Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Полтаваенергозбут» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, який уточнив у частині суми заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги вмотивовані тим, що ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області. З 01 січня 2019 року [PERSON] приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам) №1230758066 на умовах чинного договору про користування електричною енергією №17020221-6 від 12.09.2024 року, шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . З моменту акцептування вказаного договору у встановленому ПРРЕЕ порядку [PERSON] та ТОВ «Полтаваенергозбут» набули всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України. За період з 01.08.2020 року по 01.11.2024 року відповідач споживала електричну енергію, а оплату за неї не здійснювала або здійснювала не в повному обсязі, чим порушила свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 17740,08 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 17740,08\~грн. та судовий збір у сумі 3028 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення рекомендованого листа за місцем реєстрації, однак останній повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.30-31). Відзив на позов відповідач не подала, будь-яких клопотань від останньої до суду не надходило. Згідно зі статтею 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав та враховуючи те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки від 15.11.2024 року № 2596, виданої начальником Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради Ландарем О.М. (а.с.18). За цією ж адресою [PERSON] зареєстрована та проживає. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Постановою Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг,\~«Про затвердження\~Правил роздрібного\~ринку електричної\~енергії» від 14.03.2018 року № 312 затверджено форму заяви-приєднання. Згідно з п. 2 вказаної Постанови укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Встановлено, що ТОВ «Полтаваенергозбут» з 01.01.2019 року здійснює діяльність з постачання електричної енергії. З 01 січня 2019 року [PERSON] приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1230758066 на умовах чинного договору про користування електричною енергією №17020221-6 від 12.09.2004 року, шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Отже, з моменту акцептування вказаного договору в установленому Правилами роздрібного ринку електричної енергії порядку [PERSON] та ТОВ «Полтаваенергозбут» набули всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України. Відповідно до п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Матеріалами справи встановлено, що обсяги споживання електричної енергії відповідачкою за адресою: [ADDRESS] за ЕІС-кодом 62Z14444258764852 (о/р [NUMBER] ) за період з 01.08.2020 року по 01.11.2024 року надані АТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Полтаваенергозбут». Статтями 67, 68 ЖК України передбачено, що споживачі комунальних послуг, до яких відноситься й постачання та розподіл електричної енергії, зобов`язані своєчасно здійснювати їх оплату по тарифам, затвердженим в установленому порядку. Однак, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачує послуги з постачання електричної енергії. Так, за період з 01.08.2020 року по 01.11.2024 року відповідачка споживала електричну енергію, а оплату за неї не здійснювала, чим порушила свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 17740,08 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплату (а.с.6-7). За змістом ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто, відповідач отримує надані позивачем послуги, а позивач надав та продовжує надавати вказані послуги, матеріали справи не містяться звернення відповідача у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг. Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 3 028 грн.

Outcome: approved