Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

У вересні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Заводського районного суду м.\~Запоріжжя із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою. В обґрунтування позову зазначено, що 07 серпня 2020 року о 10 год. 45 хв. у м.\~Запоріжжі по вул. Фортечній, біля будинку № 2. мала місце дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобіля «JAC», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «JAC», номерний знак [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Постановою Жовтневого районного суду м.\~Запоріжжя від 09.09.2020 у справі № 331/3036/20, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20.11.2020, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою був встановлений як факт отримання механічних пошкоджень автомобілем «JAC» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На дату вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер знак [NUMBER] , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій пошкодженого автомобіля марки «JAC», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] звернулася до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «JAC» становить 122\~960,54 грн. МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій у розмірі 82\~425,00 грн. Крім того, МТСБУ були понесені додаткові витрати на встановлення розміру відшкодування у розмірі 1\~750,00 грн. Ураховуючи вищенаведене, МТСБУ просить стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого відшкодування у розмірі 82\~425,00 грн, суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди у розмірі 1\~750,00 грн та судові витрати.\~ Ухвалою судді від 25 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача МТСБУ у судове засідання не з`явився, у надісланій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання 23.10.2024, 05.02.2025 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місця реєстрації відповідача та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду відповідач не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Відповідно до\~ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від\~23\~лютого 2006\~року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до\~ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі\~Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак, з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за зареєстрованою адресою місця проживання), незалежно від того, чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Тому, враховуючи положення\~ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, в силу положень ч. 1\~ст.\~223\~ЦПК України суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів. Судом встановлено, що 07 серпня 2020 року, о 10 годині 45 хвилин, водій [PERSON] , знаходячись на Прибережній магістралі поблизу будинку № 2 по вул.\~Фортечній у м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta, реєстраційний номер [NUMBER] , при зміні напрямку руху, не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Jac J5», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок самовільного руху транспортного засобу «Jac J5», реєстраційний номер [NUMBER] , відбулося зіткнення з транспортним засобом ГАЗ 32213-14 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який був припаркований, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, травмованих немає. Постановою Жовтневого\~районного суду м. Запоріжжя від 9 вересня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2020, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20.11.2020. Отже, наявність вини в діях [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.08.2020, додатковому доказуванню не підлягає. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування з бази МТСБУ. Транспортний засіб «JAC», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , на час ДТП був забезпечений полісом № ЕР155380386. Заявою від 10.08.2020 [PERSON] повідомила про дорожньо-транспортну пригоду Моторне (транспортне) страхове бюро України та просила здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07.08.2020. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 27.10.2020 №\~67183 вартість відновлювального ремонту автомобіля «JAC», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , становить 122\~960,54 грн. Довідкою МТСБУ № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих визначено суму до відшкодування [PERSON] у розмірі 82\~425,00 грн. На підставі зазначеної довідки МТСБУ 27.01.2021 року видало наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, відповідно до якого МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому [PERSON] у розмірі 82\~425,00 грн. Перерахування коштів на рахунок [PERSON] підтверджується платіжним дорученням від 29.01.2021 № 821589 на суму 82\~425,00 грн. Крім цього, за встановлення розміру заподіяної автомобілю «JAC», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , шкоди в межах страхової справи № 69648 МТСБУ сплатило 1\~750,00 грн. ПАТ «СК «Країна», що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2020 № 2544641 та актом виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ про надання доручення на виконання робіт по справі № 69648. Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у\~ст. 16 ЦК України. За змістом п. 8 ч. 2\~ст.\~16\~ЦК України одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною 1\~ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. При цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У\~статті 1 Закону України «Про страхування»\~визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Відповідно до\~ст. 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, й страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4\~ст. 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1\~ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої зазначеної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ч. 16\~ст. 9 Закону України «Про страхування»). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч. 1\~ст. 988 ЦК України). Одночасно за положеннями\~ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у редакції, яка діяла на момент ДТП, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Право на отримання відшкодування від МТСБУ мають особи, відповідальність яких була застрахована на час ДТП. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2\~ст. 38 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у редакції, яка діяла на момент ДТП, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.ст.\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Відтак, судом встановлено, що МТСБУ в силу вимог ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що діяла на момент ДТП, 29.01.2021 року здійснило регламентну виплату потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді особі. Відповідач на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, МТСБУ має право зворотної вимоги у порядку ч. 1\~ст. 1191 ЦК України. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 84\~175,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн.

Outcome: approved