Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, обґрунтовуючи її тим, що її син [PERSON] , [INFO] , проживав у її будинку за адресою: [ADDRESS] . 25.10.2021 він вийшов з дому і не повернувся. З того часу будь -який зв`язок з ним втрачено, він жодного разу не зателефонував та не повідомив про місце свого перебування. Вона з цивільною дружиною сина намагалися встановити місце його перебування, однак намагання його знайти виявилися безрезультатними. 09 січня 2023 року вона по даному питанню звернулася з офіційною заявою до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області. У сина залишилося двоє малолітніх дітей, які мають право на отримання соціальної допомоги, тому з даною заявою вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Єременко І.В. підтримала заяву про визнання особи безвісно відсутньою, просила її задовольнити, пославшись на обставини, що викладені у заяві. Представник заінтересованої особи Уманського РУП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином. При цьому жодних заяв, клопотань від заінтересованої особи на адресу суду не надано. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її колишній чоловік та від спільного проживання у них є двоє дітей. Хоча разом з колишнім чоловіком вона не поживала, однак вони спілкувалися та він допомагав дітям. У жовтні 2021 року чоловік пропав та більше трьох років його немає, місце його перебування невідоме. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по [ADDRESS] по сусідству з [PERSON] та знає, що [PERSON] - це син заявниці. Він зловживав алкогольними напоями, має двох дітей. Зараз за місцем проживання його немає, останній раз бачила його восени 2021 року. [PERSON] жив з співмешканкою в с.Сушківка, яка розповіла, що після конфлікту він зник і після цього його ніхто не знайшов. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення заявниці, свідків, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане повторно 14.09.2016. Відповідно до довідки Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 09.12.2024, громадянин [PERSON] , [INFO] , розшукується Уманським РУП ГУНП в Черкаській області, як особа, що зникла безвісти, в рамках ОРС категорії «Розшук» № 117023004 від 17.01.2023 та ЄРДР № 12023250320000055 від 09.01.2023 за ч.1 ст. 115 КК України. Станом на 09.12.2024 вживаються всі необхідні оперативно-розшукові заходи спрямовані на встановлення місця перебування безвісти зниклого громадянина [PERSON] .. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3139/15-ц, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла). З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнанні фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Потреба для заявниці у визнанні сина безвісно відсутнім викликана метою вирішення питання стосовно захисту прав його дітей. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійно проживання більш як протягом одного року підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, заявнику та іншим особам нічого не відомо про місце перебування [PERSON] , а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів. Згідно з ч. 1ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved