Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

11 грудня 2024 року адвокат Корець С.В., який є представником позивачки [PERSON] , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, набутого під час шлюбу. Свої вимоги представник позивачки обґрунтовував тим, що з 29 квітня 2004 року [PERSON] перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення № 1862 від 01 жовтня 2007 року та договору купівлі-продажу № 318 від 09 квітня 2021 року, подружжям були придбані: нежиле приміщення загальною площею 59 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та нерухоме майно автостоянка, яка складається з прилеглих до неї будівель та споруд позначених на плані: А-1 побудова загальною площею 20,00 кв.м, Б вбиральня загальною площею 13,2 кв.м, № 3 естакада загальною площею 34, 2 кв.м, № 1 замощення, загальна площа 4084,4 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем. Представник позивачки посилаючись на те, що між позивачкою та відповідачем виникли спори стосовно користування і володіння майном, набутим ними за час шлюбу, та що добровільної угоди щодо виділення часток у праві спільної власності між ними не досягнуто, представник позивачки просив поділити майно подружжя та виділити у власність позивачки [PERSON] частку нежилого приміщення загальною площею 59 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] та частку вказаного вище нерухомого майна автостоянки, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 17 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивачки надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачки, в якій крім того, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, представник відповідача надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній доказами, а також представник в заяві зазначила, що у порядку ч.\~1\~ст.\~206\~ЦПК України повідомляє суд про визнання відповідачем позову. Відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 3 ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29 квітня 2004 року (а.с. 5). Як вбачається з договору купівлі-продажу нежилого приміщення № 1862 від 01 жовтня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш М.М. у період шлюбу відповідачем [PERSON] було придбане нежиле приміщення загальною площею 59 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , право власності на яке зареєстровано за останнім, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Очаківської міської філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації № 19306283 від 25 червня 2008 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 395898281 від 20 вересня 2024 року, ринковою вартістю згідно звіту № 819/11-24 від 25 листопада 2024 року 73081 грн. (а.с. 6, 7, 20-21, 22-23). Також відповідно до договору купівлі-продажу № 318 від 09 квітня 2021 року посвідченого приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Остащенко Н.О. у період шлюбу відповідачем [PERSON] було придбано нерухоме майно автостоянка, яка складається з прилеглих до неї будівель та споруд позначених на плані: А-1 побудова загальною площею 20,00 кв.м, Б вбиральня загальною площею 13,2 кв.м, № 3 естакада загальною площею 34, 2 кв.м, № 1 замощення, загальна площа 4084,4 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за останнім, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 395898281 від 20 вересня 2024 року, ринковою вартістю згідно звіту № 834/11-24 від 26 листопада 2024 року 133208 грн. (а.с. 12-13, 20-21, 24-25). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~70\~СК\~України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~71\~СК\~України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~від 21\~грудня 2007\~р.\~№ 11 (далі постанови Пленуму). Зі змісту п. 23 постанови Пленуму вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до п. 30 цієї ж постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Отже тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним вище критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. Враховуючи викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що спірні нежитлове приміщення та автостоянка, були набуті сторонами як подружжям за час шлюбу, і вони належать їм на праві спільної сумісної власності, частки яких відповідно до ст. 70 СК України є рівними, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підлягають задоволенню та поділу між сторонами підлягає нерухоме майно загальною вартістю 206289 грн., і вони мають право на 1/2 частку зазначеного спільного сумісного майна подружжя кожний, вартістю по 103144 грн. 50 коп. Частиною 1 статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачці з державного бюджету має бути повернуто 1034 грн. 45 коп. (50% суми сплаченого судового збору), решту якого слід стягнути з відповідача на користь позивачки (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved