Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Краснящих Б.М. звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства до КП\~«Васильківтепломережа»,\~ [PERSON] \~про скасування\~арешту з\~1/3\~частини квартири\~під номером\~ [ADDRESS] , накладений згідно постанови №3/3 від 13.11.2008 року ВДВС Васильківського МРУЮ. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . За життя мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. При зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Нещасної Т.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, позивач отримав відмову, у зв`язку з тим, що на 1/3 частину спадкової квартири накладено арешт на підставі постанови №3/3 ВДВС Васильківського МРУЮ від 13.11.2008 року, власник [PERSON] 06.09.2023 року позивач звернувся до Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міістерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання інформації щодо арешту нерухомого майна та зняття арешту з квартири, на що отримав відповідь про неможливість надання інформації (копії документів) за виконавчими документами, які перебували на примусовому виконанні у Відділі та були завершеними за період включно по 2019 рік, оскільки термін зберігання таких документів завершився, питання про зняття арешту майна підлягає вирішенню в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2023 року у відкриття провадження у справі відмовлено (а.с. 7-9). \~ \~ \~ \~Постановою Київського апеляційного суду від 21.03.2024 року ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 41-44). \~ \~ \~ \~Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 53-54). У встановлений в ухвалі суду строк, позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (а.с. 68). 29.07.2024 року через систему «Електронний суд» до суду від представника КП «Васильківтепломережа» - Бутенка В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що КП «Васильківтепломережа» не є належним відповідачем у справі у вказаних правовідносинах. Належними відповідачами у справі за позовом про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Надані до позову документи не містять інформації, що стягувачем у виконавчому провадженні, в межах якого винесено постанову № 3/3 від 13.11.2008 року, є КП «Васильківтепломережа». Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників за пошуком боржника [PERSON] наявні 2 записи: стягувачем в яких є Васильківський ВДВС в Обухівськрому районі Київської області ЦМУ МЮ. Враховуючи викладене, КП «Васильківтепломережа» вважає, що не є належним відповідачем у вказаній справі та просить врахувати вказаний відзив під час ухвалення рішення (а.с. 82-85). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2024 року залишено без розгляду позовні вимоги до КП «Васильківтепломережа». В частині позовних вимог до [PERSON] , третя особа: Васильківський ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)\~про зняття арешту з майна, продовжено розгляд підготовчого судового засідання (а.с.97-98). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2024 року долучено до матеріалів справи документи, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 132-134). Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують\~в повному обсязі (а.с. 145). \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 94,104, 106, 129, 143), відзиву до суду не подала, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи не направляла. \~ \~ \~ \~Представник Васильківського\~відділу державної\~виконавчої служби\~в Обухівському\~районі Київської\~області центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ) в\~судове засідання\~не з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялися\~належним чином(с.с. 92, 105, 127, 142), причини неявки суду не відомі. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідност. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно дост.\~77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що [PERSON] на піставі договору купівлі-продажу від 28.04.1999 року праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 109). 05.07.2023 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М. заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 60). 12.10.2023 року приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Нещасна Т.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно, що складається з квартири [ADDRESS] , оскільки на 1/3 частину квартири накладено арешт (а.с. 61). Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 11.09.2023 року повідомив позивачу, що за результатами пошукової інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 11.09.2023 року встановлено наявність арешту на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови №3/3 від 13.11.2008 року, реєстраційний номер обтяження №8212032. Перевіркою також встановлено відсутність виконавчих проваджень за вказаним об`єктом обтяження відносно [PERSON] , у зв`язку з чим відсутні технічні можливості щодо припинення та вилучення вказаних обтяжень з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Надання інформації (копії документів) за виконавчими документами, які перебували на примусовому виконанні у відділі та були завершеними за період включно по 2019 рік не вбачається за можливим, зважаючи на закінчення терміну їх зберігання (а.с. 63). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.07.2024 року, на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт ВДВС Васильківського МРУЮ на підставі постанови, №3/3 від 13.11.2008 року, реєстраційний номер обтяження 8212032 (а.с. 87). Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦПК України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в\~ст. 41 Конституції України\~за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Таким чином, наявність арешту, накладеного на майно, порушує право власності позивача, в тому числі, й щодо розпорядження належним їй майном. Згідно із ч. 2\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 року в справі № 661/624/16-ц (провадження № 14-618цс18) зроблено висновки про те, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦПК України\~розглядають у порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що власником спірної квартири, на яку накладено арешт була\~ [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.04.1999 року (а.с. 109), проте [INFO] вона померла. Згідно положень\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Статтею 392 ЦК України\~регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняв, однак свідоцтво про право на спадщину на квартиру не отримав, оскільки на 1/3 частину спадкового майна накладено арешт, а іншого способу захисту своїх прав, аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до положень ч. 1, 3\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених законом, для задоволення позову та скасування арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належала на праві власності померлій [PERSON] , оскільки наявний вид обтяження обмежує право позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті його матері, і суд, вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved