Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

В обґрунтування позовних\~вимог позивачка\~зазначає,\~що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, яку вона мала намір подарувати своєму синові. Однак, згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на її прізвище зареєстровано обтяження без додаткових ідентифікаційних даних. Зважаючи на обставини, що склалися позивачка звернулася до суду для захисту своїх прав. Просить суд ухвалити рішення про зняття заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просить справу розглядати без його участі. Позов підтримує та просить його задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Третя особа приватний нотаріус Мурашко Л. в судове засідання не з`явилася. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Відзив на позов до суду не подав. Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Фактичні обставини справи. При розгляді справи було встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0475 га, кадастровий №5624680700:05:018:0074, яка розташована на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №324345828, Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Вказану земельну ділянку позивачка мала намір подарувати своєму сину і з цього приводу звернулася до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Людмили Олександрівни, якою встановлено та повідомлено, що згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на ім`я [PERSON] зареєстровано обтяження без додаткових ідентифікаційних даних, а саме: дати народження, реєстраційного номеру облікової карти платника податків, тощо. Дане обтяження зареєстровано 15.11.2007 року Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження: 6038092), на підставі повідомлення Першої Коломийської РДНК від 07.12.2001 року, додаткові дані: архівний запис №178465-1532 від 07.12.2001 року. Однак, на момент накладення заборони позивачка проживала в Рівненській області, а в м. Коломиї Івано-Франківської області вона не проживала і нерухомого майна не мала. Також, з моменту виникнення даної заборони, а саме з 2001 року, позивачка не отримувала будь-яких повідомлень про накладання будь-яких заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна. На звернення позивачкою отримано повідомлення Коломийської державної нотаріальної контори від 11.11.2023 року №1255/01-16 з якого слідує, що реєстраційний номер обтяження 6038092 зареєстровано 15.11.2007 року Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області, додаткові дані: архівний запис №178465-1532 від 07.12.2001 року було знищено відповідно до номенклатури 2001 року, копія даного повідомлення додається. Згідно з інформації з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек, зареєстровано обтяження: заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером 6038092 зареєстрований 15.11.2007 року 14:50:52 за №6038092 реєстратором: Перша Коломийська районна державна нотаріальна контора, 78200, Івано-Франківська область Коломийський район, м. Коломия, вул. Шевченка Т., буд.23. Об`єкт обтяження невизначене майно, майно не вказано. Підстава обтяження: повідомлення, б/н, 07.12.2001, Перша Коломийська РДНК. Власник [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду. Архівний запис №178465-1532 від 07.12.2001 року. Заявник Перша Коломийська районна державна нотаріальна контора. Також в даному Реєстрі у відомостях про права власності зазначено, що [PERSON] має приватну власність: 1/1 частка; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на спадщину, АЕА/010227, 10.04.2001 Кіцманська державна нотаріальна контора, реєстр №1081. Відповідно до листа-відмови приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Людмили Олександрівни від 09 травня 2024 року №95/01-16, повідомлено про те, що укладення та посвідчення нотаріально договорів купівлі-продажу неможливо, оскільки до даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на ім`я [PERSON] зареєстровано обтяження без додаткових ідентифікаційних даних, а саме: дати народження, реєстраційного номеру облікової карти платника податків тощо. Обтяження зареєстровано 15 листопада 2007 року Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження:6038092) на підставі повідомлення Першої Коломийської РДНК від 07 грудня 2001 року, додаткові дані: архівний запис №178465-1532 від 07.12.2001 року. Згідно листа Коломийської державної нотаріальної контори від 11.11.2023 року №1252/01-16 повідомлено, що документи щодо арешту на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 6038092, зареєстровано 15.11.2007 року Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою Івано-франківської області, додаткові дані: архівний запис №178465-1532 від 07.12.2001 року було знищено відповідно до номенклатури 2001 року. Згідно письмового повідомлення Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції від 21.03.2024 року №25.7-14/32739 слідує, що по даних АСВП на виконанні у Відділі виконавчих проваджень, у яких би боржником була [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не було та немає. Також зазначено, що згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що обтяження №6038092 зареєстровано Першою Коломийською РДНК на підставі повідомлення. У інформації не зазначено, що арешт накладено за матеріалами органів ДВС. Після отримання даної інформації було зроблено повторне звернення до Коломийської державної нотаріальної контори та отримано відповідь від 01.08.2024 року за №1267/01-16 згідно якої було підтверджено про накладення заборони на нерухоме майно Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження 6038092) на підставі договору довічного утримання, стороною якого була [PERSON] , 1965 року народження та проживала в с.Великий Ключів Коломийського району Івано-Франківської області, тобто вже вказано що дане обтяження стосується [PERSON] із зазначенням її дати народження, адреси проживання та договору довічного утримання. Норми закону, які підлягають до урахування та застосування при постановленні рішення. Стаття 41 Конституції України\~наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відтак, відповідно до ч.1\~ст.\~316\~ЦК\~України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 319 ЦК України\~зазначає, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом зазначених норм та положень ст.16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (з подальшими змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року, відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 6 постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно із ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно п.3 ч.2 ст.27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є в тому числі визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Висновки суду. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У\~ч. 1,\~2\~та\~5 ст. 263 ЦПК України\~встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Слід зазначити, що наявність записів про арешт нерухомого майна позбавляє позивачку права набувати, володіти та повноцінно користуватися, як власницю, майном. Очевидно, що накладення арешту на майно позивачки було проведено без достатніх підстав. Окрім того, відповідачем не зазначено будь яких правових підстав для продовження існування арешту нерухомого майна та існування відповідних записів про обтяження (арешти) у державних реєстрах. Ст. 3 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.\~15\~ЦК\~України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». Відтак, не скасована заборона невизначеного майна, що належить позивачці при відсутності будь яких майнових претензій до неї, є порушенням закріпленого Конституцією України (стаття 41) права кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У рішенні\~«Стретч проти Сполученого Королівства»\~від 24 червня 2003 року Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу. Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні п. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями. Тому позов в частині скасування арешту майна підлягає до задоволення. Щодо позову про виключення запису про проведену державну реєстрацію обтяження № 6038092 від 15.11.2007 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно вимог ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ч.3 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Відповідно до ч.1 ст.31-1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Тому в частині позовних вимог про виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачці слід відмовити, оскільки законодавство не передбачає вилучення запису про вчинене обтяження. Рішення суду про скасування арешту майна є підставою для внесення до відповідного Державного реєстру запису про скасування арешту майна. Суд, досить ретельно розглянувши справу, повно і\~всебічно з`ясував\~обставини,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог чи\~заперечень;\~дослідивши докази,\~що були\~надані сторонами\~з урахуванням\~принципу реалізації\~стандарту більшої\~переконливості вбачає підстави для задоволення позову про зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна позивачки (реєстраційний номер обтяження №6038092), що був внесений 15.11.2007 року на підставі повідомлення б/н від 07.12.2001 року, Першою Коломийською РДНК. Власник майна - Кравчук Марія Миколаївна. Судові витрати. Позивачка не заявила про те, щоб понесені нею судові витрати були стягнуті з відповідача на її користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивачка не бажає відшкодовувати понесені нею судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі волі позивачки. Таким чином понесені позивачкою судові витрати залишаються покладеними на неї.

Outcome: dismissed