Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк», в особі представника за довіреністю Шкапенка О. В., 01.11.2024 звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.08.2020, станом на 17.10.2024, у загальному розмірі 16 340,62 грн, а також судових витрат у розмірі суми сплаченого судового збору 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 28.08.2020 відповідач приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банку» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банку» відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки. Відповідачу був наданий кредит, у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та видана платіжна картка. Відповідач підтвердила, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджено її підписом у заяві. Позивачем також зазначено, що всі основні умови кредитування доведені до відома відповідача, про що свідчить її підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має заборгованість за кредитом, яка станом на 17.10.2024 становить 16 340,62 грн, що складається із: заборгованості за кредитом 9 985,82 грн; заборгованості по відсоткам 6 354,80 грн. Представником позивача до суду разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 04.11.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу [PERSON] 04.11.2024 засобами поштового зв`язку направлено за зареєстрованою адресою місця проживання: [ADDRESS] копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви. Проте, рекомендований лист 10.12.2024 повернувся на адресу суду без вручення відповідачу з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою суду від 13.12.2024 справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. Матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, в якому він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи двічі повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. З анкети-заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг в\~А-Банку\~від 28.08.2020\~вбачається інформація\~щодо особи\~відповідача [PERSON] ,\~зокрема:\~дату її\~народження,\~РНОКПП,\~серію,\~номер паспорта\~і дату\~його видачі,\~адресу проживання,\~номер мобільного\~телефону,\~а також\~соціальний статус,\~розмір доходу. Відповідач своїм підписом засвідчила згоду на те, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і погоджується на оформлення послуги. Позивачем також додана копія паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» за спеціальною формою відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», який підписаний відповідачем до укладення договору та містить основні умови кредитування. До позову додано роздруківку витягу з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» розміщеного на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, а також тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена». Зазначені документи не містять будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача саме з цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та тарифами. Судом досліджена довідка про наявність рахунку, відкритому в АТ «Акцент-Банк» на ім`я [PERSON] та видачу карток: № 5375235109520021 із строком дії до березня 2027 року; № [NUMBER] із строком дії до грудня 2031 року. Проте зазначена довідка не містить відомостей коли саме на ім`я [PERSON] був відкритий рахунок та видана картка в АТ «Акцент-Банк». З довідки про розмір кредитного ліміту клієнта [PERSON] вбачається, що за кредитним договором б/н від 28.08.2020 за період з 28.08.2020 по 17.10.2024 було встановлено за ініціативою клієнта кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн з 28.08.2020; 17.01.2022 за ініціативою банку кредитний ліміт був збільшений до 10 000,00 грн; 29.10.2023 за ініціативою банку кредитний ліміт зменшений до 9 985,82 грн; 23.02.2024 за ініціативою банку кредитний ліміт був збільшений до 10 000,00 грн. Також позивачем надана виписка по рахунку відповідача за період з 28.08.2020 по 17.10.2024. Виписка підтверджує користування коштами відповідачем [PERSON] . До позову доданий розрахунок заборгованості за кредитом станом на 27.10.2024, який містить інформацію щодо загальної заборгованості за кредитом у розмірі 14 481,47 грн, що складається із заборгованості за кредитом 8 644,49 грн, заборгованості по відсоткам 5\~836,98 грн. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст.\~638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 12, 13, 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. З копії анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» вбачається, що [PERSON] ознайомилась з Правилами надання банківських послуг, Тарифами Акцент-Банку та зобов`язалась виконувати їх умови. Щодо надання позивачем паспорту споживчого кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 викладено висновок про те, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. З наданого АТ «Акцент-Банк» паспорту споживчого кредиту неможливо достовірно встановити, який саме тариф передбачений для карти відповідача та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір. Долучені до матеріалів справи докази не свідчать про погодження відповідачем [PERSON] саме таких умов нарахування відсотків. Також АТ «Акцент-Банк» не надано до суду доказів ознайомлення [PERSON] з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що в сукупності із анкетою-заявою, свідчило би про укладений у належній формі договір про надання банківських послуг. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» розуміла відповідач, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, а також не містять підтверджень того, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. До правовідносин у даній справі не застосовується частина перша ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що розміщувались на офіційному сайті АТ «Акцент-Банк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Акцент-Банк» при наданні банківських послуг та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, що надані банком не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки такі документи не підтверджують вказані обставини. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розміру є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо ? безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. За таких обставин сам по собі розрахунок заборгованості не є належним підтвердженням розміру нарахованих банком відсотків, оскільки не є первинним документом. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 вказала, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на викладені норми законодавства, відсутні підстави вважати, що укладаючи договір з [PERSON] , АТ «Акцент-Банк» дотримався вимог закону щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Проте, наявні матеріали справи дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем була отримана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом і вона користувалась кредитними коштами, через що, у зв`язку з поданням позову (вимогою про повернення коштів), у неї виник обов`язок щодо повернення цих коштів. При цьому, станом на 17.10.2024 за позичальником обліковується заборгованість за кредитом в розмірі 9 985,82 грн. Враховуючи, що в порушення умов договору позичальник [PERSON] фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернула, чим порушила права кредитора, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 9 985,82 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими простроченими відсотками за користування кредитом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог (61 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 847,08 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial