Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Карлівського районного суду Полтавської області із позовною заявою, у якій просить стягнути з ТОВ «МДМ» заборгованість зі сплати орендної плати за земельну ділянку площею 4,1881 га, кадастровий номер 5321681200:00:001:0065 у загальному розмірі 14566,64 грн. та 1211.20 грн. судового збору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,1881 га , кадастровий номер 5321681200:00:001:0065, яка розташована на території Голобородьківської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності та підтверджується Інформаційним витягом Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 15.09.2021 року. 08.06.2016 року між позивачем та ТОВ «МДМ» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Пунктом 9 даного договору встановлено, що за користування орендною земельною ділянкою встановлена орендна плата у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 5 договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 161\~402,40 грн. Пунктом 10 договору оренди встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. У зв`язку з цим, орендна плата в 2023 році за користування земельною ділянкою відповідно до договору становить (161 402,40 грн *7%) = 11\~298,16 грн та з урахуванням сукупного індексу інфляції за 2023 рік, що становить 105,1% - 11874,36 грн. Згідно п. 9 вказаного договору, орендна плата здійснюється у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах, за згодою сторін. Пунктом 11 Договору оренди землі визначено, що орендна плата вноситься орендарем у такі строки: до 30 грудня кожного року. Пунктом 14 Договору оренди землі визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% (відсотки) несплаченої суми за кожен день прострочення. Однак, порушуючи умови договору відповідач не виплатив орендну плату за користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення за 2023 ріку розмірі 11\~874, 36 грн. На час звернення до суду на банківську картку АТ «МегаБанк» № [NUMBER] видану на ім`я [PERSON] для отримання ним орендної плати, грошові кошти за користування вищевказаною земельною ділянкою в 2023 році не надходили. Орендну плату за 2023 рік в натуральній та відробітковій формі позивач також не отримував. Розрахунок 0,2% за кожен день прострочення здійснено з 31.12.2023 по 30.06.2024 за договором складає 1\~697,80 грн, та розрахунок інфляційних втрат здійснено з 01.01.2024 по 31.10.2024 за договором на загальну суму 994,48 грн. Позивач вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу претензії 21.10.2024. Відповідач ухиляється від сплати орендної плати, а тому позивач вважає, що його права порушені і є такими, що підлягають захисту в судовому порядку. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 02.12.2024, що підтверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення. У визначений строк відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. 10.02.2025 до суду надійшли додаткові пояснення від відповідача, у яких останній не погоджується з позовними вимогами позивача. Зазначає, що станом на 01.01.2023 за відповідачем рахувалося позитивне значення орендної плати у розмірі 245, 34 грн. Крім того, у 2022 році в рахунок орендної плати за 2023 рік позивачем бралася продукція наперед на загальну суму 760,60 грн. Також відповідач вказує, що позивач просить стягнути орендну плату без врахування утримання обов`язкових податкових платежів, у той час як з нарахованої орендної плати відповідач, як податковий агент, має утримати ПДФО та військовий збір. Відповідно до ч.5 ст.279ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З урахуванням викладеного, за відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Р3 №647292 є власником земельної ділянки площею 4,1881 га, кадастровий номер 5321681200:00:001:0065, що розташована на території Карлівської міської ради (за межами населеного пункту). 08 червня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «МДМ» укладено договір оренди землі. Відповідно до п.1.1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку приватної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області. Право власності орендодавця на земельну ділянку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю Р3 №647292 від 01.07.2002 р.В оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,1881 га, в тому числі: рілля 4,1881 га. Кадастровий номер земельної ділянки: 5321681200:00:001:0065 (п. 2 договору). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2016 становить 161402,40 (сто шістдесят одна тисяча чотириста дві) гривні 40 копійок (п. 5 договору). Договір укладено на 7 (сім) років і діє до 31.12.2023 (п.8 договору). Згідно з п. 9 вказаного Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем за земельні ділянки приватної власності у розмірі не менше 7 (сім) відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік. Виплата орендної плати може проводитись у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах, за згодою сторін. \~ \~ \~ \~Пунктом 11 Договору оренди землі визначено, що орендна плата вноситься орендарем у такі строки: до 30 грудня кожного року. Пунктом 14 Договору оренди землі визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% (відсотки) несплаченої суми за кожен день прострочення. Строк права оренди земельної ділянки у ТОВ «МДМ» сплинув 31.12.2023. Викладені вище умови Договору оренди землі від 08.06.2016 відповідач не виконав, орендну плату за 2023 рік оренди не сплатив, що свідчить про порушення умов договору та порушення прав позивача, хоча відповідач використовував земельну ділянку на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Згідно акту приймання-передачі, вказану земельну ділянку було повернуто позивачу 31.12.2023 року, тобто, орендна плата у 2023 році мала бути нарахована та виплачена за фактичний період використання земельної ділянки (за 12 місяців 2023 року) в сумі 11\~298,16 грн. 21.10.2024 позивач направив на адресу Відповідача лист (претензію) про виплату орендної плати за 2023 рік згідно умов договору. На момент звернення позивача до суду, відповідач з ним так і не розрахувався, вмотивованої відповіді на претензію не надав. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, відноситься до істотних умов договору оренди землі. У разі припинення права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році (п. 287.1 ПКУ). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом, ЦКУ, Законом України від 06.10.1998 р. №161-XIV«Про оренду землі» (далі Закон №161), законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно викладеного вище, суд прийшов до висновку, що відповідачем, в порушення умов договору оренди, не виплачено позивачу орендну плату за 2023 рік. З урахуванням положень п. 9 договору оренди, укладеного між сторонами, розмір орендної плати за користування належної позивачу земельної ділянки складає 11 298,16 грн. (161\~402,40 грн. х 7% = 11 298,16 грн). За загальним правилом обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»). У пункті 10 договору оренди землі сторони домовилися про те, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Тому, з урахуванням принципу належного виконання зобов`язання орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату за 2023 рік з індексом інфляції, як про це домовилися сторони в договорі. Таке твердження також було висловлено у правовому висновку у подібному спорі відповідно до постанови Верховного Суду № 732/1799/17 від 10 квітня 2019 року. Відповідач, як орендар, повинен був проіндексувати орендну плату виходячи з індексу інфляції при виплаті орендної плати за відповідний рік. Суд, провівши розрахунки, відповідно до зведеної таблиці індексів споживчих цін в 2023 році (%), що мається на офіційному сайті Мінфіну, встановив, що загальна сума орендної плати з індексацією у 2023 році мала становити 11 874,36 грн. з врахуванням індексації в розмірі 576,20 грн. (11 298,16 грн. х 105,1% - 11 298,16 = 576,20 грн). Згідно ст. 167 ПК України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18%. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» з даного виду доходів утримується військовий збір у розмірі 1,5%. Отже, орендна плата за земельну ділянку повинна виплачуватися позивачу із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, що в загальному складає 19,5 %, які сплачуються орендарем (відповідачем), як податковим агентом. Таким чином, розмір орендної плати за 2023 рік до сплати (з урахуванням утриманих обов`язкових податкових платежів) складає 9558,86 грн. (11874,36 грн. (11874,36 грн. х19,5%) = 9558,86 грн). Відповідачем відзив на позов до суду не надано, належні та допустимі докази на спростування обставин, зазначених позивачем, які б ставили під сумнів факт наявності заборгованості за договором оренди за вказаний позивачем період. Суд не приймає до уваги додаткові пояснення відповідача про сплату орендної плати у натуральній формі на суму 760, 60 грн. З наданих копій відомостей про отримання продукції (капусти та круп), а також відомості про оранку городу вбачається, що позивачам отримувалася продукція і послуги у листопада 2022 році в рахунок орендної плати. Вказані документи не підтверджують факт отримання орендної плати в натуральній формі за 2023 рік. Суд враховує факт оплати ТОВ «МДМ» обов`язкових зборів і платежів, що утримана з орендної плати у розмірі 11\~298,17 грн, яка мала бути виплачене [PERSON] у 2023 році та підтверджується довідкою про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи від 23.07.2024 за №2768/АП/16-31-13-08. Відповідно до положення ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з порушенням виконання свого зобов`язання за договором оренди, позивач правомірно просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати та пеню в розмірі 0,2% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Так, інфляційні втрати, що підлягають стягненню з відповідача обраховуються із боргу по орендній платі за 2023 рік, за період з 01.01.2024 року по 31.10.2024 року за договором складають 994,48 грн., а пеня становить 1697,80 грн (з 31.12.2023 по 30.06.2024). Своїх контррозрахунків відповідач не надає. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , та вважає за необхідне стягнути з ТОВ «МДМ» на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за 994,48 грн. інфляційних витрат та 1697,80 грн. пені. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 84,10 % з розрахунку: 12251,14 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 14566,64 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 84,10% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1018,62 грн з розрахунку: 1211,20 грн (сума сплаченого судового збору) х 84,10% (відсоток задоволених позовних вимог).

Outcome: partial