Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; та внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного 10.09.2024 року за № 46 відділом Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, шляхом виключення відомостей про [PERSON] як батька дитини [PERSON] , [INFO] , та записати у графі "батько" - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; змінити прізвище дитини на " [PERSON] ", та у графі "по- батькові дитини" змінити на " [PERSON] " . В обґрунтування позову зазначив, що з 04.07.2018 року відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06.12.2023 року шлюб між відповідачкою та [PERSON] розірвано. [INFO] колишній чоловік відповідачки [PERSON] , [INFO] , помер. 12.09.2024 року він, [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області У період фактичного спільного сумісного проживання позивача з відповідачкою як чоловіка та дружини ними було зачато дитину, яка народилася після розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] і до реєстрації шлюбу між ним та [PERSON] . Тобто, [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] . Оскільки дитина народилася у відповідачки до спливу десяти місяців після припинення шлюбу і до укладення шлябу з позивачем, і відповідно до ч.2 ст.122 СК України визнається такою, що походить від подружжя, в органі реєстрації цивільного стану дитину записали як « [PERSON] », а батьком дитини в Свідоцтві про народження зазначений колишній чоловік відповідачки [PERSON] . При цьому, біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є він, [PERSON] , і наполягає на цій обставині, а відповідач [PERSON] визнає цю обставину. Однак вони з відповідачкою самостійно позбавлені можливості подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про визнання позивача батьком дитини, оскільки колишній чоловік [PERSON] помер до народження дитини, а спільну заяву вони мали подавати втрьох. Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позов, визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; та внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 1-5). Рух справи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2024 року відкрито провадження за позовною заявою в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі, залучено до участі у справі в якості третіх осіб: Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; відділ Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 28-30). У підготовчому судовому засіданні 26.11.2024 року позивач просив задовольнити позов, а відповідач підтвердила обставини, викладені в ньому, в повному обсязі і також просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі Представник третьої особи 2 О.Пілат, подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Відділу Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 42, 43). Представник третьої особи 1 - Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Г.Рибак подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не заперечувала проти заяви, та прийняти рішення згідного чинного законодавства. Одночасно зазначила, що відповідно до ч. 4 статті 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Але, відповідно до актового запису про народження дитини №46 від 10.09.2024 року, складеного відділом Центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області на [PERSON] , відомості про батька дитини зазначено відповідно до ст. 133 СК України, а значить, попередньо необхідно виключення відомостей про батька [PERSON] з актового запису про народження дитини, а потім подальше визнання батьківства (а.с. 34). В зв`язку з запереченнями ІІІ особи 1, сторони просили відкласти підготовче судове засідання для надання висновку генетичної експертизи на підтвердження батьківства позивача та уточнення позовних вимог. В підготовче судове засідання 12.02.2024 року учасники справи не з`явилися. Позивачем до матеріалів справи долучено висновок генетичної експертизи та додаткові письмові пояснення щодо позовних вимог. Крім того, позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у підготовчому засіданні без його участі та задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 62). Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, підтвердила факт батьківства позивача, та просила розглянути справу у підготовчому засіданні з урахуванням висновку генетичної експертизи (а.с. 63). Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.3, ч.4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. З`ясувавши позицію відповідача [PERSON] , яка визнала позовні вимоги в повному обсязі та підтвердила обставини, викладені в позовній заяви, враховуючи відсутність заперечень з боку третіх осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у підготовчому судовому засіданні. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, встановлені судом. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, додані до неї, заяви учасників, суд встановив наступне: Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 20.05.2011 року Ізюмським МВ ГУМВС України в Харківській області (а.с. 6). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2024/010864763 від 10.09.2024 року, Довідкою Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області №01-21/1554 від 25.09.2024 року (а.с. 9, 27). 04.07.2018 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №25 від 04.07.2018 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим 04.07.2018 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області (а.с. 10). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06.12.2023 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було розірвано. Рішення набрало законної сили 08.01.2024 року (а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.02.2024 року Відділом Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис про смерть №36 (а.с. 15). [INFO] у відповідачки народився син [PERSON] , батьками якого, згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №46 від 10.09.2024 року, записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 13). 12.09.2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №173 від 12.09.2024 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим 12.09.2024 року (а.с. 14). Згідно Висновку про біологічне батьківство №MGU1396 від 18.12.2024 року, грунтуючись на результатах, отриманих при аналізі нижчезазначених 23 генетичних систем (локусів), біологічне батьківство донора зразка маркованого " [PERSON] " щодо донора зразка маркованого " [PERSON] " не може бути виключено, оскільки у них виявлено збіг алелів по всім [NUMBER] інформативним локусам. Величина Комбінованого Індексу Батьківства (СРІ) 6 794 272 є продуктом величин Індексу Батьківства (РІ) по кожному проаналізованому локусу і свідчить про те, що отримані генетичні дані в 6 794 272 разів більш ймовірні, якщо донор зразка маркованого " [PERSON] ", а не випадково взятий чоловік тієї ж самої етнічної групи, є біологічним батьком донора зразка маркованого " [PERSON] ". Вважаючи апріорну ймовірність батьківства рівною 50%, ймовірність батьківства в цьому випадку становить 99.9999852817% (а. с. 57-58). Норми права, що підлягають застосуванню, та мотиви суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Згідно статті 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частин 2, 3 статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 Сімейного кодексу України, згідно якої, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Водночас, статтею 129 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 17.05.2007 року у справі "Jevremovic v. Serbia" зазначив, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини. Згідно частини 7 статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Конвенцією про права дитини передбачено, що дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування. Верховний Суд у своїй постанові від 07.07.2021 року по справі № 336/1357/16-ц, «беручи за основу римську максиму lurasanguinis nulloiure civilidirimi possunt (жодні встановлення цивільного права не можуть скасувати права, що випливають із кровної спорідненості), наголосив на праві дитини знати свого батька та можливості реалізувати спадкові права." Таким чином, визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав конкретної дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав цієї дитини. Визначення батьківства дитини є також підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема, у позивача - обов`язку з утримання дитини. Враховуючи, що дитина [PERSON] , [INFO] , народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між відповідачкою та [PERSON] , її батьком у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] . При цьому, позивач у позовній заяві стверджував, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] підтвердила ці обставини та визнала позов в повному обсязі. Висновком молекулярно-генетичної експертизи, доданого до матеріалів справи і дослідженого в судовому засіданні, підтверджується біологічне батьківство позивача [PERSON] щодо дитини з вірогідністю 99.9999852817% У Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у справі Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність батьківства позивача [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Таким чином, в зв`язку з визнанням батьківства позивача [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , належить внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, виключивши з нього відомості про батька [PERSON] , та видати нове свідоцтво, в якому змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові з " [PERSON] " на « [PERSON] » та зазначити в графі «батько дитини» - позивача [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує На підставі викладеного,

Outcome: approved