Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] із залученням третьої особи приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В., в якому після уточнення позовних вимог просив суд визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав їй в цілому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Слатинської селищної ради від 20.11.1984 року, запис в реєстровій книзі №13 р. №1782. Земельна ділянка за цією адресою закріплена також за [PERSON] , згідно виписки з протоколу №5 загальних зборів колгоспу 40-річчя Жовтня від 11.09.1961 року. Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 1958 року, який було розірвано 03.11.1989. Вищевказаний будинок було побудовано батьками в період зареєстрованого шлюбу у 1963 році, остання інвентаризація КП ТІ «Інвенрос» - проведена у 2006 році у зв`язку з внесенням поточних змін на піставі заяви [PERSON] . Окрім позивача спадкоємцем також є його сестра [PERSON] та батько [PERSON] . Після смерті матері спадщину прийняв позивач - її син, та відповідачка [PERSON] та у шестимісячний строк звернулися Приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. із заявами про прийняття спадщини після смерті нашої матері [PERSON] (витят про реєстрацію в Спадковому реєстрі винесено в додатки). Відповідач [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. iз заявою про визначення його частку спільному майні подружжя. Під час відкриття спадкової справи виявилось, що мати за свого життя залишила заповіт на ім`я відповідачки [PERSON] , незважаючи на це позивач вказує, що претендує на обов`язкову частку в спадковому майні у зв язку з тим, що є інвалідом другої групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни, а також є пенсіонером за віком. Зазначає, що йому в спадковому майні має належати частина (обов`язкова частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами що розташований за адресою: [ADDRESS] , а відповідачці має належати (1/2+1/4) частин зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями. Нотаріально вирішити питання визначення частки в спільному майні подружжя та питання розподілу спадщини між спадкоємцями виявилось не можливим, у зв`язку з чим приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Смоляна В.В. запропонувала звернутися до суду. Просить суд визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] , не спільною сумісною власністю подружжя, а об`єктом особистої власності [PERSON] який їй належав в цілому. Також просить визнати за ним право власності на частину (обов`язкову частку) в спадковому майні яке залишилась після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яке вона заповідала [PERSON] . Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без участі сторони позивача, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі та представник відповідачів у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких уточнені позовні вимоги визнали та просили справу розглянути без їхньої участі (т. 2 а.с. 32-33, 67-68). Третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Копил В.В. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розгляну без її участі (т. 1 а.с. 151). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 19). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є його рідною сестрою, яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] що визнається позивачем (т. 2 а.с. 89-90). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та відповідно витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №66455666 від 16.09.2021 (т. 1 а.с. 33-34). 18.11.1988 шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] було розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис 455, виданим Міським РАГСом м. Новий Урєнгой Тюменської області (т. 1 а.с. 20). Згідно довідки КП Технічної інвентаризації «Інвенрос» №1212 від 06.12.2021 вбачається, що інвентаризаційна справа №1774, на будинок [ADDRESS] була заведена у 1961 році, первинна інвентаризація згідно звернення [PERSON] також була проведена у 1961 році. Вищевказаний житловий будинок зареєстрований в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Слатинської селищної ради від 20.11.1984 року. Кн № 13 № 1782. Земельна ділянка за вищезазначеною адресою закріплена за [PERSON] згідно виписки з протоколу № 5 загального збору колгоспу 40 річчя Жовтня від 11.09.1961 року. Рік побудови житлового будинку 1963. Остання інвентаризація була проведена в 2006 році в зв`язку з внесенням поточних змін на підставі заяви [PERSON] від 08.11.2006 (т. 1 а.с. 22-31). 01.09.1984 року батьки позивача [PERSON] та мати [PERSON] звернулися із спільною заявою до Виконавчого комітету Слатинської селищної ради депутатів трудящих з проханням переоформити правовстановлюючі документи на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] в цілому. Зазначена заява посвідчена [PERSON] секретарем Виконавчого комітету Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 04.09.1984 зареєстровано в реєстрі за №67 (т. 1 а.с. 219 зв.бік а.с. 219). На підставі Рішення №145 від 09.10.1984 Слатинської селищної ради було видане Свідоцтво про право особистої власності 20.11.1984, зареєстроване в Дергачівському міському бюро технічної інвентаризації про те, що житловий будинок що розташований за адресою: [ADDRESS] - зареєстрований в цілому за [PERSON] (т. 1 а.с. 221-222). У зв`язку з внесенням змін у план будинку Рішенням Слатинської селищної ради від 08.12.1992 року №611 було затверджено акт прийому в експлуатацію прибудови до житлового будинку площею 18,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (т. 1 зв.бік а.с. 236, 223-249). Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Копил В.В. на запит суду від 23.12.2024 із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] звернулися: дочка [PERSON] на підставі заповіту, син [PERSON] на підставі ст. 1241 ЦК України та [PERSON] із заявою про визначення його частки у спільному майні подружжя (т. 2 а.с. 81-107). Відповідно до заповіту, затвердженого секретарем виконкому Слатинської селищно ради Дергачівського району Харківської області від 13.05.2004 року [PERSON] , [INFO] усе своє належне майно заповіла [PERSON] (т. 2 а.с. 88). Згідно довідки Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області від 20.09.2021 №1307 на запит нотаріуса, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] з 09.01.1981 року по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] одна (т. 2 зв.бік. а.с. 93). Як встановлено вище, до складу спадщини входить право власності спадкодавиці [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яка за життя залишила заповіт на ім`я відповідачки [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцями першої черги були [PERSON] як чоловік спадкодавиці, який звернувся до Приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. iз заявою про визначення його частки у спільному майні подружжя, а також син [PERSON] та дочка [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті матері, подавши у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема, відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 11.02.2014 року № 1-рп/2014 (справа № 1-1/2014) щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 ЦК України зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці 1 частини першої статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III груп, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Пунктом 5.9 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), врегульовано, що право на обов`язкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою статті 1241 ЦК України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обов`язкової частки. Право на обов`язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов`язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб, які мають право на обов`язкову частку. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер та не може переходити в порядку спадкової трансмісії. Нотаріус має пояснити спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, його право на одержання належної частки спадщини. Спадкоємець може відмовитися від права на обов`язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст статті 1241 ЦК України йому роз`яснено і він не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині. Позивач [PERSON] має інвалідність 2 групи безстроково з 25.06.2020, згідно з Довідкою МСЕК №287768 від 25.06.2020 та посвідчення серії [NUMBER] виданого 01.07.2020 про наявність пільг, встановлених ЗУ для ветеранів війни інвалідів віійни (т. 2 зв.бік а.с. 97, 116-117). Згідно зі статтею 1241 ЦК України він має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на час смерті матері він є людиною з інвалідністю 2 групи та має право на пільги встановлені законодавством України. Тобто станом на день сметрі спадкодавиці [PERSON] 07.06.2021 позивач [PERSON] вже мав другу групу інвалідності безстроково, встановлену йому медико-соціальною експертною комісією від 25.06.2020. Позивач просить визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] , особистою власністю - в цілому та визнати за ним право власності на частину (обов`язкову частку) в спадковому майні яка залишилась після смерті матері [PERSON] . Відповідачі уточнені позовні вимоги визнали у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, визначаючи розмір обов`язкової частки у спадковому майні, суд врахував, що [PERSON] як спадкоємець за законом належить до спадкоємців першої черги та є спадкоємцем обов`язкової частки у спадщині після смерті матері. З урахуванням викладеного обов`язкова частка [PERSON] як сина спадкодавця, який є особою з інвалідністю, за наявності заповіту, складеного на користь іншої особи, становить 1/4 частку. Отже, врахувавши встановлені обставини справи у їх сукупності, заявлені сторонами вимоги та пояснення, баланс прав та інтересів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] , який на час смерті матері [PERSON] мав інвалідність ІІ групи, визнавши за ним у відповідності до вимог статті 1241 ЦК України у порядку спадкування обов`язкової частки у спадщині, право власності на 1/4 частки майна, яке увійшло до спадкової маси після смерті [PERSON] . Доказів на спростування викладених позивачами обставин, щодо постійного проживання позивачів разом зі спадкодавцем та прийняття ними спадщини після смерті матері, відповідачем суду не надано, а судом самостійно не здобуто. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідачі уточнений позов визнали у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, а також положення ст. 142 ЦПК України щодо визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, а решту суми судового збору залишити за рахунок держави. Щодо вимоги позивача про визнання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих на праві власності за [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] - особистою власністю - в цілому, суд вважає, що ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки вона стосується не захисту права, а встановлення існуючих обставин у справі.

Outcome: partial