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Згідно з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне задовольнити заяву з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 19 січня 1998 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області, [PERSON] народилась [INFO] в с. Новоайдар Новоайдарського району Луганської області. На сторінці №2 паспорта у відповідній графі російською мовою зазначено її прізвище як « [PERSON] ». На сторінці №10 паспорта міститься штамп із записом про сімейний стан: 19 липня 1988 року Ювілейнінською селищною радою Артемівського району м.Ворошиловград зареєстровано шлюб з [PERSON] . На сторінці №11 паспорта зазначений штамп із записом про зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Копію паспорта долучено до матеріалів справи ( а.с. 7-8, 49-53). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00048207894 від 28 листопада 2024 року, який надійшов на виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2024 року, [PERSON] , [INFO] , та « [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Луганська область, Новоайдарський район, смт Новоайдар, росіянка, місце проживання: [ADDRESS] , відомості про паспорт: [NUMBER] , Новоайдарським РВМ, 24 грудня 1967 року зареєстрували шлюб, про що 24 грудня 1967 року бюро записів актів громадянського стану Брянківського виконкому складено актовий запис за №631. Прізвища після реєстрації шлюбу: [PERSON] , « [PERSON] ». Відомості про видані свідоцтва: серія та номер [NUMBER] від 24 грудня 1967 року. 10 грудня 1986 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області складено актовий запис про розірвання шлюбу за № 607 ( а.с. 100-101). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10 грудня 1986 року, виданого відділом ЗАГСу Артемівського районного виконавчого комітету м.Ворошиловграда, записи в якому зроблені російською мовою, шлюб між « [PERSON] » (мовою оригіналу) [PERSON] та « [PERSON] » ( мовою оригіналу) [PERSON] розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 10 грудня 1986 року здійснено актовий запис за № 607. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому - « [PERSON] » (мовою оригіналу), їй - « [PERSON] » ( мовою оригіналу). Копію свідоцтва долучено до матеріалів справи ( а.с. 165). Відомості про шлюб « [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , який зареєстрований 24 грудня 1967 року, актовий запис за №631, та про розірвання шлюбу 10 грудня 1986 року, актовий запис за № 607, підверджуються також витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017312829 від 10 листопада 2016 року та №00047620065 від 23 жовтня 2024 року, копії яких долучено до справи ( а.с. 10, 55). Таким чином, з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00048207894 від 28 листопада 2024 року, витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017312829 від 10 листопада 2016 року, №00047620065 від 23 жовтня 2024 року та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10 грудня 1986 року вбачається, що « [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу з [PERSON] , [INFO] , своє прізвище не змінювала та залишила - « [PERSON] ». У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 16 січня 2025 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), вказано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] у селі Денежникове Новоайдарського району Луганської області, актовий запис № 11. Копію свідоцтва долучено до матеріалів справи ( а.с.166). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 січня 2025 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] у смт Новоайдар Новоайдарського району Луганської області. Копію свідоцтва долучено до матеріалів справи ( а.с. 167). Як вбачається з трудової книжки, записи в якій зроблені російською мовою, дата заповнення: 10 вересня 1966 року, копію якої долучено до матеріалів справи, на її титульній сторінці зазначено прізвище володільця: « [PERSON] » ( мовою оригіналу) [PERSON] , 1949 року народження, освіта середня спеціальна. Вказане прізвище перекреслено та над ним вказано інше: « [PERSON] » ( мовою оригіналу). На форзаці обкладинки трудової книжки міститься запис про те, що на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 24 грудня 1967 року « [PERSON] » ( мовою оригіналу) змінила прізвище на « [PERSON] » (мовою оригіналу) ( а.с. 18-30, 63-68). У дипломі серії [NUMBER] , виданому 27 грудня 1979 року українською та російською мовами, зазначено, що цей диплом видано « [PERSON] в тому, що вона в 1977 році вступила до Ворошиловградського промислово-економічного технікуму і в 1979 році закінчила повний курс за спеціальністю «Бухгалтерський облік». Копію диплому долучено до матеріалів справи ( а.с. 31,69). У свідоцтві про восьмірічну освіту серії [NUMBER] , виданому 17 червня 1964 року українською та російською мовами, вказано, що видано це свідоцтво « [PERSON] про те, що вона навчалась в Денижниківській середній школі Старобільського району Луганської області та в 1964 році закінчила вісім класів. Копію свідоцтва долучено до матеріалів справи ( а.с. 17, 62). В атестаті про середню освіту, виданому 28 червня 1966 року російською мовою, вказано, що цей атестат виданий « [PERSON] » ( мовою оригіналу) [PERSON] , яка народилась в с.Новоайдар Новоайдарського району Луганської області в 1949 році, про те, що в 1966 році вона закінчила повний курс Денежниківської середньої школи с.Денежникове Новоайдарського району. Копія атестату долучена до матеріалів справи (а.с.32,70). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00048208232 від 28 листопада 2024 року, який надійшов на виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2024 року, [PERSON] , [INFO] , та « [PERSON] , [INFO] , місце народження: Ворошиловградська область, м.Новоайдар, росіянка, місце проживання, [ADDRESS] , розлучена, відомості про паспорт: [NUMBER] , ВВС Лутугінського РВК Ворошиловградської області 08 квітня 1979 року, 19 липня 1988 року зареєстрували шлюб, про що 19 липня 1988 року виконавчим комітетом Ювілейнінської селищної ради Артемівського району м.Луганськ складено актовий запис за №63. Прізвище після реєстрації шлюбу: [PERSON] , « [PERSON] ». Відомостей про розірвання шлюбу у витягу не зазначено ( а.с. 98-99). Як вбачається із заяви про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (Форма №1), копія якої надійшла на виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2024 року, [PERSON] , [INFO] , місце народження: с.Новоайдар Новоайдарського району Ворошиловградської області, Українка, росіянці, яка перебуває з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 19 липня 1988 року Ювілейнінською селищною радою Артемівського району Ворошиловградської області, місце проживання: [ADDRESS] , у зв`язку з обміном, на підставі паспорта серії [NUMBER] від 08.05.1979, виданого Лутугінським ВВС Ворошиловградської області, 19 січня 1998 року видано паспорт серії [NUMBER] ( а.с. 142-144). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 26 серпня 1949 року Новоайдарським районним бюро ЗАГС Ворошиловградської області, складеному російською мовою, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, зазначено, що « [PERSON] народилась [INFO] в с. Новоайдар Ворошиловградської області, про що в книзі записів актів громадянського стану 22 серпня 1949 року зроблено відповідний актовий запис за №106. Батьками записані: « [PERSON] » ( мовою оригіналу) [PERSON] , росіянин; мати « [PERSON] » ( мовою оригіналу) [PERSON] , росіянка. На сторінці №2 міститься відмітка про видачу паспорта серії [NUMBER] . Копію свідоцтва про народження долучено до матеріалів справи ( а.с. 9, 54). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00048207689 від 28 листопада 2024 року, який надійшов на виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2024 року, « [PERSON] народилась [INFO] , про що Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 06 вересня 1949 року складено актовий запис за №106. Відомості про батька: [PERSON] , 1929 року народження, росіянин, місце проживання: Ворошиловградська область, Новоайдарський район, селище Новоайдар. Відомості про матір: [PERSON] , 1929 року народження, росіянка, місце проживання: Ворошиловградська область, Новоайдарський район, селище Новоайдар. Відомості про відмітки, зроблені в актовому записі: графи місце народження та по батькові дитини в паперовому носії актового запису відсутні; гр.13 Рід занять та місце роботи: батько- робоча, мати -домогосподарка; в паперовому носії вказана колишня назва області-Ворошиловградська, колишня назва відділу-Новоайдарське районне бюро ЗАГС; актовий запис підписано заявником, завідуючим бюро ЗАГС та скріплено печаткою. Відомості про видані свідоцтва: серія та номер [NUMBER] від 06 вересня 1949 року Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області ( а.с. 103-104). Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00048208632 від 28 листопада 2024 року, який надійшов на виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2024 року, [PERSON] ( прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] »), 19 років, росіянин, місце проживання: Ворошиловградська область, Ново-Айдарський район, с. Денежникове, та « [PERSON] , 19 років, росіянка, місце проживання: Ворошиловградська область, Новоайдарський район, с.Денежникове, 25 вересня 1948 року зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області 25 вересня 1948 року складено відповідний актовий запис за №11. 10 листопада 1965 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоайдарського районного управління юстиції у Луганській області складено актовий запис за №35 про розірвання шлюбу ( а.с. 96-97). Відповідно до інформації Славутицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) №592-30.20-29 від 28 листопада 2024 року, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2024 року, актових записів про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в архіві відділу станом на 28.11.2024 не знайдено. Перевірку проведено по первинним актовим записам та поновленим актовим записам цивільного стану, які зберігаються в архіві відділу та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян ( а.с. 93). Згідно зі свідоцтвом про припинення одруження [NUMBER], виданим Новоайдарським відділом ЗАГС 10 листопада 1965 року, відомості в якому зазначені російською мовою, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, одруження між « [PERSON] » ( прізвище мовою оригіналу) [PERSON] та « [PERSON] » ( прізвище мовою оригіналу) [PERSON] припинено, про що в книзі записів актів громадянського стану про припинення одруження зроблено відповідний актовий запис №35. Прізвища після припинення шлюбу: його - « [PERSON] » ( мовою оригіналу); її - « [PERSON] » (мовою оригіналу) ( а.с.11, 56). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01 лютого 1966 року, складеного російською мовою, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, « [PERSON] , 1920 року народження, місце народження: с.Денижникове Новоайдарського району Луганської області, росіянин, та « [PERSON] , 1929 року народження, місце народження: селище Новоайдар Луганської області, росіянка, одружились 01 лютого 1966 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 01 лютого 1966 року зроблено відповідний актовий запис за №4 Штормовською селищною радою Новоайдарського району Луганської області. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові « [PERSON] » ( мовою оригіналу), дружині « [PERSON] » ( мовою оригіналу). Копію свідоцтва про одруження долучено до матеріалів справи ( а.с. 12, 57). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00048208461 від 28 листопада 2024 року, який надійшов на виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2024 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , місце народження: Луганська область, Новоайдарський район, с. Денежникове, розлучена, 01 лютого 1966 року зареєстрували шлюб, про що Штормівською сільською райдою Новоайдарського району Луганської області 01 лютого 1966 року складено відповідний актовий запис за №4. Прізвища після реєстрації шлюбу: [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 94-95). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 березня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Луганська область, селище Новоайдар, померла [INFO] у віці 92 років, про що Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) 29 березня 2022 року складено відповідний актовий запис за №57 ( а.с. 14,59). Після смерті [PERSON] державний нотаріус Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіна О.О. 18 жовтня 2022 року відкрила спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі:69811154, номер у нотаріуса: 84/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70351924 від 18 жовтня 2024 року, копія якого надійшла на виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2024 року з копією вказаної спадкової справи ( а.с. 110). Із копії спадкової справи № 84/2022 вбачається, що 18 жовтня 2022 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулась її дочка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 107-130). 21 березня 2023 року державний нотаріус Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіна О.О. видала два свідоцтва про право на спадщину за законом: НОМ №393595, зареєстроване за № 176, НОМ 393596, зареєстроване в реєстрі за №177, згідно з якими спадкоємцем зазначеного в цих свідоцтвах майна [PERSON] , 1929 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Копії вказаних свідоцтв про про право на спадщину за законом долучено до матеріалів справи ( а.с. 15,16). Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим 15 червня 2024 року Новоайдарським районним відділом записів актів громадянського стану на тимчасово окупованій території України, « [PERSON] , [INFO] , місце народження: Луганська область, Новоайдарський район, с.Денежниково, помер [INFO] у с. Денежникове Новоайдарського району Луганської області, про що 15 червня 2024 року складено запис про смерть №170249940001900165000 ( а.с. 13, 58). Як вбачається з інформації, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2024 року від приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Хусалімової Л.В. за № 148/01-16 від 28 листопада 2024 року, приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. за № 105/01-16 від 28 листопада 2024 року, інформації Славутицької державної нотаріальної контори за №406/01-16 від 05 грудня 2024 року, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №79436901 від 06 грудня 2024 року, після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалась ( а.с.91-92, 105-106). У відповіді №20/01-16 від 18 січня 2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи, завідувач Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіна О. за попереднім розглядом документів, що потрібні для видачі свідоцтва на спадщину за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , [INFO] , повідомила заявниці [PERSON] , що в поданих нею документах, а саме: в її свідоцтві про народження прізвище дитини зазначено « [PERSON] » ( російською мовою), прізвище батька також « [PERSON] » ( російською мовою); у витягу з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу щодо дошлюбного прізвища у графі відомості про дружину, прізвище до реєстрації шлюбу зазначено « [PERSON] », а в графі прізвище після реєстрації « [PERSON] », а в паспорті прізвище вказано « [PERSON] », тому на підставі поданих документів неможливо підтвердити її родинні відносини з батьком [PERSON] , оскільки є розбіжності у написанні прізвищ. На підставі викладеного, згідно з підпунктами 4.1., 4.2. пункту 4 глави 10 розділу ІІ, абзацом 2 підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем ( а.с. 168). Згідно з висновком про відмову внесення змін в актовий запис, складеного 21 січня 2025 року начальником Славутицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) Шаталовою Т.О., копію якого долучено до матеріалів справи, віповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року за 396/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18799 відмовлено у внесенні змін в актовий запис про народження [PERSON] №106 від 06 вересня 1949 року, складеного Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, щодо виправлення прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище батька виправити з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище матері виправити з « [PERSON] » на « [PERSON] » в зв`язку із неможливістю встановити прізвище дитини як « [PERSON] », прізвище батька як « [PERSON] », прізвище матері як « [PERSON] » та відсутністю паперових носіїв вищевказаних актових записів ( а.с. 169). Крім того, як вбачається із змісту вказаного висновку, після припинення шлюбу на підставі актового запису про розірвання шлюбу №35 від 10 листопада 1965 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоайдарського районного управління юстиції у Луганській області, прізвище дружини та чоловіка зазначено як « [PERSON] » та « [PERSON] » ( « [PERSON] »), актовий запис складений російською мовою. Як вбачається із змісту заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та з пояснень заявниці, наданих у судовому засіданні, неможливість підтвердити родинні відносини із батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, є перешкодою у встановленні факту його смерті на тимчасово окупованій території України за її заявою, а відтак для отримання свідоцтва про його смерть та оформлення спадщини. Вирішуючи заяву в частині встановлення факту родинних відносин, суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як зазначено у частині другій цієї статті, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилом підпунктів 4.1., 4.2. пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595 (далі -Порядок № 296/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, про що зазначено в пункті 4.12. глави 10 розділу ІІ Порядку №296/5. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку ( абзац другий підпункту 4.15. пункту 4 Порядку № 296/5. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 1 частині 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частини першої статті 319 цього Кодексу у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку без сумніву свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Новоайдар Новоайдарського району Луганської області є дочкою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Вирішуючи заяву в частині встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, суд виходить із такого. Особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях України визначається Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до частин першої, другої статті першої Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон № 1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється ді та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Частиною другою статті 4 Закону № 1207-VII визначено, що правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1207-VII Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. За змістом статті 9 Закону № 1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина перша). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом ( частина друга). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану ( частина третя). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №717-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області» Денежниківська територіальна громада увійшла до складу Новоайдарської селищної територіальної громади, що розташована в Новоайдарському районі Луганської області. Відповідно до пункту 12 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Луганській області утворено Щастинський район (з адміністративним центром у місті Щастя) у складі територій Нижньотеплівської сільської, Новоайдарської селищної, Станично-Луганської селищної, Широківської селищної, Щастинської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Як зазначено у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №1668/39004 (Розділ II. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України), територія Новоайдарської селищної територіальної громади Щастинського району Луганської області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 25 лютого 2022 року. Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі №235/2357/17, від 07 вересня 2022 року у справі № 759/5313/21, від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23, від 24 квітня 2024 року у справі №334/7625/23. Приписами пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до частини другої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як вбачається з пункту 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно з пунктом 18 вказаної постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Так, нормою частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 Глави 5 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Досліджені судом докази підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце проживання та реєстрації на час смерті: [ADDRESS] , який помер [INFO] у с.Денежникове Новоайдарського району Луганської області, яка є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 25 лютого 2022 року. Як вбачається із змісту заяви, заявниця не має можливості отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Встановлення вказаного факту необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть батька державного зразка України та оформлення спадщини після його смерті. За таких обставин суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до частини четвертої статті 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved