Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

19.02.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32 800 грн, інфляційних витрат в сумі 9\~085,60 грн, трьох відсотків річних в сумі 2\~003,05 грн, а також понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.08.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4561261 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року, (далі Правила) та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту складає 10 000,00 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту (01.09.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п.1.4 Кредитного договору). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконав, лише 31.08.2021 року та 28.10.2021 року здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 1\~710,00 грн та 5\~130,00 грн відповідно. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, щоразу ще на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював. 17 січня 2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як клієнтом та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» як фактором, було укладено Договір факторингу № 17.01/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту, зазначену останнім при укладенні Кредитного договору. Станом на 09.02.2024 заборгованість відповідачем за Кредитном договором перед позивачем не сплачена і складає 32 800 грн, з яких: сума кредиту - 10 000 грн, сума процентів за користування кредитом 22 800 грн. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 32\~800,00 грн, а також, нараховані ним інфляційні витрати 9 085,6 грн, 3% річних 2\~003,05 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2024 року справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. 22.04.2024 року справа надійшла до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Подоляк Я.М. Ухвалою від 29.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 31.01.2025 року від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просить замінити найменування позивача у даній справі, яка обґрунтована тим, що Рішенням №\~251124/1\~єдиного учасника\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна»\~від 25.11.2024\~року змінено\~найменування Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Фінтраст\~Україна» на\~нове найменування\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Капітал». Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить у разі відсутності відзиву від відповідача розгляд справи проводити без участі його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на 13.06.2024, 25.07.2024, 03.10.2024, 11.12.2024 та 31.01.2025, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Так, виклик відповідача в судові засідання на 13.06.2024, 25.07.2024 та 31.01.2025 було здійснено шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку. При цьому, поштове відправлення на 13.06.2024 року було вручено відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Виклик відповідача в судові засідання на 03.10.2024 та 11.12.2024 року було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов від нього на адресу суду не надходив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 02.08.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №4561261 про надання споживчого кредиту, за умовами якого кредитодавець на умовах, встановлених Договором, надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з пунктами 1.3. - 1.5. Договором сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000,00 грн.; тип кредиту - кредит; строк кредиту - 30 днів; детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах строку, вказаного в п. 1.4. Знижена процентна ставка 0,57% в день, за умови, якщо споживач в межах строку, визначеного п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою останнього відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Згідно з п. 1.6. Договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно п.2.2. Договору сума кредиту перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. За Додатком №1 до Договору визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та зазначено, що якщо позичальником не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені у Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим будуть мати наступні значення: сума платежу за розрахунковий період складе 15\~700,00 грн; проценти за користування кредитом складуть 5 700,00 грн; реальна річна процентна ставка складе -24\~079,41 % річних; загальна вартість кредиту складе 15 700,00 грн. Крім того, 02.08.2021 року сторонами було підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про споживчий кредит. Судом встановлено, що Договір про надання споживчого кредиту, Додаток №1 до нього та Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором М660006.. Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрастовий дім» від 20.01.2023 року №2353, 02.08.2021 року на картку [NUMBER] було здійснено переказ коштів у сумі 10\~000,00грн, № транзакції 973706012. Згідно з карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості) №4561261 від 02.08.2021 року, позичальник: [PERSON] , загальна заборгованість становить: 32\~800,00 грн, з яких: основний борг - 10\~000,00 грн, проценти 22 800,00 грн (нараховано 29 640,00, сплачено 6840,00). У відповідності до ч. 2 ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідності до ч. 1 ст.\~205\~Цивільного кодексу\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою статті 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 638\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст.\~6\~Цивільного кодексу\~України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно з ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. За частиною 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Положення частини 6 даної статті Закону передбачають шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчиненні дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначені форми підписання електронного правочину: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У відповідності до ч. 1 ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~1055\~Цивільного кодексу\~України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 10561 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.\~Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У відповідності до ст.\~1046\~Цивільного кодексу\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.\~1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Положеннями частини 1 ст.\~13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.\~14\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. Також судом встановлено, що 17.01.2023р. між «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як клієнтом, був укладений Договір факторингу №17.01/23-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п. 1.2. Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 17.01.2023 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» підписали Акт прийому-передачі реєстрів боржників до Договору факторингу. Також був складений Реєстр боржників (Додаток №1 до Договору факторингу). Таким чином, виходячи з умов Договору факторингу та відповідно до витягу з реєстру боржників (Додаток №1) позивач у даній справі 17.01.2023 став кредитором за кредитними договорами, укладеними ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальниками, в тому числі і за Договором № 4561261, боржник [PERSON] . Відповідно до копії рішення № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 1000681070010062201 від 10.12.2024 року реєстраційні дії щодо зміни найменування Позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024 року. У відповідності до ч. 1 ст.\~1077\~Цивільного кодексу\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.\~1078\~Цивільного кодексу\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту ні позивачу, ні первісному кредитору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». У відповідності до ст.\~629\~Цивільного кодексу\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у загальній сумі 32 800,00 грн, з яких 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22 800,00 грн - заборгованість за відсотками. Отже, вказана сума заборгованості, а саме, 32\~800,00 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 4561261 від 02.08.2021 року на підставі договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 року. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних витрат та 3% річних суд зазначає наступне. Із позовної заяви вбачається, що у зв`язку з простроченням [PERSON] грошового зобов`язання за кредитним договором позивач, крім заборгованості по кредиту, просив стягнути інфляційні витрати та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Судом встановлено та підтверджується змістом кредитного договору, що кредит відповідачу надавався строком на 30 днів з 02.08.2021 року на умовах нарахування процентів за користування кредитом відповідно до Розділу III Договору. Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. кредитного Договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього Договору. Порушенням умов цього Договору є його невиконання або не належне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як вбачається із наведеного у позовній заяві розрахунку, інфляційні втрати позивача за період з лютого 2022 до грудень 2023 року становлять 9\~085,60 грн, а 3 % річних за період з 27.01.2022 року по 09.02.2024 року становлять 2\~003,05 грн. Згідно із п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває на цей час. Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних, як захід відповідальності, за період включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нараховані позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати за період з 24.02.2022 року до грудня 2023 року та 3 % річних за період з 24.02.2022 року по 09.02.2024 року стягненню із відповідача не підлягають. При цьому, за встановлених обставин справи, вимоги про стягнення 3% річних за період з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року є обґрунтованими та підлягають до задоволення у сумі 0,75 грн (32 800 грн х 3% x 28 : 365 : 100). Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію рахунку на оплату по замовленню №2080/09/02 від 09.02.2024 року, відповідно до якого надано такі види правової допомоги: 1) збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором; 2) складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; 3) подання до суду позовної заяви в інтересах Клієнта - кількість годин - 10, загальна вартість - 10 000,00 грн, звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10.07.2023. Вказана сума була сплачена товариством, що підтверджується платіжною інструкцією від 13.02.2024 № 3369. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом частково, судові витрати відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 1810,41грн (32\~800,75 х100/43 888,65х2\~422,40/100) та витрати на правову допомогу в сумі 7\~473,63 грн (32\~800,75 х100/43 888,65х10 000/100).

Outcome: partial