Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказали, що [INFO] померла бабуся позивачів [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . Разом з нею за цією адресою були зареєстровані та проживали батьки позивачів: батько [PERSON] , який помер [INFO] та мати [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті бабусі, батько позивачів був єдиним спадкоємцем першої черги, як син, але не встиг оформити спадкових прав у зв`язку з тим, що помер. Бабуся [PERSON] була членом КСП ім.Митькіна, на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності і на момент розпаювання земель та за життя внесена до списку осіб, які мають право на одержання земельної частки (паю). [PERSON] була включена за № 418 в «Список громадян власників земельних сертифікатів, які мають право на отримання державних актів на земельну частку (пай) по Садівській сільській раді Коростишівського району, які входять до складу «Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадян із земель реформованого КСП ім. Митькіна Садівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, але сертифікат на земельну частку (пай) не отримала. Після смерті бабусі позивачі звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що [PERSON] не прийняв спадщину після смерті бабусі, а позивачі не прийняли спадщину у порядку спадкової трансмісії, а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивачі просять визнати за [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у рівних частках в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Митькіна Садівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області розміром 4,28 в умовних кадастрових гектарах. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2024, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області 31.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач\~\~- Старосілецька сільська рада Житомирського району Житомирської області свого представника для розгляду справи в судове засідання не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, щодо позовних вимог не заперечують та просять їх задовольнити. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2\~ст. 247 ЦПК України. Частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 19). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 14,18). Ступінь родинних відносин позивачів та спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , як онуків, синів підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.15-16) та копією рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.04.2023 р. [PERSON] , яка померла [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті і разом з нею проживали і були зареєстровані: син [PERSON] , 1936 р.н., який помер [INFO] , невістка [PERSON] ( 1940 р.н), і вказана обставина підтверджується довідкою № 67 від 20.03.2024 р. виконавчого комітету Старосілецької сільської ради Садівського старостинського округу Житомирського району Житомирської області (а.с.22). Як вбачається з довідки № 220 від 25.08.2024 р. виконавчого комітету Старосілецької сільської ради Садівського старостинського округу Житомирського району Житомирської області згідно по господарської книги № 2 за 1996-2000 р., особовий рахунок № [NUMBER] житловий будинок по [ADDRESS] рахувавсь за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] ( а.с.51). Відповідно до довідки № 89 від 18.04.2024 р. виконавчого комітету Старосілецької сільської ради Садівського старостинського округу Житомирського району Житомирської області [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] , а саме обробляв земельну ділянку, робив поточний ремонт житлового будинку ( а.с. 27). [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] обробляли земельну ділянку, робили поточний ремонт житлового будинку, що підтверджується довідкою № 108 від 10.05.2024 виконавчого комітету Старосілецької сільської ради Садівського старостинського округу Житомирського району Житомирської області ( а.с 28). [PERSON] була включена за № 418 в «Список громадян власників земельних сертифікатів, які мають право на отримання державних актів на земельну частку (пай) по Садівській сільській раді Коростишівського району», які входя до складу «Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток ( паїв) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП ім. Митькіна Садівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області». В «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Коростишівською РДА» на ім`я [PERSON] відсутній запис щодо реєстрації та отримання сертифіката на право на земельну частку (пай). Відповідно до проведених розрахунків розмір земельної частки (паю), що належить кожному члену КСП ім. Митькіна становить 4,28 умовно кадастрових гектарів. За даними Книги реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренд землі «Записи державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб по Садівській сільській раді», відомості на ім`я [PERSON] відсутні», і вказана обставина підтверджується повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 2767/35-23 від 12.10.2023 р. ( а.с.23). Постановами № 132/02-31 від 25.03.2024 та №459/02-31 від 20.09.2024 від 20.09.2024 приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковською З.І. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «ім. Митькіна», та знаходилась на території Садівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області та належало [PERSON] , яка померла [INFO] . Осіб, які мали право на обов`язкову частку у спадковому майні нотаріусом не встановлено. Однак оформити свої спадкові права на земельну частку (пай) через нотаріальну контору позивач не має можливості, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) померлій не видавався. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5 ЦПК України). Приписами п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Спірні правовідносини регулюються правовими нормами\~ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.), так як до правовідносин, що виникли до набрання чинності\~ЦК України 2004 року\~застосовуються норми\~ЦК УРСР\~1963 року. В п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~з метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України постановив дати судам роз`яснення, що спадкові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України,\~законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності\~ЦК\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~України 2004 року\~цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. У деяких випадках відповідно до п. 5 положень\~ЦК України 2004 року, правила книги шостої, даного Кодексу, застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Згідно із\~ст. 548 ЦК УРСР від 1963 року\~прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі\~ст. 549 цього ж Кодексу, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В силу приписів ч. 1\~ст. 551 ЦК УРСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (ст. 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004 р., не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст.\~6\~та ст.\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантують кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). У відповідності з вимогами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В силу приписів ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст.\~76-78,\~81 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті\~1, частини першою, другою статті\~2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають, зокрема пенсіонери із числа членів колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до пункту 1\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективнимсільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу №720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18, від 16 червня 2021 року у справі № 137/1642/19. У пункті 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Разом із тим, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Враховуючи, вищевикладені докази, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , відсутність можливості в позасудовому порядку реалізувати спадкове право на земельний пай, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивачів в спосіб, передбачений\~ст.16 ЦК України\~шляхом визнання права, а тому дійшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved