Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки про стягнення надміру виплачену\~державну соціальну\~допомогу на\~дитину одинокій\~матері та\~малозабезпеченій сім`ї у сумі 2715,00 грн., а також судових витрат, посилаючись на те, що відповідачка з квітня 2018 року перебувала на обліку та отримувала державну соціальну допомогу на дитину одинокої матері та малозабезпеченій сім`ї. На підставі заяви від 08 січня 2020 року відповідачці було призначено вказано допомогу на період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року, однак у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, відповідачка зазначила, що має дохід у вигляді орендної плати за земельну ділянку та надала довідку, згідно з якої за 2019 рік її дохід склав 5800,00 грн. Проте, пізніше 27 квітня 2020 року при здійсненні контролю за правильністю поданих відомостей, необхідних для призначення допомоги, позивачем було отримано інформацію від Державної податкової служби України про отримання відповідачкою доходу від оренди земельної ділянки у розмірі 7240,00 грн., внаслідок чого відповідачці за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2020 року були надміру нараховані кошти державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї у сумі 2115,00 грн. та державної допомоги на дитину одинокій матері у розмірі 600,00 грн. Позивачем відповідачці було надіслано листа від 18 серпня 2020 року № 15-15-2/10311 про необхідність повернення надміру виплачених коштів, однак відповідачка добровільно їх не повернула, що стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Представниця позивача, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, згідно якої просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, у разі неявки відповідачки у судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль повідомлялася належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явилася. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилались судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовою повісткою, що повернулись до суду з довідкою відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачці судових повісток, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручено відповідачці належним чином. Крім того, відповідачка клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив до суду не подала, про причини неявки у судове засідання суд не повідомила. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже відповідачка зобов`язана була добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки поспіль відповідачки у судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для її неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві неявки поспіль відповідачки у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідачки, яка з 05 грудня 2023 року, тобто з моменту прийняття судом позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі до ухвалення даного заочного рішення, жодного разу до суду не прибула, станом розгляду справи не цікавилася, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись у судове засідання за викликом, знехтувала. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачку, яка не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена у заяві на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18\~січня 2020\~року [PERSON] \~(а.\~с.\~7,\~8),\~відповідачка у\~справі,\~звернулася до\~Управління соціального\~захисту населення\~вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг про надання державної допомоги на дитину одинокій матері та малозабезпеченій сім`ї (а. с. 9-10). До вказаної заяви [PERSON] , відповідачка у справі, додала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 18 січня 2020 року (а. с. 11-12), довідку ФГ «Деленське» № 277 від 12 грудня 2019 року про отримання орендної плати в 2019 році у сумі 5800,00 грн. (а. с. 13), довідку про склад сім`ї № 1194 від 11 грудня 2019 року, що до складу сім`ї входить [PERSON] , відповідачка у справі (а. с. 14), довідку про отримання (не отримання) № 1134 від 10 грудня 2019 року, про те, що [PERSON] , відповідачка у справі, за місцем реєстрації не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Арцизької райдержадміністрації (а. с. 14 зворот). Рішенням від\~13\~січня 2020\~року Управлінням\~соціального захисту\~населення вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було призначено [PERSON] , відповідачці у справі, допомогу як одинокій матері (з урахуванням доходів) з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року у сумі 920,21 грн. (а. с. 15, 16). Рішенням від\~13\~січня 2020\~року Управлінням\~соціального захисту\~населення вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було призначено\~ [PERSON] ,\~відповідачці у\~справі,\~допомогу як\~малозабезпеченійсім`ї з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року у сумі 423,00 грн. (а. с. 17). Згідно довідки про завантажені доходи від 27 квітня 2020 року за 2019 рік дохід [PERSON] , відповідачки у справі, від надання майна в оренду склав 7240,00 грн. (а. с. 19). Рішенням\~від 07\~травня 2020\~року Управлінням\~соціального захисту\~населення вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було призначено [PERSON] , відповідачці у справі, допомогу як одинокій матері (з урахуванням доходів) з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року у сумі 800,21 грн. (а. с. 18). Рішенням від\~07\~травня 2020\~року Управлінням\~соціального захисту\~населення вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради Дондовій К.С.,\~відповідачці у\~справі,\~соціальну допомогу\~як малозабезпеченійсім`ї не призначено, оскільки сукупний дохід за 6 місяців, що передують місяцю зверненню за допомогою не відповідає призначенню вказаної допомоги (а. с. 20). Згідно довідки\~від 07\~травня 2020\~року Управлінням\~соціального захисту\~населення вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради Дондова К.С., відповідачка у справі, отримує державну допомогу на 1 дитину як одинокій матері (з урахуванням доходів) за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року у сумі 5521,26 грн. (а. с. 21). Відповідно до\~довідки від\~07\~травня 2020\~року Управлінням\~соціального захисту\~населення вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради Дондовій К.С.,\~відповідачці у\~справі,\~виплачено державну\~допомогу як\~малозабезпеченійсім`ї за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року у сумі 2538,00 грн. (а. с. 21 зворот). Розпорядженнями №\~463626\~від 07\~травня 2020\~року,\~№ 612892\~від 07\~травня 2020\~року з\~ [PERSON] ,\~відповідачки у\~справі,\~вирішено утримати\~надміру виплачені\~кошти державної\~допомоги одинокій\~матері за\~період з\~01\~січня 2020\~року по\~31\~травня 2020\~року у\~сумі 600,00\~грн.,\~державної допомоги\~як малозабезпеченійсім`ї за\~період з\~01\~січня 2020\~року по\~31\~травня 2020\~року у\~сумі 2115,00\~грн.\~та припинено\~виплату як\~малозабезпеченійсім`ї\~з 01\~червня 2020\~року (а.\~с.\~22,\~23). Листом №\~15-15-2/10311\~від 18\~серпня 2020\~року Управління\~соціального захисту\~населення вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради звернулося до [PERSON] , відповідачки у справі, про необхідність повернення надміру виплачених коштів у загальній сумі 2715,00 грн. (а. с. 24). Відповідно до статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (станом на час виникнення спірних правовідносин), пункту 33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (станом на час виникнення спірних правовідносин), право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі). Згідно зі статтею 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (станом на час виникнення спірних правовідносин), допомога на дітей одиноким матерям, які мають дітей віком до 18 років, надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. За змістом статті 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України, а також інші малозабезпечені сім`ї у випадках, встановлених законом. Згідно положень статей 5, 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (станом на час виникнення спірних правовідносин), розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Відповідно до підпункту 2 пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. № 250 (станом на час виникнення спірних правовідносин), державна соціальна допомога не призначається, якщо під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно. Згідно положень пункту 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (станом на час виникнення спірних правовідносин), суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями), стягуються згідно із законом. Органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право перевіряти матеріальне становище сімей з дітьми. Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачка у справі, звертаючись у січні 2020 року до Управління соціального\~захисту населення\~вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг про надання державної допомоги на дитину одинокій матері та малозабезпеченій сім`ї не повідомила, що отримала дохід від надання майна в оренду за 2019 рік у сумі 7240,00 грн. При цьому, власним підписом на заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг [PERSON] , відповідачка у справі, підтвердила, що вона усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, можуть вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги та можуть бути перевірені згідно з чинним законодавством України, а також її попереджено про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан. За змістом статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (станом на час виникнення спірних правовідносин), суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Згідно із пунктом 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. № 250 (станом на час виникнення спірних правовідносин), якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що Управління соціального\~захисту населення\~вПриморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради листом № 15-15-2/10311 від 18 серпня 2020 року звернулося до [PERSON] , відповідачки у справі, про необхідність повернення надміру виплачених коштів у загальній сумі 2715,00 грн., однак кошти не було повернуто. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позовних вимог, відповідачкою суду не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України. Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. На правильне застосування вказаних норм звертав увагу Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 545/163/17, провадження № 61-33727сво18. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц, провадження № 61-29030св18. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Судом встановлено,\~що згідно\~розрахунку Управління\~соціального захисту\~населення вПриморському\~районі Департаменту\~праці та\~соціальної політики\~Одеської міської\~ради розмір переплати бюджетних коштів за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2020 року становить 2715 грн. 00 копійок. Сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Суд вважає, що позивачем спростована презумпція добросовісності виплати набувачці [PERSON] , відповідачці у справі, яка не повідомила позивача про отримання доходу, який вплинув на нарахування та виплати державної допомоги на дитину одинокій матері та малозабезпеченій сім`ї, та суд приймає до уваги, що відповідачка обізнана про надміру сплачені суми вказаної державної допомоги, про що не заперечувала, однак добровільно їх не повернула. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку в сукупності\~та взаємозв`язку\~із нормами\~закону,\~що їх\~регулюють, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Департаменту праці\~та соціальної\~політики Одеської\~міської ради про стягнення з відповідачки надміру виплачених\~відповідачці коштів державної соціальної допомоги на дитину як одинокій матері та як малозабезпеченій сім`ї, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою. Згідно зі статтею 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а. с. 28). На підставі статей 11, 1212, 1215 ЦК України,

Outcome: approved