Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", в інтересах якого діє представник - адвокат Сакун Анна Олегівна до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в якому представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 017 495, 35 грн. як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, та 15 262, 42 грн. судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] 03.10.2023 року було укладено договір страхування наземного транспорту №3458/23-Т/Ц9, за умовами якого страховик взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, завдану автомобілю «BMW M760Li», державний номер [NUMBER] , у випадку його пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 15.12.2023 року у місті Львові сталася ДТП за участю зазначеного автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Renault Scenic», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Згідно з матеріалами поліції та постановою Франківського районного суду м. Львова від 22.02.2024 року у справі №465/10402/23, ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] , що свідчить про наявність його вини у заподіянні шкоди. Унаслідок вказаної події автомобіль «BMW M760Li» зазнав значних механічних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту, відповідно до рахунку СТО №DBL00007768 від 18.12.2023 року, склала 1 087 037,63 грн. Розмір матеріального збитку підтверджено висновком автотоварознавчого дослідження №266-2023 від 28.03.2024 року, який становить 1 036 268,61 грн. На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило страхову виплату у сумі 1 017 495,35 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №1459879 від 10.01.2024 року та №2140107 від 15.01.2024 року Таким чином, Позивач поніс реальні майнові збитки на вказану суму. З огляду на викладене, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вважає свої вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Дії відповідача спричинили Позивачу матеріальні збитки у розмірі 1 017 495,35 грн, які підлягають стягненню на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, позивач дотримався вимог досудового врегулювання спору, направивши Відповідачу претензію (вих. №120124-70/р від 12.01.2024 року) та доповнення до неї (вих. №160124-94/р від 16.01.2024 року), однак жодної відповіді або виплати отримано не було. Враховуючи вищенаведене просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. У судове засідання представник позивача адвокат Сакун А. О. не з`явилась, однак направила через «Електронний суд» заяву про розгляд справи без її участі, на підставі, поданих доказів, просила позов задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, шляхом: надіслання на зареєстроване місце проживання судової повістки, які повернулися на адресу суду із зазначенням, що «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суд не повідомив. Відзиву чи інших клопотань на адресу суду не скеровував. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресує достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Водночас у своїй постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 352/54/19, провадження № 61-9596св21 ВС зазначив, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 03.10.2023 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3458/23-T/Ц9 «ALL RISKS», згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення «BMW M760Li» д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Згідно долученої до матеріалів цивільної справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] державний номерний знак було змінено з [NUMBER] на [NUMBER] , внаслідок перереєстрації автомобіля 21.11.2023 року на [PERSON] . Постановою Франківського районного суду м. Львова від 22.02.2024 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також встановлені такі обставини, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 634884 від 15.12.2023року, 15.12.2023року об 16 год. 25 хв. у місті Львові по вулиці Наукова 12 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault Scenic д.н.з. [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу транспортному засобу BMW M760LI д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв з ним зіткнення, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів і заподіяння матеріальних збитків. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. За змістом ч.4\~ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вищевказане також знаходить своє підтвердження, згідно долучених копій: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 634884 від 15.12.2023 року, схеми місця ДТП від 15.12.2023 року та довідки № 3023350606825772 про дорожньо-транспортну пригоду від 16.01.2024 року. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає. 15.12.2023 року [PERSON] звернувся із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу за участю транспортних засобів BMW M760LI д.н.з. [NUMBER] та «Renault Scenic» д.н.з. [NUMBER] . Разом з тим, того ж дня, 15.12.2023 року, заявник [PERSON] звернулась до позивача із заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування КАСКО. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до положення п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про страхування»\~страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом №3458/23-T/Ц9, за шкоду заподіяну майну, становить 3\~040 000, 00 грн.(страхова сума загальна і по ТЗ). Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 266-2023 від 28.03.2024 року, наданого ТОВ «НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТНО-АСИСТУЮЧА КОМПАНІЯ», вартість матеріального збитку автомобіля марки «BMW M760Li» д.н.з. [NUMBER] , складає 1 036 268,61 грн. У зв?язку з викладеним і відповідно до розрахунків страхового відшкодування від 08.01.2024 року та 15.01.2024 року, та умов договору страхування, розмір страхового відшкодування який позивач відшкодував, склав 1 017 495,35 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 1459879 від 10.01.2024 року та № 2140107 від 15.01.2024 року. З огляду на викладене і відповідно до умов договору страхування позивач поніс збитки в розмірі - 1 017 495,35 грн. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ч. 1, 2ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ч. 1, 2ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 16, 17статті 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70):стаття 1191ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, відносини між Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та [PERSON] регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Відповідно до витягу з ЦЕД МТСБУ від 15.12.2023 року (дата ДТП) про перевірку чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ за державним номерним знаком ВС05200 поліс у відповідача на дату ДТП відсутній, тому позивач має право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування із заподіювача шкоди. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди\~ [PERSON] , в порядку суброгації. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими. Натомість відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування дійсного розміру шкоди, завданої власнику автомобіля «BMW M760Li» д.н.з. [NUMBER] , а також на підтвердження того, що розмір шкоди є меншим, ніж виплачене позивачем страхове відшкодування. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що для відшкодування шкоди в порядку регресу наявні правові підстави, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, що встановлено судовим рішенням (постановою), яке набрало законної сили, страховик сплатив потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді страхове відшкодування, а тому має право подати регресний позов, отже, наявні підстави для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування". Крім того, в силу дії\~ст. 141 ЦПК України\~до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 15 262, 42 грн. судового збору.

Outcome: approved