Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач у серпні 2024 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 09.06.2024 року її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній син відповідача [PERSON] , [INFO] , каталися на каяках у центрі каякінгу. В користуванні сина був її особистий телефон марки Apple iPhone14, який був придбаний нею 10.02.2024 року за 39499,00 грн. Під час катання на каяках [PERSON] взяв у її сина телефон та впустив його у річку, умисно чи необережно, їй не відомо. Пошуки телефону не дали результату. Таким чином, їй було завдано матеріальну шкоду, яка згідно із висновком судової товарознавчої експертизи від 11.07.2024 №1327-24 становить 36734,07 грн. Їй невідомо, чи має неповнолітній син відповідача майно або доходи для самостійного відшкодування шкоди, тому вважає, що відповідач, яка є матір`ю неповнолітнього, має відшкодувати їй шкоду, заподіяну її сином. Посилаючись на ст. 1166, 1179 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 36734,07 грн., судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1211, 20 грн., витрат на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 3634,94 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2024 року дану справу передано на розгляд за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2024 року дана справа передана судді Прінь І.П . Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 18 грудня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування заперечень відповідач вказує на те, що 09.06.2024 року її син [PERSON] та [PERSON] разом з приятелями каталися на каяках. [PERSON] попросив [PERSON] сфотографувати його і передав [PERSON] свій телефон. Потім каяк [PERSON] перекинувся і всі речі, які знаходилися в каяку впали у воду. Жодних претензій на той час [PERSON] до [PERSON] не мав. Також вказує на те, що телефон, який був в той день у [PERSON] мав 3 камерами, а не 2. Позивачем не надано доказів тотожності телефону, який було втрачено, і телефону щодо якого була проведена експертиза, не надано суду документа, який би підтверджував купівлю телефону Apple iPhone14, його вартість, технічні характеристики. Позивач в судовому засідання підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Суду додатково пояснила, що телефон Apple iPhone14 був придбаний нею 10.02.2024 року за 39499,00 грн. 09.06.2024 року її син [PERSON] поїхав кататися на каяках, взяв, з її дозволу, її телефон Apple iPhone14. Під час катання, [PERSON] попросив у сина телефон, а потім каяк [PERSON] перекинувся і телефон потонув. Вона викликала водолаза, але телефон не знайшли. Вважає, що телефон втрачений з вини [PERSON] , тому саме його мати має відшкодувати завдану їй шкоду. Ухвалою суду,занесеною до протоколу судового засідання від 25.12.2024 року відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання про долучення до справи доказів, оскільки такі подані без дотримання вимог ЦПК щодо строку їх подання та направлення протилежній стороні. Також позивач відмовилася від поданого нею клопотання про допит в якості свідка водолаза [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову. Суду пояснила, що вини її сина в тому, що перевернувся каяк і телефон [PERSON] потонув не має. [PERSON] сам віддав телефон її сину, щоб той сфотографував його і назад його не забрав. Крім того, син пам`ятає, що телефон, який дав йому [PERSON] мав 3 камери, а не 2, як вказує позивач. Інших доказів, що в той день у [PERSON] був саме телефон Apple [NUMBER] , а не інший, суду не надано. В судовому засіданні 25.12.2024 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача було залучено неповнолітнього [PERSON] . Третя особа - неповнолітній [PERSON] , за його згодою, в присутності законного представника, був допитаний судом в якості свідка. Суду показав, що 09.06.2024 року катаючись на каяках, [PERSON] попросив його сфотографувати на свій телефон, передав йому телефон. Телефон одразу не повернув, оскільки каяк, на якому був [PERSON] , був далеко від нього і [PERSON] не просив повернути йому телефон. Потім, його каяк перекинувся не з його вини, а через сильну течію. Він впав у воду, з нього злетів жилет, він самостійно дістався берега. Всі речі, що були в його каяку потонули. Вказує на те, що пам`ятає, що телефон, який йому передав [PERSON] мав 3 камери, а не 2, як вказує позивач. Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка неповнолітній [PERSON] , в присутності законного представника, суду показав, що 09.06.20204 він разом з [PERSON] пішли кататися на каяках. У той день він взяв з собою телефон мами Apple iPhone14. Телефон був без водонепроникного чохлу, без захисту. Перед цим їм провели інструктаж. [PERSON] поводив себе на воді не найкращим чином, бризкався, таранив каяки. Його речі та речі [PERSON] були в його каяку. [PERSON] попросив у нього телефон, він йому дав. Хвилин 20 телефон був у [PERSON] . Як перекинувся каяк [PERSON] він не бачив. Усі речі, що були в каяку потонули. [PERSON] намагався знайти телефон, ниряв, але там було глибоко. Ні [PERSON] , ні водолаз, якого викликали, телефон не знайшли. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦПК учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши пояснення учасників провадження, показання свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне. 09.06.2024 року неповнолітній син позивача [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній син відповідача [PERSON] , [INFO] , в кампанії інших хлопців, пішли кататися на каяках на р. Дніпро. Перед катанням на каяках їм було проведено інструктаж щодо поводження на воді. [PERSON] , з дозволу матері, взяв із собою на каяк мобільний телефон. Як стверджує позивач це був її мобільний телефон Apple [NUMBER] , який вона придбала 10.02.2024 року за ціною 39499,00 грн. Під час катання на каяках [PERSON] добровільно передав цей телефон [PERSON] . З показань [PERSON] встановлено, що його каяк перекинувся через сильну течію. Всі речі, які були в каякові потонули. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди, протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою, вина особи, яка завдала шкоди. Сам по собі факт наявності шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказує на те, що їй завдано матеріальної шкоди саме з вини (умисної чи необережної - їй не відомо) неповнолітнього [PERSON] , який взяв у її сина телефон та впустив його у воду. Разом з цим, син позивача неповнолітній [PERSON] суду показав, що він дав свій телефон [PERSON] на його прохання, однак з якою метою він давав свій телефон пояснити не зміг, сказав, що дав, оскільки він не жадний. Проте неповнолітній [PERSON] суду показав, що саме [PERSON] передав йому свій телефон з проханням сфотографувати його. Через перекидання його каяка внаслідок сильної течії телефон потонув. З огляду на встановлені судом обставини, судом встановлено, що умислу на знищення майна [PERSON] неповнолітній [PERSON] не мав, доказів, що підтверджують його вину суду не надано. Доказів протиправної поведінки неповнолітнього суду також не надано. За відсутності таких елементів цивільно-правової відповідальності, як протиправна поведінка заподіювача шкоди, вина, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, - у відповідача не виникає обов`язку відшкодовувати позивачу шкоду. За таких підстав,суд приходить до висновку,що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed