Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

ПАТ «МТБ БАНК» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 365523 від 06.11.2018 року у розмірі 18639 грн 06 к. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 06.11.2018 року відповідач звернувся до ПАТ «МТБ БАНК» з анкетою-заявою про надання кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 20000,00 грн. Підписанням заяви про приєднання до договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування відповідач підтвердив публічну пропозицію ПАТ «МТБ БАНК» на укладання договору про приєднання, яка була розміщена на веб-сайті банку: www.mtb.ua і безумовно приєднався до цього договору. Договору присвоєний № 365523 від 06.11.2018 року. Відповідачу був відкритий рахунок № 262557000287537 від 06.11.2018 року. Відповідно від умов кредитування фізичних осіб, процентна ставка по кредитній картці «Benefit» встановлена в розмірі 0,0%, по несанкціонованій/простроченій заборгованості в розмірі 87,6%. Також передбачена комісія в розмірі 3,5%, яка нараховується щомісячно від суми кредитної заборгованості санкціонованого овердрафту в день закриття розрахункового циклу в програмному забезпеченні «IsCard». Позивач повністю взяті на себе зобов`язання за договором про надання санкціонованого овердрафту на картковий рахунок та договором про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного обслуговування. Станом на 29.02.2024 року заборгованість відповідача за договором №365523 від 06.11.2018 року складає 18639 грн 06 к., з яких: 9030 грн 23 к. заборгованість за простроченим санкціонованим овердрафтом; 5486 грн 78 к. заборгованість за простроченими відсотками за санкціонованим овердрафтом; 4122 грн 05 к. заборгованість за комісіями. Відповідач порушує строки повернення кредиту у вигляді овердрафту, наданого на картковий рахунок, чим порушуються права та інтереси позивача та у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В судовому засіданні встановлено, що 06.11.2018 року відповідач звернувся до ПАТ «МТБ БАНК» з анкетою-заявою про надання кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 20000,00 грн. Підписанням заяви про приєднання до договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування відповідач підтвердив публічну пропозицію ПАТ «МТБ БАНК» на укладання договору про приєднання, яка була розміщена на веб-сайті банку: www.mtb.ua і безумовно приєднався до цього договору. (а.с. 8-9). 06.11.2018 року між відповідачем та ПАТ «МТБ БАНК» укладено договір №365523 про надання санкціонованого овердрафту на картковий рахунок (а.с. 17-18). Відповідно до умов договору, а саме: -п.п. 1.1 на умовах цього договору банк надає держателю санкціонований овердрафт у гривнях, який є відкличним та призначений для проведення платежів, з використанням платіжної картки держателя, оформленої згідно договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування № 365523 від 06.11.2018 року, для оплати послуг торгівельної і сервісної мережі, одержання готівкових коштів понад залишок коштів на його картковому рахунку в сумарному розмірі, що не перевищує ліміт санкціонованому овердрафту, який становить не більше 20000,00 гривень з можливістю одержання коштів у рамках відкритого ліміту санкціонованого овердрафту, на період з 06.11.2018 року по 05.11.2019 року включно. Якщо ні одна зі сторін до закінчення вказаного строку письмово не повідомила другу сторону про відмову використання/припинення надання користування лімітом санкціонованого овердрафту, період користування відкритим лімітом автоматично продовжується на тих же умовах на кожні наступні 12 місяців; -п.п. 1.2 держатель сплачує банку плату за користування санкціонованим овердрафтом, що є фіксованою та становить 3,5%. Плата нараховується банком щомісяця на суму використаного ліміту овердрафту, в день закриття розрахункованого циклу місяця, в якому були проведені розрахункові операції; -п.п. 7.6 своїм підписом під цим договором держатель підтверджує, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» банк повідомив позичальнику у письмовій формі інформацію, передбачену вказаним Законом. Відповідно до тарифів на послуги, які надаються фізичним особам, відповідач отримав кредитну картку «Benefit», строк дії 12 місяців з автопролонгацією, максимальна сума кредиту до 50000,00 грн, процентна ставка за несанкціоновану/прострочену заборгованість 87,6%, комісія щомісяця за РКО (розрахунково-касове обслуговування) відсотків від суми кредиту 3,5%. Комісія стягується від суми виданого кредиту без врахування суми на оплату страхових платежів. Щомісячна комісія в рамках цього продукту нараховується щомісяця від суми кредитної заборгованості санкціонованого овердрафту в день закриття розрахункового циклу в ПЗ «IsCard» (а.с. 19-27). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитний ліміт в сумі 20000 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 06.11.2018 року по 29.02.2024 року та додатками № 1, № 2, № 3 та № 4 про рух коштів по особовим рахункам відповідача № [NUMBER] , № [NUMBER] та [NUMBER] за договором № 365523 від 06.11.2018 року за період з 07.11.2018 року по 28.02.2024 року (а.с. 28-30; 32-39). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка згідно з наданими представником позивача розрахунками, за кредитним договором № 365523 від 06.11.2018 року, станом на 29.02.2024 року становить 18639 грн 06 к., яка складається з наступного: 5486 грн 78 к. залишок заборгованості за простроченим санкціонованим овердрафтом; 13195 грн 67 к. залишок заборгованості за поточними відсотками за санкціонованим овердрафтом; 4122 грн 05 к. залишок заборгованості за комісіями (а.с. 31). Між тим, судом критично оцінені доводи позивача щодо нарахування заборгованості по комісії у розмірі 4122 грн 05\~к.з огляду на наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга\~статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Нікчемний правочин (частина друга\~статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Тлумачення частини першої\~статті 203 ЦК України\~свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в\~статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)). Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладені оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». У справі встановлено, що відповідно до тарифів кредитної картки «Benefit», комісія нараховується щомісяця за РКО (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 3,5% від суми кредиту. Комісія стягується від суми виданого кредиту без врахування суми на оплату страхових платежів. Щомісячна комісія в рамках цього продукту нараховується щомісяця від суми кредитної заборгованості санкціонованого овердрафту в день закриття розрахункового циклу в ПЗ «IsCard». Суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також ПАТ «МТБ БАНК» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вказаного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку відповідача щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 4122 грн 05 к. не підлягають задоволенню. Проте, враховуючи той факт, що відповідач не повертає кредит та нараховані проценти, а тому суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту в частині стягнення заборгованості у розмірі 14517 грн 01 к., з яких: 9030 грн 23 к. залишок заборгованості за простроченим санкціонованим овердрафтом та 5486 грн 78 к. залишок заборгованості за простроченими відсотками за санкціонованим овердрафтом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 6853232 від 26.02.2024 року (а.с. 7), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2358 грн 35 к. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 14517 грн 01 к. х 3028 грн/18639 грн 06 к.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial