Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

21.08.2024\~з Тернівського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області до\~суду надійшла\~позовна заява\~представника позивача\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Кредитсервіс» -\~Павленка Сергія\~Валерійовича до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі - ТОВ «Кредитсервіс») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 211222-011, який було підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 17000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строк кредитування 730 днів, одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту 7,5%; плата за користування кредитом в середньому за місяць від початкової суми кредиту 8,5%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 332,04%, строк дії договору - 10 років з моменту укладення договору. Через неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № 211222-011 від 22.12.2021 у неї станом на 04.01.2024 утворилась заборгованість у розмірі 47504,18 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 16630,12 грн., прострочена заборгованість за процентами 30874,06 грн. У зв`язку із зазначеним позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою суду від 28.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 12.02.2025 розгляд справи постановлено проводити в заочному порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач відзив на позов до суду не надав, про причину неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином. У відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування у провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, крім того, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов таких висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.12.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 211222-011, який підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 17000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строк кредитування 730 днів, кількість щомісячних платежів 24, одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту 7,5%; плата за користування кредитом в середньому за місяць від початкової суми кредиту 8,5%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 332,04%, строк дії договору - 10 років з моменту укладення договору (а.с. 36-40). Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором W26552 22.12.2021 о 16:23:45 (а.с. 61). До матеріалів справи також додано копії Паспорта споживчого кредиту (а.с. 45-47) та Графіку платежів за договором № 211222-011 від 22.12.2021 (а.с. 41-42), що підписані відповідачем з одноразовим ідентифікатором W26552 22.12.2021 о 16:23:45. Як вбачається з доданої до позовної заяви виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 211222-011 від 22.12.2021, позивач здійснив видачу кредитних коштів шляхом перерахування кредитних коштів на банківський (картковий) рахунок відповідача (а.с. 60). Відповідно до наданої копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15725,00 грн., перерахувавши на банківський (картковий) рахунок відповідача (а.с. 68). Згідно з доданим до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 22.12.2021 по 04.01.2024 (а.с. 69-70), відповідач [PERSON] станом на 04.01.2024 має заборгованість за Кредитним договором № 211222-011 від 22.12.2021 у розмірі 47504,18 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 16630,12 грн., прострочена заборгованість за процентами 30874,06 грн. 20.03.2024 позивачем була направлена досудова вимога [PERSON] щодо дострокового стягнення заборгованості за Кредитним договором № 211222-011 від 22.12.2021, яка відповідачем не була виконана (а.с. 64-65). Розмір кредитної заборгованості відповідач не спростував, контррозрахунку боргу не надав. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором не подавалось. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Доказів на спростування факту\~укладення кредитних\~договорів та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Відповідач не скористалась своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подала відзиву на позов, не надала будь-яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача, не спростувала суми заборгованості, заявленої до стягнення, не надала контррозрахунку. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини внаслідок підписання електронного договору, відповідач [PERSON] не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №211222-011 від 22.12.2021 у розмірі 47504,18 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 16630,12 грн., прострочена заборгованість за процентами 30874,06 грн. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. судового збору. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. підтверджуються: Договором № 25-01/2023 від 25.01.2023 про надання правової допомоги Адвокатським Об`єднанням «Правовий Діалог» (а.с. 72-77); Актом № 3 приймання-передачі наданої правової допомоги від 04.01.2024 за Кредитним договором № 211222-011 від 22.12.2021 (а.с. 83), Платіжною інструкцією № 1567 від 05.01.2024 щодо сплати АО «Правовий Діалог» коштів за надання правової допомоги згідно договору № 25-01/2023 від 25.01.2023 (а.с. 71). Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості. На підставі викладеного та

Outcome: approved