Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Керівник Бучанськорї окружної прокуратури Київської області в інтересах Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", про усунення перешкод користування майном шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки. Позов мотивований тим, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області\~перебуває кримінальне провадження\~\~№\~42022112320000013 від 03.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. У ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено\~факт порушення вимог земельного та лісового законодавства під час передачі у приватну власність фізичної особи земельної ділянки з кадастровим номером: 3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, розташованої у м. Ірпінь, Київської області за рахунок земель лісогосподарського призначення. Так, встановлено, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером:\~3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, розташованої у м. Ірпінь, Київської області, з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку», зареєстроване за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Вказане право власності зареєстроване державним реєстратором Сквирської міської ради Київської області Шерстюк Альоною Олександрівною 31.01.2022, індексний номер рішення: 63146083 (номер запису про право власності: 46427318, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2569520832080) на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія та номер\~І-КВ №\~100941 від 11.04.2001, видавник: Ірпінська міська Рада народних депутатів (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 185)\~та витягу з ДЗК, серія та номер: НВ-6500049932022, виданий 17.01.2022, видавник: Державний земельний кадастр; відомості з ДЗК, серія та номер: 54211911, виданий 28.01.2022.\~ Водночас установлено, що\~державний акт на право приватної власності на землю\~серія та номер\~І-КВ №\~100941 від 11.04.2001 [PERSON] \~не видавався, а\~реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером:\~3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га,\~здійснена\~з порушеннями земельного та лісового законодавства, оскільки остання відноситься до земель лісогосподарського призначення, у зв`язку з чим рішення про державну реєстрацію підлягає скасуванню, а земельна ділянка -\~поверненню у державну власність. За інформацією державного підприємства «Київське лісове господарство»\~№ 02-162 від 16.02.2022 відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2014 року та даних публічно-кадастрової карти України,\~земельна ділянка з кадастровим номером: 3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, накладається на землі\~лісогосподарського призначення державного лісового фонду Підприємства (Ірпінське лісництво, а саме квартал\~41,\~виділи\~8, 20, 25, квартал 42 виділ 1, 2, 3, 16. Категорія лісів: Рекреаційно-оздоровчі ліси. Лісогосподарська частина лісів зелених зон). Таким чином, факт віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, у тому числі, проектом організації і розвитку лісового господарства 2014 року,\~копією таксаційного опису лісовпорядкування, станом на 01.01.2015,\~наказом № 92 від 26.07.2019 Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, копіями протоколів лісовпорядних нарад від 03.06.2014 та від 10.07.2015,\~копіями фрагментів\~з планшету № 5 (1993, 2003, 2014 р.) тощо. Також, підтвердженням накладення спірної земельної ділянки на землі лісогосподарського призначення є висновок експерта від 16.03.2023 року \~№ 2256/23-41 за результатами проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України (КНДІСЕ) комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою у кримінальному провадженні № 42022112320000013 від 03.02.2022. Відповідно до зазначеного висновку земельна ділянка з кадастровим номером 3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, накладається на землі Державного підприємства «Київське лісове господарство» (квартали № 41 та № 42 Ірпінського лісництва». Таким чином, спірна земельна ділянка\~зареєстрована за фізичною особою за рахунок земель державної власності, без виключення її з Державного лісового фонду України. Окрім того, за інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 10.02.2022\~\~\~ № 115\~та доданими до неї фрагментами з публічної кадастрової карти України\~ з нанесеними межами кварталів\~№ 41 та № 42\~Ірпінського лісництва ДП «Київський лісгосп» за даними лісовпорядкування 2003\~та 2014 року, спірна земельна ділянка з кадастровим номером\~3210900000:03:009:0001, розташована в межах земель\~Ірпінського лісництва ДП «Київський лісгосп», що також підтверджує факт віднесення вказаної земельної ділянки до земель державного лісового фонду. Вищевказана інформація надана Українським Державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект», яке засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України. Відповідно до п. 3.2.8 статуту ВО «Укрдержліспроект», окрім інших його функцій, забезпечує при лісовпорядкуванні лісового фонду формування повидільних й інтегрованих банків даних, які містять лісотаксаційну, топографо-геодезичну і картографічну інформацію, з наступним формуванням і веденням державного лісового кадастру. Разом з тим, згідно листа Кабінету Міністрів України\~від 21.06.2022\~\~\~\~ № 11975/0/2-22, листа Київської обласної державної адміністрації\~№\~2900/31.01/31.02.01-2022 від 24.06.2022\~рішення про вилучення із державної власності та передачі\~у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером\~3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, останніми не приймалися. Також, відповідно до листа Бучанської районної державної адміністрації № 01.3-35/1034 від 08.07.2022 інформація\~ щодо вилучення вказаної земельної ділянки із земель державного лісового фонду відсутня. Крім того, за вищевказаною інформацією\~Державного підприємства «Київське лісове господарство»\~№ 02-162 від 16.02.2022, державне підприємство погодження\~на вилучення\~з постійного користування вказаної лісової ділянки не надавало. Також, згідно інформації Київського обласного та по м. Києву Управління лісового та мисливського господарства № 04-48/316 від 16.02.2022\~вбачається, що Управління також не надавало погодження щодо вилучення даної земельної ділянки з постійного користування ДП «Київський лісгосп». Окрім того вбачається, що під час реєстрації права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером\~3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, порушено порядок зміни цільового призначення. Водночас, проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером\~3210900000:03:009:0001\~відсутній, погодження на зміну цільового призначення\~Державним підприємством «Київське лісове господарство», Київським обласним та по м. Києву Управлінням лісового та мисливського господарства, Київською обласною державною адміністрацією,\~Кабінетом Міністрів України не надавалось та не погоджувалось, лісогосподарські втрати не нараховувались,\~ що підтверджується вищевказаними інформаціями № 02-162 від 16.02.2022, \~\~\~\~ № 04-48/316 від 16.02.2022,\~№ 11975/0/2-22 від 21.06.2022,\~та 2900/31.01/31.02.01-2022 від 24.06.2022. На час звернення прокурором до суду з даним позовом власником спірної земельної ділянки є держава в особі Київської обласної державної адміністрації,\~оскільки земельна ділянка находиться в межах населеного пункту, а саме м. Ірпінь,\~Бучанського району Київської області, яке є містом обласного значення. Разом з тим, встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю\~серія та номер\~І-КВ № 100941 від 11.04.2001, який став підставою реєстрації права власності на земельну ділянку 31.01.2022 за\~ [PERSON] \~уповноваженим органом не видавався, рішення органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування не приймалось. Зокрема, відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-10-0.333-2388/2-22 від 22.06.2022 у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області\~документація із землеустрою не обліковується. В архіві Відділу\~другий примірник державного акту на право власності на вказану земельну ділянку серія та номер\~І-КВ №\~100941, виданий на ім`я [PERSON] не обліковується. Згідно Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Ірпінської міської ради, за реєстраційним номером, зазначеним в державному акті 185, зареєстрований інший державний акт, іншому громадянину, на іншу земельну ділянку, а саме: державний акт\~ І-КВ № 085641 від 30.07.1997 на право приватної власності на землю, виданий на ім`я [PERSON] . Вказані обставини свідчать про те, що державний акт на право приватної власності на землю:\~серія та номер\~І-КВ №\~100941 від 11.04.2001\~ [PERSON] уповноваженими органами не видавався, отже право власності на земельну ділянку з кадастровим номером\~3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, зареєстроване\~державним реєстратором Сквирської міської ради Київської області Шерстюк Альоною Олександрівною 31.01.2022, індексний номер рішення: 63146083 (номер запису про право власності: 46427318,\~реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2569520832080)\~неправомірно. Крім того, відповідно до вказаного державного акту, останній був виданий\~на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 12.02.2001 № 98. Згідно листа Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.07.2022 № 17953/5.3-22 станом на лютий 2001 року на території Ірпінського міського нотаріального округу Київської області здійснювала нотаріальну діяльність приватний нотаріус Білоконь С.І., якою здійснюється нотаріальна діяльність на даний час, також функціонувала Ірпінська державна нотаріальна контора, яка обслуговує та забезпечує населення нотаріальними послугами на даний час та працювали приватні нотаріуси, нотаріальна діяльність яких припинена, а саме: приватний нотаріус Прилипко В.В., [PERSON] та [PERSON] , документи нотаріального діловодства та архів яких передано на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву. Так, відповідно до листів, отриманих від: приватного нотаріуса Білоконь С.І. за № 29/01-16 від 27.07.2022, Ірпінської державної нотаріальної контори № 31702-14 від 28.07.2022 та Київського обласного державного нотаріального архіву № 1092/01-17 від 29.07.2022, договір купівлі-продажу № 98 від 12.02.2001, стороною в якому є\~ [PERSON] \~вищевказаними суб`єктами нотаріальної діяльності не посвідчувався. Зважаючи на вище встановлені обставини вбачається, що у 2001 році\~ [PERSON] \~ не укладав договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.02.2001 № 98 та не отримував державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 100941.\~ Отже, в порушення вимог Земельного кодексу України у приватній власності [PERSON] перебуває земельна ділянка, рішення про відведення якої не приймалось, а право приватної власності у законний спосіб не встановлювалось. Враховуючи викладене, вірним способом захисту порушеного права є пред`явлення до суду негаторного позову в порядку, визначеному ст. 391 Цивільного кодексу України з метою усунення перешкод, які створює відповідач у користуванні та розпорядженні землями лісового фонду. Таким чином, з урахуванням того, що уповноваженим органом державної виконавчої влади рішення про передачу, зміну цільового призначення земельної ділянки та передачу її у приватну власність громадянину не приймалось, відтак право розпорядника, постійного користувача та дійсного володільця спірних земель до цього часу у законний спосіб не припинене, що вказує на те, що право власності спірними землями у відповідача, в силу законодавчо встановлених обмежень на оборот земель лісогосподарського призначення, не виникло, тому ефективним способом захисту, спрямованим на повернення земельних ділянок, є негаторний позов (ст. 391 Цивільного кодексу України), який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного власника відповідних земельних ділянок, та строки позовної давності на який не поширюються. На даний час спірна земельна ділянка у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована за [PERSON] , як наслідок орган, який вправі розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою в особі Київської обласної державної адміністрації позбавлений можливості користуватись і розпоряджатись нею. Таким чином, рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку за особою, яка протиправно його набула, може бути перешкодою у реалізації Київською обласною державною адміністрацією речових прав на зазначений об`єкт. На даний час спірна земельна ділянка у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована за [PERSON] , як наслідок Київська обласна державна адміністрація позбавлена можливості користуватись і розпоряджатись спірною земельною ділянкою лісогосподарського призначення. За вказаних обставин, рішення державного реєстратора Сквирської міської ради Київської області Шерстюк Альони Олександрівни індексний номер рішення: 63146083 від 31.01.2022\~про державну реєстрацію права приватної власності за\~ [PERSON] на земельну ділянку площею 2,9604 га\~з кадастровим номером\~3210900000:03:009:0001, має бути скасоване в судовому порядку, а земельна ділянка має бути повернена Київській обласній державній адміністрації відповідно до приписів ст.ст. 16, 391 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 26, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, спірна земельна ділянка підлягає поверненню у власність держави на користь Київської обласної державної адміністрації. З огляду на викладене, Бучанська окружна прокуратура звертається до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, як органу виконавчої влади, уповноваженого державою на розпорядження землями державної форми власності у межах міста обласного значення, яким є місто Ірпінь Київської області. Бучанською окружною прокуратурою на адресу Київської обласної державної адміністрації направлено лист №\~53-2126вих22 від 10.06.2022, в якому викладено виявлені порушення вимог законодавства щодо незаконності відведення вказаної земельної ділянки державного лісового фонду, надано можливість вжити заходів реагування до усунення цих порушень і повернення відповідної земельної ділянки у розпорядження держави або повідомлення про неможливість звернення до суду з метою захисту інтересів держави в судовому порядку. На даний лист Київською обласною державною адміністрацією надана\~відповідь за № 2900/31.01/31.02.01-2022 від 24.06.2022, згідно якої вбачається, що заходи щодо повернення оспорюваної земельної ділянки, як на момент надання відповіді\~так і до часу пред`явлення прокуратурою цієї позовної заяви адміністрацією не вживалися, не дивлячись на те, що Бучанською окружною прокуратурою Київську обласну державну адміністрацію повідомлено про незаконне вибуття земельної ділянки лісогосподарського призначення. Київською обласною державною адміністрацією зазначено про відсутність можливостей самостійно встановити порушення законодавства, відсутність інформації та документів, які містять достатні дані щодо спірної земельної ділянки, а також доказами, що підтверджують обставини, які стосуються спірних правовідносин і необхідні для підготовки позовної заяви, відсутність інформації щодо реальної вартості спірної земельної ділянки тощо. Разом з тим, сам факт не звернення до суду Київською обласною державною адміністрацією з позовом в інтересах держави, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний уповноважений державою орган неналежно виконує свої повноваження щодо вжиття заходів до усунення перешкод у користуванні і розпорядженні землями лісогосподарського призначення державного лісового фонду, у зв`язку із чим\~у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави в особі Київської обласної державної адміністрації та для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Отже, уповноваженим органом Київською обласною державною адміністрацією своєчасних заходів щодо повернення спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення на користь держави на даний час не вжито, що є підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави. Зважаючи на отриману інформацію від Київської обласної адміністрації, факт їх обізнаності (починаючи з 10.06.2022) про порушення інтересів держави, невжиття заходів спрямованих на їх захист в судовому порядку, у даному випадку наявні передбачені ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстави для застосування прокурором заходів представницького характеру у виключних випадках в інтересах Київської обласної державної адміністрації. Підсумовуючи викладене, зазначає, що земельна ділянка, яка мала лісогосподарське призначення,\~зареєстрована як приватна власність на підставі державного акту на землю, який уповноваженими органами не видавався, жодних рішень про погодження на вилучення земельної ділянки із постійного користування лісгоспу та зміни цільового призначення не приймалось. Тобто, фактично відбулася незаконна зміна цільового призначення землі, яку було неправомірно отримано\~Відповідачем, що\~і призвело до протиправного одержання у власність лісових земель площею 2,9604\~га. Повернення у державну власність земельної ділянки, незаконно отриманої у власність фізичною особою переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. З огляду на викладене, звернення прокурора до суду в даних спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання про повернення державі незаконно отриманої у власність земельної ділянки лісового фонду, яка на даний час вільна від забудови об`єктами нерухомості,\~повністю вкрита лісом\~і таким чином, не порушується баланс державних (суспільних) і приватних інтересів та відсутній факт надмірного втручання держави у спірні правовідносини. Наголошує на тому, що підставою позову є незаконна реєстрація права приватної власності\~на земельну ділянку державного лісового фонду, площею 2,9604 га за [PERSON] всупереч вимог Земельного кодексу України та Лісового кодексу України, що зумовило виникнення перешкод у користуванні та розпорядженні вказаною земельною ділянкою дійсним власником Державою, в особі Київської обласної державної адміністрації. В подальшому, керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області Турбар А. звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову та залучення співвідповідача у даній справі, посилаючись на те, що уповноваженим органом державної виконавчої влади рішення про вилучення спірної земельної ділянки та передачу її у приватну власність не приймалось, відтак право постійного користувача та дійсного володільця земельною ділянкою, до цього часу у законний спосіб не припинене, що вказує на те, що право приватної власності на спірну ділянку у відповідача не виникло, тому ефективним способом захисту, спрямованим на повернення земельної ділянки у власність держави в особі Київської обласної державної адміністрації, є негаторний позов (ст. 391 Цивільного кодексу України), який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного власника відповідних земельних ділянок. З урахуванням зазначеного, просив суд усунути перешкоди у здійсненні власником державою в особі Київської обласної державної адміністрації\~права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування рішення державного реєстратора\~від 31.01.2022 за індексним номером 63146083\~про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] )\~на земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:009:0001\~площею 2,9604 га\~із припиненням речових прав щодо неї.\~Усунути перешкоди у здійсненні\~власником державою в особі Київської обласної державної адміністрації права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 2,9604 га\~шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки\~з кадастровим номером 3210900000:03:009:0001. Стягнути з відповідачів на користь Київської обласної прокуратури\~ судовий збір. До суду від Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) надходили пояснення по справі, в яких зазначали про те, що оскільки, державний акт на право приватної власності на землю від 11.04.2011 І-КВ №100941 [PERSON] не видавався, а реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, здійснена з порушенням земельного та лісового законодавства, оскільки, остання відноситься до земель лісогосподарського призначення, у зв`язку з чим рішення про державну реєстрацію підлягає скасуванню, а земельна ділянка поверненню у державну власність. Враховуючи зазначене, просили позов задовольнити у повному обсязі. До суду від представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру надходив відзив на позовну заяву, в якому зазначають про те, що не погоджуються з позовними вимогами в частині визначення позивачем Держгеокадастру як співвідповідача та вважають їх безпідставними а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, Позивач не наводить жодних фактів дій чи бездіяльності вчинених Держгеокадастром, які на його думку, могли б вказувати на порушення його прав та законних інтересів, а також доказів того, що Держгеокадастр має якесь відношення до спірної земельної ділянки (прийняття рішень про передачу, реєстрації земельної ділянки тощо). Звертають увагу, що Держгеокадастр не приймав жодних рішень щодо передачі у власність спірної земельної ділянки та не видавав і не реєстрував у відповідних книгах записів спірний державний акт, не здійснював державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК. Відповідно, це свідчить про відсутність будь яких порушень з боку Держгеокадастру та про необгрунтованість чи недоведеність позовних вимог до Держгеокадастру як наслідок це свідчить про відсутність порушеного права з боку Держгеокадастру, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Позивачем не було заявлено та необгрунтовано, навіть жодним чином не вказано, як того вимагає законодавство, на вчинення перешкод у користуванні та розпорядженні землями Співвідповідачем. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Тобто, позовна заява та додані до неї матеріали не містять жодних відомостей про те, в чому саме Держгеокадастр чинить чи може чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою і кому саме. На думку Держгеокадастру, належним співвідповідачем в даній справі може виступати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області. Але, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області може виступати в даній справі в якості відповідача за наявності доведення позивачем порушення його прав з боку Головного управління, проте, такі відомості в позовній заяві та доданих до неї матеріалах відсутні. Звертає увагу суду, що у разі задоволення даного позову, в якому Держгеокадастр виступає відповідачем, відсутні передбачені законом підстави для його виконання, шляхом усунення перешкод у користуванні майном. Просили прийняти до розгляду даний відзив та відмовити в задоволенні позовних вимог до Держгеокадастру. Ухвалою суду від 14.08.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 10.09.2024 заяву керівника\~Бучанської окружної\~прокуратури Київської\~області Турбара\~А.\~про зміну\~предмета позову\~та залучення\~співвідповідачазадоволено. Залучено до\~участі у\~справі №367/6118/23\~як співвідповідача\~-\~Державну службу\~України з\~питань геодезії,\~картографії та\~кадастру.Позовні вимоги у даній справі викладено у новій редакції. Ухвалою суду від 28.10.2024 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області Годлевська-Коновалова А.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання представник Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) не з`явився, до суду подавали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просили задовольнити. В судове засідання представник відповідача Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру не з`явився, про розгляд справи повідомлені. В судове\~засідання відповідач\~ [PERSON] не з`явився, про розгляд справи повідомлявся. Представник третьої\~особи: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені. Інших клопоатнь до суду не надходило. На підставі п. 1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої\~Законом України від 17.07.1997 року за №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 року у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Частиною 2 ст. 84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом\~(тут та надалі норми законодавства використовуються в редакції, дійсній на час здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, тобто станом на 31.01.2022). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу. Таким чином, Земельним кодексом України встановлено пріоритетність норм цього Кодексу для застосування до земельних відносин, що виникають при використанні лісів. Статтею 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце\~розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі. Статтею 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (ст. 5 Лісового кодексу України). Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 56 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення. Інших випадків, які б передбачали надання у приватну власність земель лісогосподарського призначення, законодавство не містить. Згідно ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України. Зокрема, така правова позиція, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства неодноразово висловлена судами вищої інстанції, зокрема у постановах Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 6-196цс15 від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 21.01.2015 у справі № 6-224цс 14, у правових висновках Верховного Суду, викладених в постановах від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 21.02.2018 у справі 488/5476/14-ц, від 07.10.2020 у справі\~ № 369/16418/18, від 30.09.2020 у справі № 363/669/17, та постановах Великої Палати Верховного Суду у від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 та від 13.06.2018 у справі №369/1777/13-ц. Судом встановлено, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером\~3210900000:03:009:0001 площею 2,9604 га, розташованої у м. Ірпінь, Київської області, з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку», зареєстроване за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Вказане право власності зареєстроване державним реєстратором Сквирської міської ради Київської області Шерстюк Альоною Олександрівною 31.01.2022, індексний номер рішення: 63146083 (номер запису про право власності: 46427318, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2569520832080) на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія та номер\~І-КВ №\~100941 від 11.04.2001, видавник: Ірпінська міська Рада народних депутатів (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 185)\~та витягу з ДЗК, серія та номер: НВ-6500049932022, виданий 17.01.2022, видавник: Державний земельний кадастр; відомості з ДЗК, серія та номер: 54211911, виданий 28.01.2022.\~ Водночас установлено, що реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га\~здійснена з порушеннями земельного та лісового законодавства, оскільки остання відноситься до земель державного лісового фонду. Підтвердженням віднесення вказаної земельної ділянки до земель державного лісового фонду є: - інформація\~державного підприємства «Київське лісове господарство» № 02-162 від 16.02.2022 відповідно до якої та планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2014 року та даних публічно-кадастрової карти України,\~земельна ділянка з кадастровим номером: 3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, накладається на землі лісогосподарського призначення державного лісового фонду Підприємства (Ірпінське лісництво, а саме квартал 41, виділи 8, 20, 25, квартал 42 виділ 1, 2, 3, 16. Категорія лісів: Рекреаційно-оздоровчі ліси. Лісогосподарська частина лісів зелених зон); - інформація ВО «Укрдержліспроект» від 10.02.2022\~ № 115\~та доданими до неї фрагментами з публічної кадастрової карти України\~з нанесеними межами кварталів\~№ 41 та № 42\~Ірпінського лісництва ДП «Київський лісгосп» за даними лісовпорядкування 2003 та 2014 року, відповідно до яких спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3210900000:03:009:0001, розташована в межах земель Ірпінського лісництва ДП «Київський лісгосп»; - висновок експерта, складеного за результатами проведення земельно-технічної експертизи висновок експерта від 16.03.2023 року № 2256/23-41, відповідно до якого\~земельна\~ділянка з кадастровим номером земельна ділянка з кадастровим номером 3210900000:03:009:0001, площею 2,9604 га, накладається на землі Державного підприємства «Київське лісове господарство» (квартали \~\~\~\~ № 41 та № 42 Ірпінського лісництва».\~Площа\~накладення становить 2,9503 га. Отже, в силу положень ст. ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовується для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України. За приписами ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Згідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано ст. 149 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу з урахуванням вимог\~статті 150\~цього Кодексу.\~ Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально. Відповідно до ч. 10 ст. 122 Земельного кодексу України земельні ділянки, що вилучаються, викуповуються або примусово відчужуються для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, надаються у користування для таких потреб органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, які прийняли рішення про їх вилучення, викуп або примусове відчуження для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності. Отже, рішення про вилучення (припинення права) земельної ділянки за погодженням із землекористувачем має право приймати відповідний орган державної влади або місцевого самоврядування, який в силу вимог ст.ст. 6, 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. ст. 18, 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, які мають особливий правовий режим. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо:\~земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу. Зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує:\~розроблення документації із землеустрою (крім випадків формування земельної ділянки із земель державної та комунальної власності, не сформованих у земельні ділянки);\~прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування (крім рішень про встановлення і зміну цільового призначення земельних ділянок, розпорядження якими здійснюють такі органи) (частина 6 ст. 20 Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 7 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі:\~якщо земельна ділянка перебуває у користуванні на правах, зокрема, постійного користування\~- із землекористувачем, (підпис якого на погодженні посвідчується нотаріально);\~зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій\~- з Кабінетом Міністрів України. Зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок яких земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, здійснюються за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Крім того, частиною 1 ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. В судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, зазначений у державному акті на право власності на землю, а саме від 12.02.2001 № 98 [PERSON] не укладався, а державний акт серія та номер серії І-КВ № 100941 від 11.04.2001 уповноваженими органами не видавався. Вказане підтверджується листами, отриманими від приватного нотаріуса \~\~Білоконь С.І. за № 29/01-16 від 27.07.2022, Ірпінської державної нотаріальної контори № 31702-14 від 28.07.2022 та Київського обласного державного нотаріального архіву № 1092/01-17 від 29.07.2022, відповідно до яких договір купівлі-продажу № 98 від 12.02.2001, стороною в якому є\~ [PERSON] \~вищевказаними суб`єктами нотаріальної діяльності не посвідчувався. Зважаючи на вище встановлені обставини вбачається, що у 2001 році\~ [PERSON] не укладав договір купівлі-продажу земельної ділянки № 98\~від 12.02.2001, отже підстави для отримання ним державного акту серії І\~І-КВ № 100941 від 11.04.2001\~були відсутні. Крім того,\~відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-10-0.333-2388/2-22 від 22.06.2022\~\~\~у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області документація із землеустрою не обліковується. В архіві Відділу другий примірник державного акту на право власності на вказану земельну ділянку серія та номер\~І-КВ №\~100941, виданий на ім`я [PERSON] не обліковується. Згідно Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Ірпінської міської ради, за реєстраційним номером, зазначеним в державному акті 185, зареєстрований інший державний акт, іншому громадянину, на іншу земельну ділянку. Таким чином, рішення уповноваженими органами про відведення спірної земельної ділянки не приймалось, відповідно право власності\~у законний спосіб на неї не встановлювалось. Статтею 373 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Водночас, 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Аналогічна підстава скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачена частиною 13 статті 79-1 ЗК України. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 363/2877/18, від 16.02.2022 у справі № 363/669/17, від 18.01.2023 у справі № 369/10847/19, зайняття земельних ділянок, зокрема, шляхом часткового накладення, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цим майном. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном. Аналогічна правова\~позиція викладена\~у постанові\~Верховного суду\~від 22.05.2024\~у справі\~№ 916/1750/22,\~відповідно до\~якої:\~\~«у\~справі,\~що розглядається,\~незаконно сформована\~спірна земельна\~ділянка частково\~накладається на\~землі державного\~лісового фонду,\~отже лише\~частина спірної\~земельної ділянки\~є власністю\~держави,\~інша її\~частина належить\~до земель\~комунальної власності.За таких обставин повернення усієї спірної земельної ділянки у власність держави порушуватиме право комунальної власності Ради на частину земельної ділянки, а часткове її повернення неможливе у зв`язку з її сформованістю як єдиного об`єкта цивільних прав. Відповідно, зобов`язати відповідача-2 повернути частину сформованої земельної ділянки на користь Херсонської ОВА, як того вимагає прокурор, у такому випадку буде неправомірним, а здійснити її поділ неможливо». Щодо скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки Верховний Суд зазначає про таке. Відповідно до частини 10\~статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр"\~державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Таким чином, єдиною підставою для скасування в Державному земельному кадастрі незаконної державної реєстрації земельної ділянки є судове рішення про скасування такої державної реєстрації. У зв`язку з наведеним за конкретних встановлених судами обставин цієї справи та за умови, що державна реєстрація речових прав Ради та ІП «ДРАЙФХОЛМ ФАРМІНГ» на спірну земельну ділянку вже скасована судами у межах цієї справи, що має наслідком припинення відповідних речових прав на цю земельну ділянку, одночасне скасування і державної реєстрації спірної земельної ділянки поновить права законного розпорядника спірної землі. Подібний за змістом висновок наведений у постанові Верховного Суду від 20.12.2023 у справі №\~\~ 916/1517/22». Таким чином, у разі коли незаконно сформована земельна ділянка частково накладається на землі державного лісового фонду, лише частина спірної земельної ділянки є власністю держави, а інша належить до земель комунальної власності. За таких обставин повернення усієї земельної ділянки порушуватиме право комунальної власності на іншу частину земельної ділянки, а часткове повернення неможливе у зв`язку з її сформованістю як єдиного об`єкта цивільних прав. Згідно вимог ст.\~16, 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Також у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки закривається і відповідна Поземельна книга. Водночас, відповідно до приписів пунктів 107, 110 та 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор може прийняти рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку у разі розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Враховуючи, що уповноваженим органом державної виконавчої влади рішення про вилучення спірної земельної ділянки та передачу її у приватну власність не приймалось, відтак право постійного користувача та дійсного володільця земельною ділянкою, до цього часу у законний спосіб не припинене, що вказує на те, що право приватної власності на спірну ділянку у відповідача не виникло, тому позов Керівника Бучанськорї окружної прокуратури Київської області в інтересах Київської обласної державної адміністрації до [PERSON] , Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", про усунення перешкод користування майном шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки, вимоги позивача задоволено в повному обсязі, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 5368,00 грн. На підставі ст. 121\~Конституції України, ст. 317, 319 ЦК України, ст. 84 ЗК України,

Outcome: approved