Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Соболь Б.В. звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить оголосити померлим свого сина [PERSON] , [INFO] .. В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 15.01.2024 року у районі населеного пункту с. Роботино, Запорізької області, де захищав суверенітет України від загарбників РФ, перебуваючи на посаді навідника 3 танкового екіпажу 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини [NUMBER] . [PERSON] був призваний 28.12.2022 року [INFO] та з 28.12.2022 року і до зникнення безвісти 15.01.2024 року перебував на посаді навідника 3 танкового екіпажу 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини [NUMBER] . 22.01.2024 року заявник звернулася із заявою до чергової частини відділу поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області з приводу зникнення сина. На підставі даної заяви було внесено відомості до ЄРДР за № 12024111260000019. Однак до цього часу відсутні будь які результати у пошуках [PERSON] .. Зазначає, що з часу зникнення сина пройшло вже більше ніж 6 місяців, а тому вона звернулася із даною заявою до суду про оголошення фізичної особи померлою. Заява подається з метою отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та у ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 07.11.2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснювати розгляд у порядку окремого провадження. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 09.12.2024 року залучено до участі у справі заінтересовану особу Міністерство оборони України. 23.01.2025 року (зареєстровано 23.01.2025 р. вх. № 772/25) представник Міністерства оборони України Завальнюк Ж.В. через систему «Електронний суд» подала пояснення у справі у яких зазначила, що [PERSON] просить суд оголосити свого сина [PERSON] померлим. Тобто, заявник звернулася до суду в порядку, що передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України та ст.ст. 305-309 ЦПК України. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. В подальшому відповідними указами Президента України воєнний час продовжувався і триває по теперішній час. Як вбачається з заяви та доданих до неї матеріалів, [PERSON] пропав безвісти в період дії воєнного стану на території України, за обставин, які виникли в результаті повномасштабної війни російської федерації проти України. Звертає увагу, що в акті службового розслідування є тільки пояснення свідків. Тобто, юридичний факт смерті [PERSON] не встановлений, оскільки немає можливості його здійснити встановленим порядком. Також відсутнє підтвердження, що свідки мають спеціальні знання та можуть констатувати смерть фізичної особи та її причини. Натомість в акті службового розслідування військової частини та інших доданих документах міститься те, що військовослужбовця вважати зниклим безвісти з 15.01.2025 року. Відповідно до п. 5.1. розділу 3 Інструкції на підставі наказу по стройовій частині на кожного загиблого (померлого) військовослужбовця (працівника) військової частини складається і висилається до районного (міського) військового комісаріату за місцем проживання сім`ї сповіщення про смерть (загибель). Висилання сповіщення безпосередньо сім`ям загиблих (померлих) або їхнім близьким родичам категорично забороняється. Отже, враховуючи специфіку статусу військовослужбовця то, на думку представника Міністерства оборони України, доказами на підтвердження факту смерті військовослужбовця може бути довідка про загибель, видана командуванням військової частини, колективний акт про настання смерті, складений на місці загибелі та завірений командиром військової частини та ін. Будь-які з вищеперелічених документів до заяви та матеріалів справи не надано, а отже не можливо встановити факт смерті військовослужбовця та підставу смерті. Таким чином, у зв`язку з тим, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України. У судовому засіданні заявник та його представник адвокат Соболь Б.В. просили задовольнити заяву з підстав викладених у ній, надали пояснення аналогічні викладеним у заяві. У судовому засіданні представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, не з?явився, про причини своєї неявки не повідомив, жодних заяв чи клопотань не подавав. У судове засідання представник Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) не з?явилася, про дату, час, місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення по справі поклалася на думку суду. У судове засідання представник [INFO] не з?явився, про дату, час, місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяви про розгляд справи без його участі, у задоволенні заяви просив відмовити. Заслухавши учасників процесу, вивчивши заяву [PERSON] та матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] є матір?ю [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 23 (а.с.8). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 27.01.2023 року № 21 солдат [PERSON] який прибув із військової частини [NUMBER] та призначений наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.01.2023 року №35-РС на посаду у розпорядження командира військової частини [NUMBER] і вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків (а.с.12). Згідно з копією сповіщення № 81 від 19.01.2024 року за підписом начальника [INFO] підполковника [PERSON] повідомлено [PERSON] , що його син, навідник 3 танкового екіпажу 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 15 січня 2024 року під час захисту Батьківщини поблизу н.п. с. Роботино, Запорізької області (а.с. 13). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви [PERSON] від 22.01.2024 року було порушено кримінальну справу № 12024111260000019 за фактом зникнення безвісти [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 548 від 07.02.2024 р. навідника 3 танкового екіпажу 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] вважати таким, що зник безвісти під час виконання бойового завдання за особливих обставин, під час забезпечення здійснення заході з національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України під час виконання бойового завдання (а.с.19). Відповідно до акту № 5710 від 07.02.2024 року службового розслідування, [INFO] близько 11:00 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Роотине, Запорізької області в складі [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] під час артилерійського обстрілу лісопосадки «НЕПАЛ т.25» відбулося пряме попадання артилерійського снаряду калібру 152 мм у бліндаж, в наслідок чого зникли безвісти навідник 3 танкового екіпажу 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . Знайти та евакуювати тіло солдата [PERSON] не вдалося через активні бойові дії в місці ймовірної загибелі. Підтвердження того, що солдат [PERSON] перебуває в полоні немає (а.с.14-17). Зникнення безвісти військовослужбовця солдата [PERSON] навідник 3 танкового екіпажу 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини [NUMBER] підтверджується фактами та поясненнями свідків події. Окрім того вказаний акт № 5710 від 07.02.2024 року службового розслідування містить пояснення заступника командира 1 мінометної батареї [NUMBER] механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини [NUMBER] молодшого лейтенанта [PERSON] , начальника штабу-заступника командира танкового батальйону військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] у яких вказано, що під час артилерійського обстрілу лісопосадки «НЕПАЛ т.25» відбулося пряме попадання артилерійського снаряду калібру 152 мм у бліндаж, в наслідок чого солдат [PERSON] отримав поранення не сумісні з життям, евакуювати тіло з поля бою не вдалося можливим через інтенсивний обстріл. (а.с. 14-17). Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і який триває дотепер. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 №562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 №457 викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року №562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.» Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 із змінами і доповненнями: - з 03.03.2022 с. Роботине, Токмацької міської територіальної громади, Пологівського р-н. Запорізької обл. тимчасово окуповане російською федерацією. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. За приписами ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 року у справі № 755/11021/22 року зробила висновок, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого). Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Таким чином з урахуванням вказаної позиції Великої Палати Верховного Суду та враховуючи той факт, що у наказі Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 не вказано термін коли у н.п. с. Роботине Запорізької області велися активні бойові дії а зазначено лише, що з 03.03.2022 року це тимчасово окуповано територія російською федерацією, то суд вважає за доцільним відраховувати шестимісячний строк з дати ймовірної загибелі військовослужбовця. Воєнна дія, згідно з актом № 5710 службового розслідування мала місце 15.01.2024 року. Під час цього бою або воєнної дії поблизу населеного пункту с. Роботине Запорізької області зник безвісти [PERSON] за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Заявник звернулась до суду із заявою 24.07.2024 року, тобто, після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК України. Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України "Про оборону України"). Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Основними видами бойових дій є оборона та наступ. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). У ст. 306 ЦПК України визначено, зокрема, обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Оголошення померлим [PERSON] необхідно заявнику з метою отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та у ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто має індивідуальний характер. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Слід наголосити, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас частиною другою статті 20 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доводи представника Міністерства оборони України висновків суду не спростовують, будь яких доказів не надано, також, суд зазначає, що аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23. Суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Водночас, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (частина перша статті 48 ЦК України). При вирішенні питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 21 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved