Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила встановити факт не проживання її брата [PERSON] , разом з їх матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . У видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки за місцем проживання померлої зареєстроване місце проживання має і відповідач який з 2010 року не проживає в Україні, що стало підставою для звернення до суду. Представник позивача адвокат Бойко С.В., в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с. 93). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 88), причини неявки не повідомив, відзив на позов не подавав. Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, смерть якої зареєстрована Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 2079 від 18 лютого2023 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, а саме на 3/4 частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1998 року за № [NUMBER] виданого УЖКХ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів. Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 січня 2009 року реєстр 3-129, Свідоцтва про право на спадщину від 20 січня 2009 року реєстр № 3-124. Інша 1/4 частина квартири [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] (до шлюбу [PERSON] та [PERSON] ) на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1998 року за № [NUMBER] виданого УЖКХ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, є діти померлої: донька - [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), син- [PERSON] . У встановлений законом строк позивачка як спадкоємець звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом відкрита спадкова справа № 79/2023 та внесені відомості до Спадкового реєстру № витягу 72868537 від 19.06.2023 року. Син померлої, [PERSON] до нотаріальної з заявою про прийняття спадщини не звертався, подав заяву про відмову від спадщини. Заява про відмову від спадщини [PERSON] , посвідчена нотаріусом територія автономної республіки Крим міста Севастополя, яка тимчасово окупована та правового значення на території України не має. Після спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Листом № 772/02-14 від 20.12.2023 року нотаріусом повідомлено, що згідно з довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 04.07.2023 року за № П1-12734 7-ю/л про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] на час відкриття спадщини також був зареєстрований син померлої [PERSON] , [INFO] , який вважається таким, що прийняв спадщину.У зв`язку цим видати тільки Вам Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої, неможливо. Здійснення права на спадкування і обсяг успадкованих ними прав напряму залежить від встановлення чи спростування факту прийняття спадщини відповідачем якого насправді не відбулося, виходячи із наступного. Відповідач. [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] не прожив починаючи з 2002 року, що підтверджується актом від 16.02.2024 року, складеного за участю сусідів, підписи яких затверджені в.о. начальника дільниці № 8 КП ЖУС «Пересипський». В 2010 році відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації в місто Москва, але зараз як відомо мешкає в Криму, однак точна адреса місця проживання не відома. Факт того, [PERSON] фактично не проживав за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , підтверджується копією паспорту громадянина Російської федерації за № [NUMBER] виданого Міграційним пунктом в міському окрузі Долгопрудного міжрайонного ГУ ФМС росії по Московській області в міському поселенні Митищі від 09.11.2017, код підрозділу 500-089, актом від 16.02.2024 року та довідкою КП ЖКС «Пересипський» № 94/вих. Від 16.02.2024 року . Також, відповідач, [PERSON] подав Приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., заяву про відмову від спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Заява про відмову від спадщини [PERSON] посвідчена нотаріусом міста Севастополя (тимчасово окупована територія автономної республіки Крим) 05 липня 2023 року, реєстровий номер 92/15-н/92-2023-1-825. У зв`язку з тим, що зазначена заява посвідчена нотаріусом який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вона не може бути прийнята на території України. Також, встановлено, що [PERSON] , останній раз виїхав з території України до росії 10.09.2021р., через пункт пропуску Бачівськ, та з того часу до України не в`їжджав, що підтверджується листом Державної прикордонної служби України (а.с. 89). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.59 ЦПК України права і свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років захищають у суді їх батьки (законні представники). Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної,творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством^ зокрема, його визнання. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України ). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини ві не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що упершу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першої статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідач не проживав в квартирі починаючи з 2002 року, не приймав участі в утриманні квартири, а після від`їзду до російської федерації, більше не повертався до України і відповідно не може являтися таким, що прийняв спадщину на підставі ч.З ст.1268 ЦК України, після смерті [PERSON] , [INFO] . Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, державна реєстрація відповідача в будинку де була зареєстрована померла не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері. Відповідач, який не проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та не звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у встановлений законом строк, не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17(провадження № 61-39308св18) та у Постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №204/2707/19(провадження №61-15380св20) від 28.04.2021 року. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її(ч.1 ст.1272 ЦК України). Згідно із п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та(або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що позов про встановлення факту не проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати своє право на спадщину після смерті матері. Позивачка позбавлена можливості в іншому порядку встановити вищезазначений факт, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved