Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представниці позивача адвоката Ниміджан Ю. В. звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітнього сина, без участі матері. Просить встановити факт самостійного виховання та утримання батьком [PERSON] , [INFO] його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований та проживає з ним, без участі матері, оскільки остання виїхала за межі України. Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів її заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із дня звернення до суду із позовом і до досягнення дитини повноліття. 09.08.2008 Виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09.08.2008 зроблено відповідний актовий запис за №29. [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.12.2009. Протягом останнього часу їх шлюб з відповідачем носив формальний характер, взаємні відносини погіршилися та припинилися, зникло почуття довіри та поваги. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.10.2012 шлюб між сторонами було розірвано. Також вказав, що малолітній син залишився проживати разом з ним після розірвання шлюбу, знаходився на його утриманні та вихованні. Тому рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 15.11.2022 вирішено місцем проживання сина [PERSON] , [INFO] визначити з батьком [PERSON] , [INFO] . Вказує, що встановлення факту перебування дитини на його утриманні необхідно для захисту прав та інтересів дитини, оформлення документів для отримання соціальної допомоги, вирішення питання про переміщення його з дитиною без згоди матері тощо. 16.01.2025 від представника позивача [PERSON] надійшла позовна заява в новій редакції зі збільшенням позовних вимог, просить також вирішити питання про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки усіх видів її заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із дня звернення до суду із позовом і до досягнення дитини повноліття. В подальшому, 29.01.2025 від представника позивача надійшла заява в якій вона просила вимогу щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] залишити без розгляду. Ухвалою суду від 05.02.2025 заяву в частині стгнення аліментів залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] попередньо подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про розгляд справи в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести в її відсутності, оскільки знаходиться за межами України, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходило. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 26.10.2012, що стверджується рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області (а.с.10). Після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом із батьком. Останній самостійно займається його вихованням та утриманням. Будь які відносини між сторонами погіршилися та з початку 2022 року вони не підтримують спілкування взагалі. Тому рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 15.11.2022 місцем проживанням сина [PERSON] , [INFO] визначено з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Той факт, що дитина проживає разом з батьком та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні підтверджується довідкою від 06.06.2024 виданої ФОП [PERSON] , про те що [PERSON] , [INFO] відвідує курси з вивчення англійської мови, приводить на навчання та здійснює оплату за навчання його батько [PERSON] , [INFO] . Батько сприяє розвитку дитини у напрявку вивчення англійської мови. Згідно даної довідки дитина характеризується позитивно (а.с.13-14). Відповідно до довідки виданої на учня [PERSON] від 31.10.2024 №10-04/359 Берегометського ліцею №1 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області (а.с.14) вбачається, що дитина регулярно відвідує навчальний заклад, завжди охайний, доглянутий, бере активну участь у позашкільному житті. Батько [PERSON] постійно цікавиться успіхами дитини, бере активну участь в освітньому процесі, відвідує батьківські збори, спілкується з педагогами, підвозить та забирає зі школи. Актом №68 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27.05.2024 встановлено, що [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] , піклується про його духовний та фізичний стан, навчання, займається підготовкою до самостійного дорослого життя та забезпечує всім необхідним. Мати дитини участі у вихованні сина не бере, оскільки він проживає разом із батьком та між батьками укладено договір про утримання та визначення місця проживання дитини з батьком, на даний час [PERSON] пребуває за межами України (а.с.15, 32-34). Відповідно до попередження від 29.05.2024 (а.с.16) винесеного службою у справах дітей Берегометської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області стосовно [PERSON] вбачається неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини самостійного виховання та утримання батьком малолітньої дитини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що позивачем доведений факт самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин та з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне також встановити такий факт в судовому порядку, оскільки це відповідатиме законним правам та інтересам позивача, а також неповнолітньої дитини. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України у випадку відсутності згоди щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. На підставі викладеного, ст.ст.\~110,\~112,\~113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved