Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на свою користь пеню у розмірі 53710,06 грн, три відсотки річних у сумі 3925 грн та інфляційних витрат у сумі 20348, 03 грн внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначає, що 26.10.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Kangoo», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу на момент ДТП застрахована в ПрАТ СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна», та транспортного засобу «Buick Encor», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30. 11.2021. 13.12.2021 ПрАТ СК "ПЗУ Україна" виплатила позивачеві страхове відшкодування у розмірі 41155,66 грн без узгодження з ним. 28.12.2021 позивач звернувся до ПрАТ СК "ПЗУ Україна" із заявою про перегляд розміру відшкодування, оскільки за висновком експерта Дроздова Ю.В. № 2411/21 від 16.11.2021, складеного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових, колісного транспортного засобу Buick Encor, д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого наслідок ДТП склала 106844,29 грн без урахування складової ПДВ. Листом від 18.01.2022 ПрАТ СК "ПЗУ Україна" повідомила, що підстави для перегляду відсутні. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2024 у справі № 932/5/23, встановлено безпідставність зменшення страхового відшкодування та стягнено із ПрАТ СК "ПЗУ Україна" на користь [PERSON] недоплачене страхове відшкодування розмірі 63088,63 грн, яке сплачене 27.02.2024. На думку позивача, саме безпідставне зменшення страхового відшкодування стало наслідком звернення позивача до суду, то зазначене свідчить про наявність з боку ПрАТ СК "ПЗУ Україна" прострочки належного виконання грошового зобов`язання перед кредитором позивачем), саме з дати такої часткової сплати, до дати виконання рішення суду у повному обсязі. Позивач зазначає, що відповідач повинен виконати обов`язок по сплаті страхового відшкодування до 29.01.2022 включно Тому просить стягнути пеню, 3% річних, інфляційні витрати за період з 30.01.2022 по 26.02.2024. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.01.2025 у справі відкрито провадження, розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін. Відповідач проти задоволення позову заперечував та подав відзив, в якому зазначив, що в повному обсязі здійснив виплату страхового відшкодування, у тому числі на суму 63088,63 грн- 27.02.2024. Відповідач вказує, що питання про виплату страхового відшкодування та визначення його розміру прийнято рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2024 у справі № 932/5/23. На думку відповідача, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у цій справі у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що листом від 27.12.2021 позивач звернувся до відповідача про доплату розміру страхового відшкодування у сумі 62288, 63 грн (а.с.14). Листом від 18.01.2022 № 99-31 ПрАТ СК "ПЗУ Україна" повідомила, що підстави для перегляду розміру страхового відшкодування відсутні (а.с.16). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2024 у справі № 932/5/23 стягнуто з ПрАТ ''СТРАХОВА КОМПАНІЯ ''ПЗУ Україна'' на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 63088,63 грн (а.с 6-11). У рішенні від 11.01.2024 встановлено, що «13.12.2021 ПрАТ\~СК\~"ПЗУ Україна" виплатила страхове відшкодування у розмірі 41155,66 грн без узгодження із позивачем. Відповідно до висновку від 10.08.2023 № 1692-23 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного судовим експертом ДНДІСЕ Столяровим Я.М., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу автомобіля марки «Buick Encore», в результаті аварійного пошкодження станом на дату дорожньо-транспортної пригоди - 26 жовтня 2021 року складає 123099,41 грн. Відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В. № 2411/21 від 16.11.2021 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових, колісного транспортного засобу «Buick Encore», пошкодженого внаслідок ДТП складає 106844,29 грн. Враховуючи, що позивачем не надавалася до суду уточнена позовна заява про збільшення позовних вимог, тому з ПрАТ\~СК\~"ПЗУ Україна" підлягає стягненню розмір недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 63088,63 гривень, що розраховується наступним чином: 106844, 29 грн. (розмір заподіяної шкоди згідно з висновком експерта Дроздова Ю.В. № 2411/21 від 16.11.2021)- 41155, 66 грн (виплачене страхове відшкодування)-2600,00 грн (франшиза)». Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2024 у справі № 932/5/23 набрало законної сили 13.02.2024. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, судом встановлено право позивача на отримання відшкодування шкоди та виплату страхового відшкодування у сумі 63088,63 грн 27.02.2024 ПрАТ\~СК\~"ПЗУ Україна" виконало рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2024 у справі № 932/5/23 та сплатило позивачеві суму страхового відшкодування у розмірі 63088,63 грн. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій\~статті 510 ЦК України\~визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Ця правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 7 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження №12-14гс18) вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Крім того, Верховний Суд в постанові від 11.12.2019 у справі № 761/6406/16-ц зазначив, що у пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 36.2\~статті 36 Закону № 1961-IV\~страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду,\~але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями\~32\~та/або\~37\~цього\~Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно із\~статтею 992 ЦК України\~у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У пункті 36.5\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Тобто відповідальність страховика (МТСБУ), передбачена пунктом 36.5\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~та частиною другою\~статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у цих правовідносинах. Так, суд погоджується з доводами позивача щодо виникнення обов`язку зі сплати страхового відшкодування з дати спливу 90-денного строку після подання заяви, оскільки рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2024 у справі № 932/5/23 встановлена безпідставність зменшення суми страхового відшкодування. Доводи відповідача щодо виникнення обов`язку зі сплати страхового відшкодування з дати набрання чинності судовим рішенням, суд вважає помилковим, оскільки п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ встановлений обов`язок зі сплати страхованого не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Так, суд звертає увагу, що згідно з пунктом 36.2статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~\~якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Проте у справі № 932/5/23 спірним питанням не є дорожньо-транспортна пригода, а сума страхового відшкодування. Суд не враховує висновки щодо застосування норм ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які наведені відповідачем у справах № 447/2222/20, № 513/730/21, як нерелевантні до спірних відносин у цій справі, оскільки у вказаних справах саме дорожньо-транспортна пригода розглядалася у порядку кримінального судочинства. Отже, оскільки відповідачем отримана заява позивача про виплату страхового відшкодування 29.10.2021, то відповідач повинен виконати зобов`язання з виплати страхового відшкодування до 29.01.2022 (90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування), а фактично виконав зобов`язання тільки 27.02.2024, чим допустив прострочення виплати страхового відшкодування (грошового зобов`язання). За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 30.01.2022 по 26.02.2024 у сумі 53710, 06 грн з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ(підстава\~ст. 992 ЦК України, п. 36.5\~ст.\~36\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно\~-\~правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 вказано, що вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відповідно до наданих позивачем розрахунків за період з 30.01.2022 по 26.02.2024 відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 63088, 63 грн, з якої розмір трьох відсотків річних та індекс інфляції, становить: 20348, 03 грн - інфляційні втрати (підстава ч. 2\~ст. 625 ЦК України); 3925 грн - три відсотки (3%) річних (підстава ч. 2\~ст. 625 ЦК України). Розрахунок пені, інфляційних витрат, 3% річних є арифметично правильним. Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ України» на користь позивача інфляційні втрати в сумі 20348, 03 грн, 3% річних в сумі 3925 грн, пеню в сумі 53710, 06 грн, а всього 77\~983, 09 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved