Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Публічне акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 21.11.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступник ПАТ АБ «Укргазбанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 193-Ф/07, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 30570,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів у строк до 20.11.2019 року. Згідно п. 2.1 Кредитного договору, згідно з Договором іпотеки від 21.11.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором Банком прийнято в іпотеку трьох кімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , який є невід`ємною частиною даного договору. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.06.2010 року за результатами розгляду справи № 2-1980/ 2010р. за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на квартиру на підставі договору іпотеки, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29531,74 дол. США, а також звернути стягнення на предмет іпотеки в межах заборгованості за кредитним договором, а саме трьох кімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує на те, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.06.2010 року знаходилося на примусовому виконанні в Другому відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та 17.04.2023 року ВП № 64935914 закінчене в зв`язку з проведенням 29.11.2021 року торгів з реалізації майна боржника про що складений акт 30.12.2021 року. В процесі примусового виконання рішення суду за період з 29.06.2010 (дата ухвалення рішення) по 15.07.2024 року відповідачкою була погашена заборгованість за рішенням у загальному розмірі 16063,89 доларів США, з яких: по відсотках у розмірі 1929,64 дол. США та 14134,25 дол. США. Згідно з випискою 20.12.2021 року від другого відділу ДВС у м. Вінниці ЦЗМУ зараховані кошти в розмірі 437713,69 грн, які спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором № 193-Ф/07 від 21.11.2007 року по курсу 27,2483 грн за 1 долар США, відповідно погашена заборгованість по відсотках, стягнута рішенням суду, у розмірі 1929,64 дол. США та 14134,25 дол. США заборгованість по кредиту. Оскільки, з дня ухвалення рішення суду та за період знаходження його на примусовому виконанні і до цього часу, боржник не виконала грошового зобов`язання щодо погашення заборгованості в повному обсязі, у зв`язку з чим у позивача виникло право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, а саме 3% річних період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 4306,24 дол. США. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 4306,24 дол. США. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 27.08.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Представник позивача Михайлишена Л.Л. в судове засідання не з`явилася. Однак, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила та просила суд повести розгляд даної справи за відсутності представник позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України (sv.od.court.gov.ua). Відзив у визначений судом строк відповідачка не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачки згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. По справі встановлено, що 21.11.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступник ПАТ АБ «Укргазбанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 193-Ф/07, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 30570,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів у строк до 20.11.2019 року. Згідно п. 2.1 Кредитного договору, згідно з Договором іпотеки від 21.11.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором Банком прийнято в іпотеку трьох кімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , який є невід`ємною частиною даного договору. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.06.2010 року за результатами розгляду справи № 2-1980/ 2010р. за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на квартиру на підставі договору іпотеки, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29531,74 дол. США, а також звернути стягнення на предмет іпотеки в межах заборгованості за кредитним договором, а саме трьох кімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіям кредитного договору та вказаного рішення. В рамках розгляду даної справи ПАТ КБ «Укргазбанк» просить стягнути з відповідачки 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України за період з 12.03.2017 року по 20.12.2021 року. Суд зазначає, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.06.2010 року знаходилося на примусовому виконанні в Другому відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та 17.04.2023 року ВП № 64935914 закінчене в зв`язку з проведенням 29.11.2021 року торгів з реалізації майна боржника, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Постанови про закінчення виконавчого провадження № 64935914 від 17.04.2023 року. В процесі примусового виконання рішення суду за період з 29.06.2010 (дата ухвалення рішення) по 15.07.2024 року відповідачкою була погашена заборгованість за рішенням у загальному розмірі 16063,89 доларів США, з яких: по відсотках у розмірі 1929,64 дол. США та 14134,25 дол. США. Як вбачається із наявної в матеріалах справи виписки з особового рахунку [PERSON] , [INFO] від другого відділу ДВС у м. Вінниці ЦЗМУ зараховані кошти в розмірі 437713,69 грн, які спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором № 193-Ф/07 від 21.11.2007 року по курсу 27,2483 грн за 1 долар США, відповідно погашена заборгованість по відсотках, стягнута рішенням суду, у розмірі 1929,64 дол. США та 14134,25 дол. США заборгованість по кредиту. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення. Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати та три проценти річних від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за користування боржником утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові за весь час прострочення, у тому числі і за час розгляду справи про стягнення основного боргу у судах та примусового виконання судового рішення. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15, Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку з тим, що вказане рішення суду відповідачкою не виконане, заборгованість за кредитним договором не сплачена вчасно, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з даним позовом. Суд, врахувавши на підставі положень частини четвертої статті 82 ЦПК України преюдиційні обставини, встановлені рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.06.2010 року, дослідивши наявні у справі докази прострочення виконання відповідачкою грошового зобов`язання, дійшов висновку про наявність у позивача, відповідно до статті 625 ЦК України, права на стягнення 3 % річних внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не виконали в повному обсязі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в порядку ст. 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 року по 20.12.2021 року у розмірі 4306,24 дол. США. Даний факт підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком нарахування сум згідно ст. 625 ЦК України, поданим представником позивача до позовної заяви. Дослідивши вказаний розрахунок заборгованості, суд зазначає, що такий було проведено належним чином із врахуванням сум, стягнутих в межах здійснення виконавчого провадження. Вказаний розрахунок заборгованості стороною відповідача спростовано не було та контр-розрахунку подано також не було. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується із розрахунком, поданим позивачем оскільки такий було здійснено відповідно до вимог законодавства України. Так як своїх зобов`язань відповідачка [PERSON] не виконувала належним чином, але як боржники вони не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника стягнення 3% річних за весь час прострочення, які передбачені ст. 625 ЦК України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020р. № 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк даного карантину неодноразово продовжувався. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ пунктом 12, яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Окрім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року було доповнено пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто, відміна карантину жодним чином не впливає на поновлення строку позовної давності за ЦКУ, адже він призупинений на період воєнного, надзвичайного стану. З огляду на доповнення Перехідних положень ЦК України пунктами 12 та 19, якими чітко регламентовано продовження строків позовної давності на період введення карантину та воєнного стану, в тому числі загальних строк, передбачених ст. 257 ЦК України, суд доходить висновку, що позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» було дотримано строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] підлягає стягненню сума за порушення виконання грошового зобов`язання у розмірі 4306,24 дол. США, а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved