Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20 травня 2000 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.10.2019 року по справі № 645/5610/19 шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу з відповідачем позивач має повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року по справі № 645/755/20 до досягнення повноліття донькою та до досягнення 23-х літнього віку сином, але з припиненням виплати аліментів у випадку припинення навчання в учбовому закладі, з відповідача було стягнено аліменти. Позивач вказала, що на сьогодні [PERSON] навчається у Харківському національному економічному університеті ім. Семена Кузнеця, термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року щомісячно, з дати подання позову та до досягнення дитиною 23-річного віку. Також зазначила, що донька навчається на денній формі навчання, навчання проводиться у дистанційному форматі згідно з електронним розкладом, у зв?язку з чим вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, своїх доходів не має, потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як доньці потрібні кошти на придбання книг, зошитів, одягу, харчування, засоби гігени та інші витрати. Крім того, дочка з 2015 року спостерігалась в ДУ «Інститут охорони здоров?я дітей та підлітків Національної академії медичних наук України». Діагноз ендокринолога - нейроендокринне ожиріння, гіперінсулінемія, інсулінорезистентність. Станом на сьогодні, дочка спостерігається в ТОВ «Кліника Репродуктивної медицини імені Академіка В.I. Грищенка», діагноз ендокринолога - нейроендокринне ожиріння, гіперінсулінемія, інсулінорезистентність, недостатність вітаміну Д. Також донька спостерігається у офтольмолога, діагноз лікаря - короткозорість слабкого ступеня. Вказала, що стан здоров?я доньки також обмежує її можливості щодо одночасного навчання та влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Донька зареєстрована та проживає з позивачем, утримувати [PERSON] самостійно позивач не має можливості, оскільки не маю постійного доходу. Крім того, стан здоров?я позивача обмежує її можливості щодо самостійного утримання доньки. Відповідач є працездатним та, працює на посаді слюсаря КНП «Міська багатопрофільна лікарня №18» Харківської міської ради з 19.11.2007 року, його заробітна плата за період з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року становила 27 014,95 грн. Станом на сьогодні, виплати аліментів відповідно до Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року по справі № 645/755/20 на доньку відповідачем припинені, у зв?язку з її досягненням граничного віку до якого вказані виплати було присуджено. Договору про сплату аліментів на повнолітню доньку, у якому були б визначені розмір та строки виплат, між сторонами не укладено. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Ухвалою суду від 08.11.2024 відкрито провадження по справі у спрощеному порядку з повідомленням(викликом) сторін. Позивач до суду не з`явилася, повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №875. Відповідно до довідки № 02071211 від 22.10.2024, [PERSON] навчається на 1 курсі в групі 6.02.241.010.24.2 НАВЧАЛЬНО-НАУКОВОГО ІНСТИТУТУ ЕКОНОМІКИ І ПРАВА, денної форми здобуття вищої освіти, спеціальність 241 "Готельно-ресторанна справа", освітня програма «Готельно-ресторанний бізнес» ХАРКІВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО ЕКОНОМІЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ІМЕНІ СЕМЕНА КУЗНЕЦЯ (IV рівень акредитації). Навчання проводиться у дистанційному форматі згідно з електронним розкладом: http://www.rozklad.hneu.edu.ua/schedule/. Строк навчання в закладі вищої освіти до 30.06.2028 р. Також факт навчання [PERSON] підтверджується договорами № 2024.06.241.010.6.01.010 та № 2024.06.241.010.6.01.010/1. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18. Суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо свого майнового стану, рівня отримуваних доходів або інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття. Враховуючи те, що дитина перебуває на денній формі навчання, позивач обґрунтував в чому саме полягає потреба у матеріальній допомозі, а також враховуючи працездатний вік відповідача, відсутність відомостей про його доходи та про неможливість працювати, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір належить компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved