Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Стислий виклад обставин справи Представник позивача Лановий Є.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за Кредитним договором № 102641075 від 29.12.2020 у розмірі 28 317,21 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 6000,00 грн витрат на правову допомогу. Просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи й ухвалення заочного рішення. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № 102641075 від 29.12.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] (далі відповідачка), остання отримала кредит у розмірі 15 000,00 гривень. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді. 23.06.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 03Т ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за Кредитним договором № 102641075 від 29.12.2020 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідачки. 24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» (далі ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» чи/або Позивач) укладено Договір факторингу № 1/15 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 102641075 від 29.12.2020. Зазначає, що відповідачка заборгованість за договором не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 28 317,21 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 11 282,00 грн; заборгованість за відсотками становить 17 035,21 грн; заборгованість за комісією становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн. Відповідачкою не виконуються умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, що суперечить нормам законодавства. У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідачка має заборгованість, яка становить ціну позову. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді Яремчанського міського суду від 20.12.2024 відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув. В прохальній частині позовної заяви та в заяві про розгляд справи без його участі від 16.01.2025, просить позов задоволити в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи; рекомендоване повідомлення на 15.01.2025 повернуто відправнику, оскільки «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою про причини повернення/досилання АТ «УКРПОШТА» (а.с. 69), рекомендоване повідомлення на 31.01.2025 згідно відстеження за трекінгом АТ «УКРПОШТА» не вручено, прибуло на відділення зв`язку, повідомлення на 14.02.2025 повернуто відправнику в зв`язку з «закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.74). Крім того, про призначення судового засідання на 14.02.2025 відповідачку повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України\~ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору в сукупності та взаємозв`язку, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов наступного висновку. 29.12.2020 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір №102641075 на підставі Закону України "Про електронну комерцію", який було підписано після подання відповідачкою Заявки на отримання кредиту № 102641075 та отримання електронного повідомлення з одноразовим ідентифікатором (а.с. 29-32). За умовами зазначеного вище Договору відповідачці надано грошові кошти у в національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором в сумі 15 000,00 грн, строком на 30 днів з 29.12.2020, стандартна базова процентна ставка 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 2.4 Договору позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 Договору, а також виконати інші обов`язки згідно Договору та Правил надання грошових коштів, які є невід`ємною частиною договору позики. Відповідно до платіжного доручення № 24803921 від 29.12.2020 ТОВ «МІЛОАН» успішно перерахував на рахунок відповідачки № [NUMBER] *67 кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн; призначення платежу: кошти згідно Договору 102641075 (а.с. 38). Користуючись своїм правом на продовження строку користування кредитом, передбаченим п. 2.3 Договору, період з 29 грудня 2020 року по 08 червня 2021 року відповідачка неодноразово пролонгувала термін кредитування, зокрема 27.01.2021, 04.02.2021, 23.02.2021, 09.03.2021, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення (а.с. 14-16). 23.06.2021 було укладено Договір відступлення прав вимоги №03Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за Кредитним договором № 102641075 від 29.12.2020 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в сумі 28 317,21 грн, що підтверджується Договором та витягом з Додатку до нього (а.с.13, 21-28). 24.01.2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 102041075 від 29.12.2020 в сумі 28 317,21 грн (а.с. 12, 33-35). Згідно з пунктом 3.3.2 відповідачка як позичальник зобов`язана у строки та терміни, встановлені цим Договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим Договором. Однак на день звернення до суду свого обов`язку щодо повернення коштів відповідачка не виконала, незважаючи на досудову вимогу № 102641075-АВ від 02.09.2024, надіслану їй представником позивача адвокатом Білецьким Б.М. (а.с.40). Таким чином, на дату розгляду справи судом загальна сума заборгованості становить 28 317,21 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі кредитного договору, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 11 зазначеного закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09. 2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19; від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. У частині 1 статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). Висновки суду З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що враховуючи те, що договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а також те, що відповідачка неодноразово в період з 29.12.2020 по 25.03.2021 частково погашала кредит, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання договору та отримання коштів, вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, не надала доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості, за таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, що зазначено, зокрема, в рішеннях у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 та у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 6000,00 гривень надав: договір № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024, укладений між ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» та адвокатом Білецьким Б.М., додаткову угоду № 102641075 та Акт № 103708402 від 11.11.2024 до зазначеного договору (а.с. 18-20, 36, 9). Ці витрати не викликають в суду сумнівів, а тому відшкодування понесених ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» витрат на правову допомогу слід стягнути з відповідачки. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанова Верховного суду КЦС від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved