Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт проживання її із [PERSON] , який загинув [INFO] , однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу з 22.06.2022 по [INFO] . В обгрунтування заяви заначила, що на початку 2022 року познайомилася з [PERSON] . У них скалися близькі стосунки і вони почали проживати разом за адресою: [ADDRESS] . Збиралися зареєструвати шлюб. За час проживання однією сім`єю вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися облаштуванням квартири, спільно купували предмети домашнього побуту, спільно оплачували комунальні послуги, мали взаємні права та обов`язки. Всі свята проводили в колі рідних та друзів. [PERSON] спілкувався з її батьками та родичами, вони сприймали його за її чоловіка, готувалися до весілля. [PERSON] був військовослужбовцем. Після повномасштабного вторгення спочатку добровільно вступив до ТРО, потім мобілізований до військової частини [NUMBER] . Відбув 08.12.2022 в складі 163 батальйону територіальної оборони для виконання бойового завдання по захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації в м. Бахмут, де загинув [INFO] під час виконання бойового завдання. Встановлення факту проживання її з [PERSON] однією сім`єю без шлюбу потрібно їй для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. У письмових поясненнях Міністерство оборони України у задовленні заяви [PERSON] просить відмовити, обгрунтовуючи свою позицію наступним. Факт проживання заявниці і загиблого [PERSON] однією сім`єю без шлюбу недоведений, оскільки для підтвердження такого факту слід довести усю сукупність усталених обставин і відносин проживання жінки та чоловіка, притаманних подружжю, тоді як згідно судової практики самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших необхідних ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Досягнення декларованої заявницею мети встановлення юридичного факту є неможливим, оскільки згідно з п. 1 ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) у редакції, чинній станом на дату загибелі [PERSON] , право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Водночас, відповідно до ч.1 та 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з ч. 1 та 3 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Тобто, рішення суду про встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю без реєстрації шлюбу із загиблим військовослужбовцем [PERSON] не буде підставою для отримання заявницею одноразової грошової допомоги, оскільки не обумовлюватиме виникнення у неї статусу "другого з подружжя" та не буде підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Задоволення заяви обумовлюватиме виникнення у заявниці нелегітимного очікування щодо можливості отримання нею одноразової грошової допомоги, право на яку у неї не виникне. У разі ухвалення рішення про задоволення заяви про встановлення юридичного факту заявниця звернеться із заявою про виплату одноразової грошової допомоги і отримає рішення про відмову, яке з високою вірогідністю буде оскаржене заявницею у порядку адміністративного судочинства, що матиме наслідком порушення принципу процесуальної економії та штучне подвоєння процесу. Також Міністерство оборони України у письмових поясненнях звертає увагу, що одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час дії воєнного стану передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі - Постанова № 168). Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови № 168 у редакції, чинній станом на дату загибелі [PERSON] , сім`ям загиблих під час дії воєнного стану військовослужбовців Збройних Сил України виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державіагресору. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови №168 у редакції, чинній станом на дату загибелі [PERSON] , особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону №2011-ХІІ у редакції чинній на дату загибелі [PERSON] , одноразова грошова допомога у разі загибелі військовослужбовця - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно з п. 1 ст.16-1 Закону № 2011-ХІІ у редакції чинній станом на дату загибелі [PERSON] , право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Заявниця, яка не належить до жодної із категорій осіб, які можуть претендувати на отримання одноразової грошової допомоги, декларує отримання одноразової грошової допомоги у якості мети встановлення юридичного факту та не зазначає у своїй заяві жодних відомостей щодо інших осіб, які можуть претендувати на отримання одноразової грошової допомоги. Міністерство оборони України звертало увагу на необхідність з`ясування відомостей щодо наявності інших осіб, які можуть претендувати на отримання одноразової грошової допомоги. Наявність інших осіб, які можуть претендувати на отримання одноразової грошової допомоги, є достатньою передумовою для залишення заяви про встановлення юридичного факту без розгляду на підставі існування спору про право за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права таких осіб на отримання одноразової грошової допомоги навіть за відсутності заперечень з їхнього боку. Ухвалою судді 02.07.2024 провадження у справі відкрито, призначено судовий розгляд . У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат ВертелецькаЛ.А. вимоги заяви підтримали з підстав, зазначених у заяві та просили заяву задовольнити. [PERSON] пояснила, що познайомилася з [PERSON] у квітні 2022 року, коли він перебував на лікуванні у лікарні у Ніжині у одній палаті з її вітчимом. Відвідуючи вітчима, познайомилася і з [PERSON] . Він був сиротою, закінчив школу-інтернат, проходив службу у 163-му батальйоні територіальної оборони, був навідником міномету. У них склалися гарні стосунки. Коли [PERSON] закінчував лікування, сказав, що хоче з нею створити сім`ю. Вирішили почати жити разом. Знайшли житло неподалік військової частини по [ADDRESS] . Це була квартира знайомих. Вони там проживали з середини квітня 2022 року, сплачуючи лише за комунальні послуги. [PERSON] забезпечував сім`ю матеріально. Вона прала, готувала їсти, прибирала, хоча і сам [PERSON] також інколи це робив. Проживали з квітня 2022 року постійно разом. Її попередній шлюб був розірваний рішенням суду у травні 2022 року. З [PERSON] спільно розпоряджалися коштами, вирішували разом на які потреби їх витрачати. На початку спільного проживання весною 2022 року при потребі дати їй грошові кошти на потреби сім`ї [PERSON] давав готівку, адже не мав у той час відряджень і був постійно вдома. З літа 2022 року місця безпосереднього виконання обов`язків військової служби [PERSON] розташовувалися поза межами Ніжина. З того часу він міг надавати їй кошти для потреб сім`ї шляхом перерахування зі свого карткового рахунку на її рахунок. Придбавали за спільні кошти посуд, дрібну побутову техніку, замінили вікно у квартирі, брали участь спільними коштами сім`ї у ремонті під`їзду разом з мешканцями інших квартир у під`їзді. Піклувалися одне про одного. Коли згодом вона перебувала у лікарні, [PERSON] купував їй ліки та відвідував у лікарні. Вони були не просто молодими людьми у стосунках, а фактично подружжям. Згодом вона також вступила на військову службу у ту ж військову частину. На день народження [PERSON] 01.12.2022 він подарував каблучку і зробив їй пропозицію одружитися, яку вона прийняла. Приблизно через два тижні [PERSON] вибув у зону бойових дій у м. Бахмут. Так як вона хотіла, щоб одруження було урочистим та зі святкуванням, для цього була потрібна підготовка і певний час, якого не вистачило до вибуття [PERSON] у м. Бахмут, адже, як у військових, у них було обмаль часу. [PERSON] говорив, що по поверненню з м. Бахмута подадуть документи на реєстрацію шлюбу. Під час перебування на чергуванні у військовій частині у грудні 2022 року її викликали до керівництва і повідомили про загибель [PERSON] . В організації його похованням участь брала вона. Дальні родичі з Прилук, з якими вдалося зв`язатися, відмовилися брати у цьому участь, коли дізналися про необхідність покриття витрат на поховання. Вона була присутня на похованні. Їй вручався Державний Прапор України, яким була вкрита труна з тілом [PERSON] під час церемонії поховання. Після смерті [PERSON] вона понад 2 місяці перебувала у лікарні. Потім близько 1-2 місяців проживала у квартирі у будинку по [ADDRESS] , де раніше спільно мешкали із загиблим [PERSON] , та у кінці весни 2023 року повернулася проживати за місцем своєї реєстрації у квартиру у будинку по [ADDRESS] . Від виконавчого комітету Ніжинської міської ради в рамках міської цільової програми "Турбота" їй надано одноразову матеріальну допомогу в розмірі 10000 грн., які вона витратила на оплату робіт з виготовлення нагробного пам`ятного знака на могилу [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України, [PERSON] , у задоволенні заяви просив відмовити з підстав, наведених у письмових поясненнях Міноборони. Акцентував увагу на неможливості досягнення декларованої заявницею мети встановлення юридичного факту, оскільки згідно з п. 1 ст.16-1 Закону № 2011-ХІІ саме у редакції чинній на дату загибелі [PERSON] , право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Встановлення судом факту проживання заявниці з [PERSON] однією сім`єю без шлюбу не буде підставою для отримання заявницею одноразової грошової допомоги, оскільки не обумовлюватиме виникнення у неї статусу "другого з подружжя". Що ж до того, чи зверталися до Міноборони будь хто із заявами про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] , зазначив, що він не може цього пояснити і не володіє такою інформацією. Представник заінтересованої особи - військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, заяв по суті справи не подав. Заслухавши заявницю, її представника, представника Міністерства оборони України, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлена вимога підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з довідкою №3629 від 26.12.2022, виданою начальником відділу з благоустрою, роботи з ОСН та взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Ніжинської міської ради, [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , фактично без реєстрації проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за цією ж адресою на день своєї смерті [INFO] проживав без реєстрації [PERSON] , який був похований за її кошти. Довідка видана на підставі акта про фактичне проживання фізичної особи від 26.12.2022 (а.с. 12). Відповідно до акта про фактичне проживання фізичної особи від 26.12.2022 мешканці квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , підтвердили факт проживання без реєстрації [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з довідкою №832 від 24.04.2023, виданою начальником відділу з благоустрою, роботи з ОСН та взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Ніжинської міської ради, [PERSON] зареєстрованій у [ADDRESS] , [PERSON] на день смерті [INFO] фактично без реєстрації проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Мав наступний склад сім`ї: [PERSON] , 1997 р.н., - співмешканка (а.с. 14). Згідно з довідкою №419 від 20.02.2024, виданою начальником відділу з благоустрою, роботи з ОСН та взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Ніжинської міської ради, [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , разом з нею проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , її цивільний чоловік [PERSON] , який загинув [INFO] . Довідка видана на підставі акта про фактичне проживання фізичної особи (а.с. 15). Відповідно до акта про фактичне проживання фізичної особи від 20.02.2024 мешканці квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтвердили факт проживання без реєстрації [PERSON] та загиблого цивільного чоловіка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно з випискою з банківського рахунку [PERSON] на її картку перераховувалися грошові кошти від [PERSON] неодноразово з кінця червня 2022 року по середину грудня 2022 року сумами від 100 грн до 7000 грн. До операції перерахування коштів 17.12.2022 на суму 5000 грн наявний коментар "моєму [PERSON] і за спирт". До операції перерахування коштів 12.12.2022 на суму 3000 грн наявний коментар "Люблю тебе" (а.с. 17-19). [PERSON] помер [INFO] у віці 27 років у м. Бахмут Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 20). Його смерть настала у зоні бойових дій [INFO] у населеному пункті Бахмут Донецької області внаслідок ушкодження від вибухової травми при воєнних діях, про що свідчать лікарське свідоцтво про смерть №7895 від 24.12.2022 та довідка про причини смерті КЗ "Дніпропетровське обласне бюро СМЕ" (а.с. 21-22). З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] , вбачається, що окрім [PERSON] ніхто не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Місце проживання [PERSON] було зареєстроване у [ADDRESS] (а.с. 74-86). За показаннями свідків, [PERSON] народився у Прилуках, в дитинстві став сиротою, навчався в школі-інтернаті, потім вступив навчатися у ВУЗ у м. Чернігові, де і був зареєстрований у гуртожитку. За інформацією Ніжинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області від 12.08.2024 відсутній актовий запис про шлюб [PERSON] (а.с. 87). Замовлення на організацію і проведення поховання [PERSON] здійснено заявницею [PERSON] , що підтверджуєтьс договором-замовленням №948 від 27.12.2022, свідоцтвом про поховання (а.с. 23-24). Як вбачається з витягу із рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 01.02.2024 №55, виконавчим комітетом прийнято рішення надати [PERSON] матеріальну допомогу 10 000 грн через міську цільову програму "Турбота" (а.с. 27). Згідно з випискою з банківського рахунку [PERSON] на її картку 08.02.2024 перераховано від управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради 10 000 грн (а.с. 28). [PERSON] внесла 23.02.2024 аванс 10 000 грн підприємцю [PERSON] за пам`ятник [PERSON] , що підтверджується квитанцією №33 від 23.02.2024 (а.с. 29). З роздруківок фотозображень заявниці [PERSON] та [PERSON] з соціальної мережі, зроблених за життя [PERSON] , вбачається проводження ними часом разом, у тому числі на святкуванні (а.с. 31-33). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 16.05.2022, яке набрало законної сили 16.06.2022, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 35). На оптичному диску для лазерних систем зчитування (а.с. 39) заявницею надані відеозаписи зі святкування дня народження [PERSON] , створені [INFO] о 22:28 годині як слідує з властивостей відеофайлів, переглянутих за допомогою загальнодоступних інструментів операційної системи персонального комп`ютера. На відеозаписах [PERSON] та [PERSON] разом поводять себе як закохані люди, співають пісню, обіймаються тощо. Також на цьому диску надано посилання на розміщення публікації у мережі Інтернет із сайту Ніжинської міської ради за 27.12.2022, при переході за яким відкривається публікація наступного змісту: "27 грудня в Ніжині провели в останню дорогу солдата [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , навчався в 13-й школі. З 7-го класу навчався в Яблунівській школі-інтернаті. Закінчивши школу вступив до Чернігівського педагогічного університету імені Тараса Шевченка на факультет психології. Був активним учасником Революції Гідності 2013-2014 років. З початком повномасштабного вторгнення російських військ повернувся з Ірпеня до Ніжина і вступив до територіальної оборони, служив у військовій частині [NUMBER] . [INFO] під час виконання бойового завдання в районі [PERSON] загинув... Церковну відправу провели в ніжинському соборі Всіх Святих. Поховали військовослужбовця на [PERSON] на кладовищі на Овдіївці. Співчуття рідним та близьким. Вічна пам`ять Герою!" Під публікацією розміщені фотографії ходи поховальної процесії, церковної відправи, відспівування на кладовищі та вручення Державного Прапора України завниці [PERSON] . На цьому ж диску надано посилання на розміщення публікації у мережі Інтернет з сайту Чернігівської обласної військової адміністрації, при переході за яким відкривається публікація за 15.11.2023 про нагородження посмертно військовослужбовців і вручення нагород їх рідним. Згідно з публікацією Указами Президента України посмертно нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня, у тому числі [PERSON] - солдата. За змістом публікації "Державні нагороди сім`ям загиблих військовослужбовців передали сьогодні в Чернігівській ОДА". З роздруківки фотозображень заявниці [PERSON] видно її знаходження з орденською книжкою у руках та орденом у приміщенні, де за її спиною на стіні розташований малий Державний Герб України та напис "ЧЕРНІГІВСЬКА ОБЛАСНА ДЕРЖАВНА АДМІНІСТРАЦІЯ" (а.с. 34). На цьому ж диску надано посилання на розміщення публікації у мережі Інтернет з сайту Nezhatin.com.ua, при переході за яким відкривається публікація за 08.02.2024 на основі спілкування з двоюрідною сестрою [PERSON] - [PERSON] , як зазначено у публікації, про дитинство і юнацтво та життя [PERSON] . Зокрема зазначено: "У [PERSON] була кохана дівчина [PERSON] , з якою хлопець збирався створити сім`ю. Вони були заручені. І все б було добре, якби не клята росія…". Свідок [PERSON] надав показання, що з [PERSON] гарно товаришував і тісно спілкувався, разом проходили військову службу у [NUMBER] батальйоні територіальної оборони [NUMBER] окремої бригади територіальної оборони, часто заступав з ним в один наряд. [PERSON] проживав постійно разом з [PERSON] у квартирі у п`ятиповерхівці по [ADDRESS] був у них вдома. Вони жили як подружжя, мали спільний бюджет, спільно вирішували на які потреби витрачати кошти, мали спільний побут, та жили як чоловік і жінка. Їх речі, одяг та інше знаходилися у квартирі. [PERSON] на свій день народження у грудні 2022 року, незадовго до вибуття на виконання обов`язків до м.Бахмут зробив [PERSON] пропозицію одружитися, яку вона прийняла. Він був очевидцем цього, так як був запрошений на святкування дня народження. Вони не встигли подати документи для реєстрації шлюбу у органи РАЦС, так як після пропозиції укласти шлюб до часу вибуття [PERSON] до м. Бахмут пройшло біля двох тижнів і за цей час було багато обов`язків щодо виконання заходів з підготовки підрозділу до вибуття в зону бойових дій (підготовка техніки, озброєння, тощо). З [PERSON] разом перебував у Бахмуті. Тоді [PERSON] говорив, що не встиг подати документа на реєстрацію шлюбу з [PERSON] , та коли повернеться додому, хоче це зробити і більше не чекати. Неодноразово був у нарядах з [PERSON] , коли він телефоном спілкувався з [PERSON] і вони обговорювали питання розпорядження грошима, планування придбання речей, продуктів чи одягу комусь із них по потребі. Свідок [PERSON] надала показання, що проходила службу в групі персоналу 163-го батальйону територіальної оборони. На початку війни прибув для проходження служби [PERSON] , який був сирота, закінчив школу-інтернат, а навчальний заклад у Чернігові, де навчався на психолога, не закінчив. В нього не було ніяких близьких осіб. У квітні 2022 року військовослужбовців почали відпускати відпочити додому. У той час вона, окрім прямих обов`язків за посадою, виконувала і невластиву за звичних обставин роботу. Наприклад, при потребі прала військовослужбовцям одяг, тощо. [PERSON] повідомив, що йому вже є кому прати, адже він проживає спільно з дівчиною по [ADDRESS] . Незадовго до відправлення військовослужбовців їх батальйону до Бахмуту у грудні 2022 року, на службу у батальйон також вступила і [PERSON] у штаб, яка у спілкуванні говорила, що з [PERSON] разом живуть, мають взаємні почуття любові. Разом бачила [PERSON] і [PERSON] перед вибуттям [PERSON] у м. Бахмут. [PERSON] говорив, що [PERSON] його дівчина. Коли [PERSON] перебував у Бахмуті він телефонував [PERSON] . Вона говорила, що подарував їй каблучку і запропонував одружитися. Свідок [PERSON] надала показання, що проживає у п`ятиповерхівці на 4 поверсі по [ADDRESS] , а на 5 поверсі проживали [PERSON] та [PERSON] , які мали спільний побут, бачила випрану білизну при сушінні на балконі. Вони поводилися як подружжя. Про те, що шлюб між ними зареєстрований не був дізналася після загибелі [PERSON] . Свідок [PERSON] надав показання, що [PERSON] є його внучкою. Вона проживала разом з [PERSON] вдвох як чоловік і жінка у квартирі у будинку по [ADDRESS] . [PERSON] був сиротою з 10 років. Вони мали спільний побут і бюджет. [PERSON] говорив, що після поверненню з Бахмуту влаштують весілля. Свідок [PERSON] надав показання, що познайомився з [PERSON] на початку війни, так як разом проходили службу. Потім познайомився з [PERSON] , з якою [PERSON] жили разом як чоловік і жінка у квартирі у будинку по [ADDRESS] , мали спільний побут. Був у них в гостях. Вони купляли разом диван, адже квартира, у якій вони почали спільно мешкати не була умебльована. [PERSON] заощаджував гроші та говорив, що хоче влаштувати весілля, купити власний дім. Коли був разом з [PERSON] у м.Бахмуті, [PERSON] говорив, що одружиться з [PERSON] . Свідок [PERSON] надав показання, що разом служив з [PERSON] . Був 2 - 3 рази у гостях за місцем спільного провживання [PERSON] з [PERSON] у квартирі на [ADDRESS] . Їх відносини були відносинами жінки і чоловіка, зі спільним побутом, бюджетом, взаємними обов`язками. Перед вибуттям у Бахмут зустрічав у Ніжині [PERSON] разом з [PERSON] , коли [PERSON] міняв долари та говорив, що збирається одружитися. Неодноразово був на позиціях з [PERSON] , коли він телефоном спілкувався з [PERSON] і вони обговорювали питання заощадження коштів і розпорядження грошима. Свідок [PERSON] надала показання, що їй повних 17 років і вона є рідною сестрою [PERSON] по лінії матері. Сестра [PERSON] почала проживати з [PERSON] невесні 2022 року. Часто була в них у гостях. Спочатку сестру повністю матеріально забезпечував [PERSON] . За його кошти купляли посуд, меблі, речі для побуту і облаштування квартири. Згодом і [PERSON] вступила на військову службу. Для потреб сім`ї вони купували продукти харчування, побутову хімію та інші речі, вели спільний побут і бюджет. Була присутня на дні народження [PERSON] , коли він подарував [PERSON] каблучку і зробив пропозицію вийти за нього заміж. Не встигли зареєструвати шлюб, оскільки [PERSON] вибув у м. Бахмут. Тлумачення ч. 1 ст. 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. У постанові від 17.01.2024 у справі № 759/14906/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Отже, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні відносинам подружжя. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст.ст. 77 - 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та [PERSON] у період 22.06.2022 - 20.12.2022 у зареєстрованому шлюбі між собою, чи з іншими особами не перебували, про що свідчить рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 16.05.2022, яке набрало законної сили 16.06.2022, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 35), та інформація Ніжинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області від 12.08.2024 про відсутність актового запису про шлюб [PERSON] (а.с. 87). Як слідує з довідок №3629 від 26.12.2022, №832 від 24.04.2023, №419 від 20.02.2024 відділу з благоустрою, роботи з ОСН та взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Ніжинської міської ради, актів про фактичне проживання фізичної особи від 26.12.2022, від 20.02.2024, виписки з банківського рахунку [PERSON] , роздруківки фотозображень заявниці [PERSON] та [PERSON] з соціальної мережі, відеозаписів святкування дня народження [PERSON] 01.12.2022, показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у вказаний період 22.06.2022 - 20.12.2022 [PERSON] та [PERSON] постійно разом фактично мешкали вдвох однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , де зберігали свої речі, зокрема щоденного побутового вжитку, сприймали це місце проживання як своє основне, мали спільний побут і харчування, спільний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися один про одного і надавали взаємну допомогу, за спільні кошти купували диван, речі повсякденного вжитку і домашнього побуту, визначали нагальні потреби фінансування і витрачали кошти на продукти харчування чи по потребі одному з них на одяг, тощо, спільно утримували житло, ремонтували вікно у кухні, спільними коштами сім`ї брали участь з іншими мешканцями під`їзду у його ремонті. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.20). Причиною смерті стало ушкодження внаслідок бойових дій, спричинене вибухом, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть і довідкою про причину смерті (а.с.21-22). Питаннями поховання [PERSON] опікувалася [PERSON] , та нею ж замовлено і внесено аванс за виготовлення нагробного пам`ятного знаку на могилу [PERSON] , про що свідчать договір-замовлення №948 від 27.12.2022, свідоцтво про поховання. Їй же при похованні вручено Державний Прапор України з труни [PERSON] . Також їй виконавчим комітетом Ніжинської міської ради надано матеріальну допомогу в рамках міської цільової програми "Турбота". Їй же вручено орден «За мужність» ІІІ ступеня, яким нагороджено [PERSON] посмертно. Таким чином, досліджені у судовому засіданні рішення Ніжинського міськрайонного суду від 16.05.2022 про розірвання шлюбу заявниці з [PERSON] , довідки №3629 від 26.12.2022, №832 від 24.04.2023, №419 від 20.02.2024 відділу з благоустрою, роботи з ОСН та взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Ніжинської міської ради, акти про фактичне проживання фізичної особи від 26.12.2022, від 20.02.2024, виписки з банківського рахунку [PERSON] , роздруківки фотозображень заявниці [PERSON] та [PERSON] з соціальної мережі, відеозаписи святкування дня народження [PERSON] 01.12.2022, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , лікарське свідоцтво про смерть №7895 від 24.12.2022 та довідка про причини смерті, договір-замовлення №948 від 27.12.2022, свідоцтво про поховання, витяг із рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 01.02.2024 №55, квитанція №33 від 23.02.2024, публікації у мережі Інтернет на сайті Nezhatin.com.ua та на офіційних сайтах Ніжинської міської ради, Чернігівської військової обласної адміністрації, фотозображення заявниці [PERSON] з орденською книжкою у руках та орденом у приміщенні Чернігівської військової обласної адміністрації, дають суду підстави зробити висновок, що [PERSON] проживала із [PERSON] , який загинув [INFO] , однією сім`єю без шлюбу з 22.06.2022 по 20.12.2022, вони збиралися зареєструвати шлюб і вважали себе чоловіком та дружиною, так же їх сприймали сусіди, співслужбовці та після загибелі [PERSON] і органи державної влади та місцевого самоврядування визнавали [PERSON] членом сім`ї [PERSON] , про що свідчить надання їй матеріальної допомоги з місцевого бюджету та вручення їй держаної нагороди [PERSON] посмертно. Надані заявницею докази її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, спільних друзів, спільного відпочинку, та ведення спільного господарства, є належними та допустимими з точки зору закону. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимога [PERSON] є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Велика Палата Верховного Суду у п. 117 постанови від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Між особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги (п. 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Аналогічне правило закріплено в частині четвертій статті 172 КАС України про те, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, не можуть бути поєднаними в одному провадженні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій (п.п. 108 - 111 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21). Отже, обгрунтованість і підставність заяви про встановлення факту, для підтвердження якого в судовому порядку звернулася заявниця, підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. Спору про право цивільне у даному випадку суд не вбачає, оскільки з матеріалів справи слідує, що загиблий військовослужбовець [PERSON] був сиротою, за прийняттям спадщини після його смерті, крім заявниці ніхто не звернувся, відомості про звернення будь-кого із заявами до Міністерства оборони України про виплату грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця [PERSON] матеріали справи не містять. Щодо доводів Міністерства оборони України про неможливість досягнення декларованої заявницею мети встановлення юридичного факту, оскільки згідно з п. 1 ст.16-1 Закону № 2011-ХІІ саме у редакції, чинній на дату загибелі [PERSON] , право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мали батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Суд виходить з того, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 41 Закону №2232-ХІІ передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Закон №2011-XII (в редакції на дату загибелі військовослужбовця) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. За правилами частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Частиною 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (статтю 16-2 доповнено пунктом 3 згідно із Законом №2489-IX від 29.07.2022, застосовується з 24.02.2022). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по цей час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні. Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними обов`язків військової служби. За своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком №975. За приписами пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Як передбачено пунктом 10 Порядку №975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання. У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому згаданого пункту, та копію відповідного рішення суду. Аналіз правових норм Закону №2011-ХІІ та Порядку №975 свідчать про те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Отже, одноразова грошова допомога виплачується: 1) членам сім`ї військовослужбовця; 2) якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21. Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону №2011-XII, а саме: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого) (в редакції статті 16-1, чинній на дату смерті військовослужбовця [PERSON] ) та члени сім`ї, до яких Законом віднесено дітей, вдів, батьків (усиновлювачів), внуків загиблого якщо на момент загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли), жінок (чоловіків), з якими загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, утриманці (в редакції статті 16-1, чинній на час розгляду справи в суді). За обставин, подібних за датою загибелі військовослужбовця та таким же нормативно-правовим регулюванням, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.02.2025 у справі №120/17960/23, адміністративне провадження № К/990/27414/24, дійшов висновку, що підхід Міністерства оборони України щодо повернення позивачці документів, які містили рішення суду про встановлення факту спільного проживання позивачки з померлим військовослужбовцем однією сім`єю, на доопрацювання з метою надання документів, яким встановлено факт перебування на утриманні загиблого та посилання на відсутність факту реєстрації, що обумовило повернення документів, поданих позивачкою для призначення одноразової грошової допомоги, є необґрунтованим. У письмових поясненнях Міністерство оборони України зазначає, що задоволення заяви обумовлюватиме виникнення у заявниці нелегітимного очікування щодо можливості отримання нею одноразової грошової допомоги, право на яку у неї не виникне. У разі ухвалення рішення про задоволення заяви про встановлення юридичного факту заявниця звернеться із заявою про виплату одноразової грошової допомоги і отримає рішення про відмову, яке з високою вірогідністю буде оскаржене заявницею у порядку адміністративного судочинства, що матиме наслідком порушення принципу процесуальної економії та штучне подвоєння процесу. Суд зауважує, що розглядає справу в межах заяви про встановлення юридичного факту згідно з предметною юрисдикцією з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного суду, викладених у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21. На час розгляду справи судом відсутні дані про звернення заявниці до Міністерства оборони України, комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, та прийняття цими суб`єктами відповідних рішень. Відтак, наведені вище аргументи грунтуються на припущеннях. Питання ж правомірності рішень вказаних суб`єктів щодо права особи як дружини померлого військовослужбовця на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону №2011-ХІІ, яка виплачується у разі загибелі військовослужбовця, особі, яка є членом сім`ї цього військовослужбовця, однак не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, у разі виникнення відповідного спору, відноситься до юрисдикції адміністративних судів. З урахуванням наведних вище положень законодавства у сфері регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та у сфері соціального і правового захисту військовослужбовців і членів їх сімей, беручи до уваги практику його застосування Верховним Судом, зокрема у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.02.2025 у справі №120/17960/23, адміністративне провадження №К/990/27414/24, та оскільки заявниця довела належними, допустимими і достатніми в їх сукупності доказами факт проживання із загиблим військовослужбовцем [PERSON] однією сім`єю без шлюбу, встановлення якого належить здійснювати у порядку цивільного судочинства, суд не може відмовити заявниці у встановленні даного факту з тих причин, про які вказує Міністерство оборони України - неможливість досягнення декларованої заявницею мети встановлення юридичного факту. На підставі викладеного,

Outcome: approved