Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] (далі- Позивач) до ТОВ «ФК Фінанс Інновація» (далі- Відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. ( далі - Третя Особа) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню та розгляд справи призначено на 27 листопада 2024 року. 27 листопада 2024 року розгляд справи відкладено на 08 січня 2025 року в зв`язку із відсутністю електропостачання в будівлі суду 08 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 24 січня 2025 року в зв`язку із першою неявкою Відповідача в судове засідання 24 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 06 лютого 2025 року в зв`язку із перебуванням головуючого в нарадчій кімнаті у іншій справі. 06 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 12 лютого 2025 року в зв`язку із перебуванням головуючого в нарадчій кімнаті у іншій справі. Представник Позивача подав заяву про проведення судового розгляду без їх участі. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив, клопотання або заяви не надав. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин та не подав відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 12 лютого 2025 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 09 вересня 2019 року Третьою Особою вчинено виконавчий напис № 4300 про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості в сумі 11760 гривень. Про наявність цього виконавчого напису Позивач дізнався тільки 19 вересня 024 року, коли представником Позивача отримано відповідь на адвокатський запит. Вважає, що: - у виконавчий напис внесена сума заборгованості за відсотками, що є спірною, а наданий Позивачем розрахунок не є належним доказом - Позивач не підписував договір, заборгованість за яким стала підставою для видачі виконавчого напису; - нотаріус не переконалась у безспірності вимог; - нотаріус не скеровувала Позивачеві письмову вимогу про усунення порушень виконання зобов`язання за кредитним договором; - нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки він не посвідчений нотаріально; - Ані Позивач, ані Відповідач не зареєстровані на території Обухівського нотаріального округу; - постанова КМУ, якою визначена можливість стягнення заборгованості за кредитним договором в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, визнана нечинною та незаконною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 В зв`язку із викладеним, Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4300 від 09 вересня 2019 року, вчинений Третьою Особою. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Інформація з єдиного реєстру боржників, до якого внесено інформацію про наявність виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису з боржника - Позивача. 2.Адвокатський запит від 05 вересня 2024 року адвоката в інтересах Позивача про надання інформації до приватного виконавця 3.Постанова про відкриття виконавчого провадження від 26 вересня 2019 року, якою відкрито виконавче провадження про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості згідно із виконавчим написом № 4300 від 09 вересня 2019 року. 4.Виконавчий напис № 4300 від 09 вересня 2019 року. Виконавчим написом запропоновано звернути стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованість за кредитним договором 181025-1224-1 від 25 жовтня 2018 року в сумі 11760 гривень, в тому числі 3000 гривень за сумою кредиту та 8760 гривень за відсотками. Стягнення заборгованості проводиться а період з 22 листопада 2018 року по 16 серпня 2019 року. 5.Договір № 181025-1224-1 від 25 жовтня 2018 року, укладений між Позивачем та Відповідачем. Згідно із текстом договором надані грошові кошти в сумі 3000 гривень на 28 днів із процентною ставкою 1,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. 6.Графік розрахунків до договору, згідно із яким сторони погодили, що в Позивач має сплатити відсотки в сумі 1260 гривень та суму кредиту 3000 гривень. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 25 жовтня 2018 року між Позивачем та Відповідачем укладено кредитний договір, згідно із яким Відповідач надає Позивачеві грошові кошти в сумі 3000 гривень на строк 28 днів із процентною ставкою 1,5 % від суми кредиту, що підтверджується договором та графіком ( пункти ІІІ.5, ІІІ.6 Рішення). Відомості про нотаріальне посвідчення в тексті договору відсутні. 09 вересня 2019 року Третьою Особою здійснено виконавчий напис про стягнення заборгованості за вказаним договором за період часу з 22 листопада 2019 року по 16 серпня 2019 року в сумі 11760 гривень в тому числі 3000 гривень за сумою кредиту та 8760 гривень за відсотками, що підтверджується виконавчим написом ( пункт ІІІ.4 Рішення). Позивач ознайомився із виконавчим написом після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження не раніше 05 вересня 2024 року (дати здійснення адвокатського запиту), що підтверджується адвокатським запитом ( пункт ІІІ.2 Рішення). V. Висновки суду Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 відповідний порядок доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно якого до таких документів відносяться кредитні договору, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 вищевказану постанову визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено 09 вересня 2019 року, тобто після визнання нечинною постанови КМУ № 662, на підставі якої видано оскаржуваний виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказані висновки узгоджуються зі висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку із чим Суд не надає оцінку іншим доводам позовної заяви. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 21 вересня 2021 року справа № 910/10374/17. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис № 4300 від 09 вересня 2019 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат» та Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідачем, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надано відзиву та доказів на обгрунтування своєї позиції Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то сплата судового збору в цій справі покладається на Відповідача в повному обсязі. Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 1211, 20 гривень мають бути покладені на Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved