Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що 29.01.2009 року сторони уклали шлюб та з цього часу проживали із Відповідачем однією сім`єю. Вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. В період шлюбу Позивача та Відповідача в них народився спільний син : [PERSON] , [INFO] . З перших днів подружнього життя у заявників була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між Позивачем та Відповідачем зіпсувались, що на даний час призвело до остаточного припинення шлюбних відносин, які припинились в березні 2024 року. Враховуючи, що Позивач та Відповідач не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Рішення про розірвання шлюбу Позивач та Відповідач прийняли остаточно і змінювати його не мають намірів, оскільки примирятись пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна. 27.12.2024 року [PERSON] отримав від [PERSON] нотаріально посвідчену заяву (реєстровий номер №2928) в якій вона повідомляє, що іній спільний син [PERSON] , [INFO] , буде перебувати на самостійному та одноособовому вихованні батька [PERSON] , оскільки [PERSON] виїжджає за кордон для створення нової сім`ї і не братиме участі в утриманні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Необхідність встановлення судовим рішенням місця проживання та самостійного утримання спільного сина : [PERSON] , [INFO] та те, що батько [PERSON] буде самостійно та одноособово виховувати та утримувати [PERSON] , [INFO] , обумовлюється тим, що для набуття статусу «одинокий батько», що згідно норм Податкового Кодексу України дасть йому підстави для отримання допомоги на утримання дітей в розмірі 150% від соціальної пільги, а також право на додаткову відпустку. В інший спосіб тримати статус «одинокий батько», а ніж встановлення цього судовим рішенням, неможливо, адже законодавчого визначення цього терміну немає. Натомість, згідно усталеної практики Верховного Суду, статус «одинока матір» є тотожним статусу «одинокий батько», адже батьки, згідно норм чинного законодавства, рівні в своїх правах. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними, сина залишити разом із батьком на його утриманні та самостійному вихованні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 29.01.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №53 (а.с.7). В період шлюбу Позивача та Відповідача народився син [PERSON] , [INFO] . Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про місце проживання сина, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким буде проживати дитина - відсутній. 27.12.2024 року [PERSON] отримав від [PERSON] нотаріально посвідчену заяву (реєстровий номер №2928) в якій вона повідомляє, що їхній спільний син [PERSON] , [INFO] , буде перебувати на самостійному та одноособовому вихованні батька [PERSON] , оскільки [PERSON] виїжджає за кордон для створення нової сім`ї і не братиме участі в утриманні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким буде проживати дитина у суду не виникає, враховуючи те, що обидві сторони згідні з тим, що син, проживатиме та буде знаходитись на самостійному утриманні та вихованні батька [PERSON] , суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved