Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 12.10.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу онлайн-кредитування https://cаshberry.com.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту. Дана заява № 10004585454 від 12.10.2021 знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб сайті ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Зазначає, що законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору - електронним підписом. Оскільки відповідачем було обрано один із вищеперерахованих варіантів підписання договору, тим самим підтверджено прийняття умов кредитного договору № 10004585454 від 12.10.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті позивача. Таким чином, між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 10004585454 від 12.10.2021 та 12.10.2021 відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 6300 грн. Дані кошти були перераховані через платіжну систему на картковий рахунок відповідача, що підтверджується копією листа від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за № КНО-/55 від 02.08.2024 та витягом з додатку до нього. Кредитний договір № 10004585454 від 12.10.2021 було укладено строком на 30 календарних днів зі сплатою процентної ставки - 1.59 відсотків в день та базової процентної ставки - 2.59 відсотків в день. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 05.09.2022 р. згідно умов договору факторингу № 556/ФК-22, ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило право вимоги за кредитним договором № 10004585454 від 12.10.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 26043,57 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6300 грн.; заборгованість за відсотками - 19743,57 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 0 грн.; заборгованість за пенею - 0 грн. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 26043,57 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024, цивільну справу передано для розгляду судді Романенко К.С. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 16.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Також вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування. На виконання ухвали суду про витребування доказів, на адресу суду 24.01.2025 надійшли витребувані судом документи, із яких вбачається, що 12.10.2021 проведена операція на суму 6300,00 грн (відправник ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС», ІD транзакції 016516647905) з використанням сервісу переказу коштів через АТ ПУМБ на карту № [NUMBER] . Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без їх виклику. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти нього. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. 12 жовтня 2021 року [PERSON] з використанням сервісу онлайн-кредитування https://cаshberry.com.ua/ подав анкету-заявку на отримання кредиту. 12 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 10004585454, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 6300 грн. шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів Банку на умовах строковості, зворотності, платності строком до 30 календарних днів, з процентною ставкою яка становить 1,59% відсотків в день з базовою процентною ставкою - 2,59 відсотків в день. Сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу - 11.11.2021; сума кредиту - 6300,00 грн.; проценти за користування кредитом - 3005,10 грн.; до сплати (разом) - 9305,10 грн. Реальні річна процентна ставка складає 11722,13% річних. Вказаний договір було підписано сторонами у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію». 05 вересня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено договір факторингу №556/ФК-22, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги зазначені в реєстрі, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, за що сплатило суму фінансування. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до вказаного договору, ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло право вимоги зокрема відносно [PERSON] за договором №10004585454, дата кредитного договору - 12.10.2021 на загальну суму заборгованості у розмірі 26043,57 грн., з яких: 6300,00 грн. - тіло, 19743,57 грн. - відсотки. 30.10.2023 за вих. №3635510635-АВ ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № 10004585454. Згідно з вимогою про погашення заборгованості за договором №10004585454 зобов`язано боржника сплатити борг в строк до 30 листопада 2023 року у розмірі 26043 грн. 57 коп. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст. 1077-1078 ЦК України). У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. На підтвердження надання кредиту надано інформаційну довідку АТ «ПУМБ» за вих. №КНО-/55 від 02.08.2024 про те, що вказаним товариством в рамках співпраці з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за Договором про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток №095/02 від 01.10.2021, було перераховано 6 300,00 грн. на карту [PERSON] . На виконання ухвали суду від 08.01.2025 про витребування доказів, від Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» за вих. № КНО-07.8.5/585БТ від 16.01.2025 отримано довідку про підтвердження проведення 12.10.2021 операції на суму 6300,00 грн. на карту відповідача [PERSON] . З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 10004585454 за період з 12.10.2021 по 10.02.2022 становить 26043,57 грн. З огляду на вказане, матеріали справи містять належні докази, які підтверджують виконання ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» умов договору щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. У порушення норм закону та умов Договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, тому з останнього слід стягнути на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за кредитним Договором № 10004585454 від 12.10.2021 загальною сумою 26043,57 грн. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У прохальній частині позову представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до матеріалів справи долучено наступні документи: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б.М.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16.09.2024 року, відповідно якого сторони підтвердили, що адвокат Білецький Б.М. надав, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн.; детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості; додаткову угоду №10004585454 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024, відповідно до якої адвокат Білецький Б.М. зобов`язався здійснювати представництво та захист інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] та копію платіжної інструкції № 9831 від 18.09.2024 про оплату ТОВ «Діджи Фінанс» 6000,00 грн. адвокату Білецькому Б.М. за договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, розгляд якої проводився в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дійшов переконання, що заявлені представником позивача вимоги до [PERSON] про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи, а також, обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а саме складення позовної заяви, а тому обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial