Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" звернулось до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 482629-КС-001 про надання кредиту від 08.12.2023 року у розмірі 86 591, 48 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.12.2023 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] був укладений договір № 482629-КС-001 про надання кредит, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію. Відповідно до якого Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти в сумі 16 000, 00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 86 591,48 грн. з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 20 962, 12 грн.; сума прострочених платежів по процентам - 64 579, 36 грн.; сума прострочених платежів за комісією - 1 050, 00 грн. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. 29 січня 2025 року представник відповідач Дробот Р.О. подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд в позовних вимогах ТОВ "Бізнес позика" відмовити в повному обсязі. В обгрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що заперечує проти вимог позивача, що стосуються про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 3 450, 00 згідно умов договору № 482629-КС-001 від 08.12.2023 року та додаткової угоди № 1 від 18.02.2024 року відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитом за надання кредиту. Та зазначає, що умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто встановлено фактичну плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність якої передбачена ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про споживче кредитування". Положення кредитного договору № 482629-КС-001 від 08.12.2023 року та додаткової угоди № 1 від 18.02.2024 року про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3 450, 00 грн. суперечать положенням ч. 1 ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про споживче кредитування" і є нікчемним з моменту укладення цього правочину. За таких обставин відповідач вважає, що позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 3 450, 00 грн., а відтак позовні вимоги ТОВ "Бізнес позика" про стягнення заборгованості за комісією з необгрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. 29.01.2025\~року представником\~позивача ТОВ\~"Бізнес\~позика"\~Виноградовим Ю.Е. подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому заперечує проти відзиву та просить суд задовольнити позовні вимоги ТОВ "Бізнес\~позика" у повному обсязі. В обгрунтування відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 482629-КС-001 позичальника [PERSON] на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 482629-КС-001 на загальну суму 19 799,08 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Вищезазначений розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі Відповідача за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів Відповідача. Відповідач у Відзиві на позовну заяву не поясняє чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий Позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з Відповідача лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору та норм цивільного кодексу України. всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені НЕ у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклав Відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за Кредитним договором. Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість за Кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за Кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі. При цьому, порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до умов Кредитного договору представник зазначає, що відповідно до п. 2.5. Кредитного договору комісія за надання Кредиту становить 2 400,00 грн. Згідно з п. 5 Додаткової угоди до Кредитного договору комісія за надання додаткових кредитних коштів становить 1 050,00 грн. Встановлення у Кредитному договору процентів які нараховуються на залишок заборгованості та комісії за надання кредиту у кредитному договоріза Кредитним договором, відповідає принципу свободи договору. Уклавши Кредитний договір Позичальник добровільно погодився з його умовами. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.12.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній\~заяві просив розглядати справу за його відсутності. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в відзиві на позовну заяву просив суд розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 08.12.2023 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", та відповідачем [PERSON] укладено договір № 482629-КС-001 про надання кредиту, що підтверджується: копією пропозиції (оферти) укласти договір № № 482629-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит.Електронна форма) від 08.12.2023 року, договором № 482629-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 08.12.2023 року, анкетою клієнта, паспортом споживчого кредиту. Згідно заяви відповідач підтвердив факт, що повністю проінформований про умови кредитування в ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА". За умовами укладеного кредитного договору та паспорту споживчого кредиту вбачається, що загальна сума кредиту становить 16 000, 00 грн., строк кредитування 24 тижнів, процентна ставка фіксована. Відповідно довідки про стан заборгованості [PERSON] за договором № 482629-КС-001 про надання кредиту від 08.12.2023 року, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26.11.2024 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 86 591, 48 грн., з яких: 20 962, 12 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 64 579, 36 грн. - сума прострочених платежів по процентам; 1 050, 00 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] 08.12.2023 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 16 000, 00 грн. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого позивач нарахував відповідачу заборгованість за кредитом станом на 26.11.2024 року за договором № 482629-КС-001 про\~надання кредиту від 08.12.2023 в розмірі 20 962, 12 грн. Відповідно до умов Договору відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, сплачуючи крім цього відсотки за користування коштами, в зв`язку з порушенням відповідачем умов договору позивачем нараховано 64 579, 36 грн. - заборгованість по процентам та 1 050, 00 грн. - заборгованість комісії. Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором № 482629-КС-001 про\~надання кредиту від 08.12.2023 суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними (речення перше частини першої статті 21 ЗУ Про захист прав споживачів у редакції, чинній до 13 січня 2006 року). Суд на підставі приписів статті 55 ЗУ Про банки та банківську діяльність, частини першої статті 21 ЗУ Про захист прав споживачів у редакції, чинній до 13 січня 2006 року, пункту 6 частини першої статті 3 та частини третьої статті 509 ЦК України може визнати недійсною умову про плату (комісію) за управління кредитом (обслуговування його), інші подібні платежі, встановлені у договорі про надання споживчого кредиту, укладеному до 13 січня 2006 року (пункти 98 та 99 Постанови у справі № 363/1834/17). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні стягнення комісії за користування кредитним договором, у зв`язку з тим, що така вимога є нікчемною. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення\~заборгованості з\~ [PERSON] на користь ТОВ "Бізнес позика" підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial