Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] . При житті, [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своєму онукові [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з погосподарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] та земельний пай. Однак, коли позивач звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадщини на вище спадкове майно, йому було відмовлено у зв`язку з неточностями у документах та пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що в шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріуса в зв`язку із хворобою. Тому, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить встановити факт належності правовстановлюючих документів та визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] адвокат Данилюк П.П. в судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримав повністю і просить їх задовольнити. Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні, встановлено, що вони знають добре знають заявника та його покійну бабу [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказали, що покійна жила одиноко і [PERSON] здійснював за нею догляд та похоронив її. Також вказали, що в покійної був пай на території Дяковецької сільської ради, яким вона за життя користувалася. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.7) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до копії заповіту (а.с.8) [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати її на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає онуку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №162 від 12.06.2023 (а.с.10) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та проживала одиноко за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.11) [PERSON] отримала у спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] житловий будинок з погосподарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Відповідно до довідки КНП «Літинська центральна районна лікарня» від 13.01.2025 (а.с.12) [PERSON] у період з 25.07.2008 по 05.08.2008 перебував на лікуванні. Відповідно до копії Державного акту (а.с.13) [PERSON] належить земельна ділянка площею 5,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дяковецької сільської ради. Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори №900/01-16 від 20.09.2023 (а.с.14) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] через розбіжність імені та по-батькові спадкодавиці у правостановлюючих документах, а також пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснюється у пункті 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН №1440 від 22 листопада 2001 року, який видано на ім`я [PERSON] , заповіт від 22 листопада 2001 року, який посвідчено [PERSON] належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1ст.1270\~ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правовими положеннями, викладеними у п.24Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснюється, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі №24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропустив строк звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений законом шестимісячний термін, в зв`язку з тим, що мав проблеми зі здоров`ям. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України\~закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу\~ст.17 Закону України «про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Враховуючи ту обставину, що позивачем пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] , суд має підстави для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до\~ст.1272 ч.3 ЦК України, де вказано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача і забезпечить дотримання принципу верховенства права.

Outcome: approved