Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 16.12.2024 до суду звернулася позивач [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, у якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на час смерті проживала по [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Оскільки позивач позбавлена можливості у звичайний спосіб реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звертатись до суду і просити захистити її невизнане право у заявлений спосіб. Рух справи, позиція суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 24). З метою визначення підсудності суддею здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, Погребищенської міської ради, Дрогобицької міської громади про реєстрацію місця проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] (а.с. 25, 27). 18.12.2024 позивачем до матеріалів справи долучено довідку виконавчого комітету Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області від 18.12.2024, вих. №173 (а.с. 30-31). 24.12.2024 судом отримана відповідь з Погребищенської міської ради, відповідно до якої за відомостями Реєстру територіальної громади [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] з 26.06.2024 (а.с. 26). 07.01.2025 судом отримана відповідь виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, відповідно до якої за відомостями Реєстру Дрогобицької територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 09.01.2025 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 06.02.2025, розміщено на веб-порталі судової влади України оголошення про повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи, витребувано у Погребищенській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи №152/2015 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 34). 22.01.2025 з Погребищенської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа №152/2015, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 45-82). Позивач у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 20). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися також, через канцелярію суду подали заяву розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі (а.с. 41-44). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.01.2015, актовий запис №55, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.08.1949 та копією запису акта про одруження від 19.12.1968 (а.с. 7-8). Згідно заповіту від 02.06.2009, що посвідчений секретарем Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області Петренко С.М. та зареєстрованим у реєстрі за №13 [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до довідки вих. №173, виданої 18.12.2024 виконавчим комітетом Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] була головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Із матеріалів спадкової справи №152/15 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що позивач [PERSON] 17.04.2015 подала заяву до Погребищенської державної нотаріальної контори (а.с. 50). З інформаційного листа № 870/01-16, що виданий 13.12.2024 завідувачем Погребищенської державної нотаріальної контори О.В.Швецем вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлене через відсутність правоустановчих документів та рекомендовано звернутися до Погребищенського районного суду Вінницької області для визнання права власності на вказане майно (а.с. 14). Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме на житловий будинок по що знаходиться за адресою: [ADDRESS] позивачем виготовлений 09.08.2024 (а.с. 15-17). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд переконався, що спадкодавець правомірне набув право власності на спірний житловий будинок, тому це майно входить до складу спадкової маси. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як спадкоємця права на це спадкове майно. В силу ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог п.4.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У п.4.15 Порядку зазначено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в Роз`ясненні, наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті матері є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно. Розподіл судових витрат між сторонами. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved