Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції представника позивача. 18.08.2022 року близько 12-55 год., у м. Дніпро, по вулиці Роторній в районі будинку №17-А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Chevrolet» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2022 року по справі про адміністративне правопорушення №206/3521/22 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано стягнення у виді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР209318594. Власник пошкодженого автомобіля «Chevrolet» державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП від 22.08.2022 року та заявою про страхове відшкодування від 07.11.2022 року. Дану заяву було розглянуто, а пошкодження автомобіля «Chevrolet» державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП визнано страховим випадком. ПрАТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування на загальну суму 22 038 (двадцять дві тисячі тридцять вісім) грн. 00 коп. 08.11.2023 року відповідачу було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу з метою досудового врегулювання спору. Ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами чинного законодавства. Враховуючи викладене, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завданні збитки в порядку регресу в розмірі 22038,00 грн. та витрати сплаченого судового збору (а.с. 1-3). Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи належним\~чином,\~шляхом направлення\~поштою судової\~повістки,\~відзиву на\~позовну заяву\~на адресу\~суду не\~надходило.\~В матеріалах\~справи міститься конверт, повернутий поштою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.36). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 19.12.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 30). 07.01.2025 через систему електронного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 32-34). 03.02.2025 року через систему електронний суд від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи без його присутності (а.с. 37-39). У судові засідання призначені на 17.01.2025, 05.02.2025 відповідач, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до висновку про заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР 209318594 страховиком є ПАТ «Страхова група «ТАС», страхувальник [PERSON] , транспортний засіб - «ВАЗ-21144», д.н.з. [NUMBER] , VIN-код\~ [NUMBER] , строк дії договору з 05.06.2022 по 04.06.2023, франшиза\~1500 грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 260000 грн., ліміт за шкоду майну - 130000 грн. (а.с. 5). 22.08.2022 до АТ «СГ «ТАС» звернувся [PERSON] із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого учасники ДТП: транспортний засіб «ВАЗ-21144» власника не вказано, д.н.з. [NUMBER] та транспортний засіб Chevrolet Lаcetti, д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] під керуванням [PERSON] (а.с. 7-8). 07.11.2022 року до АТ «СГ «ТАС» звернувся [PERSON] з заявою про страхове відшкодування, в якій просив здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу Chevrolet Lаcetti д.н.з. [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди 18 серпня 2022 року з вини водія транспортного засобу ВАЗ-211444, д.н.з [NUMBER] , договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинний на дату ДТП серія ЕР№ 209318594. Погоджено, що розмір страхового відшкодування складає 7346,00 грн.(а.с.9-10). Відповідно до копії акту огляду транспортного засобу від 22.08.2022 зробленого відносно автомобіля Chevrolet Lаcetti, д.н.з. [NUMBER] , зазначені характер пошкоджень, назва, деталі та опис пошкодження (а.с. 11-12). Згідно копії постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2022 року [PERSON] визнаний винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності. В той же час вищезазначеною постановою суду встановлено, що [PERSON] 18.08.2022 року о 12-55 год. у м. Дніпрі по вул. Роторна в районі буд. 17-А, керуючи автомобілем ВАЗ 211444 д.н.з [NUMBER] , став учасником ДТП, з місця якої поїхав та до поліції не повідомив (а.с. 4). Відповідно до копії страхового акту № 20256/05/922 від 08.11.2022 зазначено, про можливість регресу до [PERSON] , одержувачем страхового відшкодування [PERSON] , сума страхового відшкодування становить 7346,00 грн.(а.с. 13). Відповідно до копії страхового акту № 20289/05/922 від 08.11.2022 зазначено, про можливість регресу до [PERSON] , одержувачем страхового відшкодування [PERSON] , сума страхового відшкодування становить 7346,00 грн.(а.с. 14). Відповідно до копії страхового акту № 20312/05/922 від 09.11.2022 зазначено, про можливість регресу до [PERSON] , одержувачем страхового відшкодування [PERSON] , сума страхового відшкодування становить 7346,00 грн (а.с. 15). Згідно копії платіжної інструкції № 299708 від 11.11.2022 року було здійснено страхове відшкодування по договору №ЕР209318594 від 04.06.2022 [PERSON] в сумі 7346,00 грн (а.с. 16). Згідно копії платіжної інструкції №299707 від 11.11.2022 року було здійснено страхове відшкодування по договору №ЕР209318594 від 04.06.2022 [PERSON] в сумі 7346,00 грн (а.с. 17). Згідно копії платіжної інструкції №299706 від 11.11.2022 року було здійснено страхове відшкодування по договору №ЕР209318594 від 04.06.2022 [PERSON] в сумі 7346,00 грн (а.с. 18). Представник позивача в позовній заяві зазначає, що 08.11.2023 року відповідачу направлявся лист-претензія № 6348 ТАС, однак в матеріалах справи копія такого документу відсутня. В той же час, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимог сторони позивача відсутні. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частинами 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 1.3, 1.7, 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. В той же час, згідно п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Так, судом встановлено, що 18.08.2022 року [PERSON] після ДТП, яка сталась за його вини за адресою: [ADDRESS] , залишив місце пригоди та не повідомив поліцію, що підтверджується постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2022 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй по станові від 05.09.2019 по справі № 234/16272/15-ц нагадав, що преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" вказав, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, враховуючи, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, а також був визнаний винним у вчинені ДТП, у позивача після сплати страхового відшкодування виникло право подати регресний позов до відповідача на відшкодування відповідних витрат. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved