Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

20 березня 2024 року [PERSON] , який діяв через свого представника адвоката Дмітрішину О.В., звернувся із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, в якій просить звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , за період з січня 2023 року по січень 2024 року, за виконавчим провадженням № 73455812 в сумі 177 269,42 грн. Свою позицію мотивує тим, що з 21 січня 2021 року і по теперішній час між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Позивач та відповідач до початку березня 2024 року проживали однією родиною, вели спільне господарство. 13 березня 2024 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка з народження і по теперішній час знаходиться на утриманні батька, тому як мати знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягненням нею трирічного віку. Мати дитини теж знаходиться на повному утриманні позивача. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі № 486/1482/22 стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року і до повноліття. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області справа №486/1483/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 квітня 2022 року і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто до [INFO] . На підставі заяв [PERSON] від 27 листопада 2023 року було відкрито виконавче провадження № 73455812 з виконання судового наказу № 486/1482/22, виданого 17 січня 2023 року та виконавче провадження № 73455586 з виконання виконавчого листа № 486/1483/22, виданого 22 травня 2023 року. В своєму позові про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, відповідач зазначила, що дитина проживає з нею, чим ввела суд в оману. З народження дитини і до початку березня 2024 року, позивач та відповідач проживали разом. Разом виховують дитину. Дитина та відповідач знаходилися на повному утриманні позивача. На час винесення судом вищезазначених рішень та до 08 березня 2024 року, вони з відповідачем проживали в одній квартирі, яка належить батькам позивача, та знаходилися на повному утриманні позивача, вели спільне господарство, їздили на відпочинок родиною разом, купували продукти, одяг, позивач сплачував комунальні послуги, дитині купувались іграшки, речі, та все необхідне для всебічного розвитку дитини відповідного віку. Дружина також була забезпечена всім необхідним. Позивач не відмовляє ні дитині, ні дружині ні в чому. Відповідач приховала від нього факт звернення до суду 20 грудня 2022 року з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дочки, та утримання її до досягнення дитиною трирічного віку, незважаючи на гарні стосунки в родині, проживання родини разом та повне утримання дружини та дочки. Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області щодо стягнення аліментів на утримання доньки набрало законної сили 02 січня 2023 року, заочне рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області щодо стягнення аліментів на утримання відповідача набрало законної сили 12 травня 2023 року, але відповідач не звернулася до відділу ДВС про стягнення аліментів відразу, тобто вона не потребувала матеріального забезпечення, та штучно створювала заборгованість зі сплати аліментів. Йому стало відомо про існування рішень Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, лише після відкриття виконавчих проваджень, тобто наприкінці 2023 року. Станом на 20 лютого 2024 року, сукупна заборгованість по виконавчим провадженням зі сплати аліментів становить 354 538, 84 грн. Весь цей час він повністю забезпечував свою родину та продовжує забезпечувати і на теперішній час. Саме звернення відповідача з заявою про стягнення аліментів до відділу ДВС, не відразу після набрання вищезазначеними рішеннями законної сили, а лише 27 листопада 2023 року, на його думку, свідчить про те, що відповідача все влаштовувало, їй вистачало коштів, які позивач витрачав на забезпечення відповідача та дочки. Також такі дії відповідача підтверджують штучне створення заборгованості в своїх інтересах, і жодним чином не свідчать про те, що позивач не утримував/недостатньо утримував свою родину. В період з липня 2022 року по вересень 2023 року, позивач з родиною два рази відпочивали по путівкам отриманим на себе та членів сім`ї в ППО ВП ПАЕС. Позивач, крім готівки, перерахував на рахунок відповідача кошти на власні потреби як відповідача так і дитини, не враховуючи відпочинку, навчання в автошколі, придбання продуктів харчування, купування всього потрібного для дочки, оплати комунальних послуг та короткотривалих поїздок по Україні, в період з 07 грудня 2022 року до 29 січня 2024 року в розмірі 123 945 грн. Виконання свого зобов`язання в добровільному порядку не може бути підставою для повторного стягнення грошей на рахунок органу державної виконавчої служби. 05 червня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що позивач добре був обізнаний про хід судового процесу. Аліментні зобов`язання покладені на позивача судовим рішенням, про існування якого він достовірно обізнаний, та яке підлягає виконанню у тому числі і в добровільному порядку, а тому невиконання позивачем свого обов`язку по оплаті аліментів у строки та у розмірах визначених судом «випадково» ще й можуть стати простроченням такої сплати. До того ж [PERSON] позивачу нагадувала про існування судових рішень по справам 486/1483/22 та 486/1482/22 ще у червні 2023 року. За вищевказаними справами відкрито виконавчі провадження №73455812 з виконання судового наказу № 486/1482/22 та №73455586 з виконання виконавчого листа по справі № 486/1483/22. Позивачем не доведено той факт, що вищевказані перекази коштів є добровільним переведенням аліментів на користь відповідача, оскільки не містять призначення платежу через, що не можуть ідентифікуватись як сплачені в порядку добровільного виконання рішень суду. Вказує на неможливість гармонійних відносин з позивачем в силу наявності адміністративних справ з приводу вчинення сімейного насилля в сім`ї. Більшість перерахованих коштів були витрачені ж на самого позивача та його потреби від їжі до одягу. Відповідач вимушено проживає у квартирі, оскільки їй нікуди йти з малям. Позивачем не надано жодних доказів щодо зміни стану свого здоров`я. Також при цьому, ані позивачем, ані його представником не наведено інших обставин, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Вважає, що вказана сума позивачем у розмірі 177269,42 грн за виконавчим провадженням №73455812 є не доведеною для звільнення [PERSON] від заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку. 12 червня 2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що на момент звернення до суду з позовом відповідач по справі частково вивезла речі з квартири і повідомила позивача про намір змінити місце проживання, саме тому в позовній заяві зазначено, що проживали разом до початку березня 2024 року. Але відповідач з квартири не виїхала і до теперішнього часу проживає з позивачем в одній квартирі, чим провокує постійні сварки. Мати позивача по справі неодноразово пропонувала [PERSON] , за для припинення сварок, винайняти квартиру, яку мати буде допомагати оплачувати, але відповідач відмовляється. [PERSON] жодного разу не отримував судових повісток. Можливо, користуючись тим, що вони проживали, і досі проживають за однією адресою, дані листи [PERSON] отримувала особисто і не передавала їх [PERSON] , саме тому він і не знав про розгляд справи судом, і не надавав до суду жодних клопотань. Про дійсне існування даних рішень суду позива дізнався після відкриття виконавчого провадження. Платіжні інструкції надані до суду дійсно не містять призначення платежу «аліменти», саме тому, що позивач не знав про існування судових рішень і не мав поняття про той факт, що він має сплачувати аліменти, він перераховував кошти своїй дружині добровільно, на її потреби, та повністю утримував свою родину фінансово. Стосовно наявності адміністративних справ, то дійсно вони є, і позивач та його представник знають про їх існування, але адміністративні справи з`явилися починаючи з 18 січня 2024 року після того, як позивач дізнався про існування рішень суду щодо стягнення аліментів, тобто до цього часу жодних проявів домашнього насилля в родині не відбувалося. Відсутність інформації, щодо наявності рішень суду про стягнення аліментів, є вагомою обставиною, що має істотне значення. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що з грудня 2020 року на картку відповідача переводив їй гроші, судові повістки про виклик до суду у справі про стягнення з нього аліментів не отримував, тому не знав про існування позову. Він працює на ВП «ПАЕС» з 2010 року. Вони з відповідачем живуть в одній квартирі, їздили разом на відпочинок. [PERSON] сповідомила його про існування рішення суду вже після того, як було рішення суду і було направлено нею на виконання. Восени вони сім`єю відпочивали в санаторії. 28 листопада 2023 року відповідач звернулася до ДВС про стягнення аліментів з 20 грудня 2022 року. В цей час вони проживали разом, спільно відпочивали, він зробив [PERSON] подарунок - права на авто, дарував золото. В той час, коли він купував автомобіль відповідачу, він пішов у банк, однак йому було відмовлено, оскільки з`ясувалось, що у нього є заборгованість зі сплати аліментів. Позивач відмовився від представництва його інтересів адвокатом Дмітрішіною О.В. В судовому засіданні відповідач в режимі відеоконференції позов не визнала та пояснила, що позивач не забезпечував дитину. Дійсно, були переводи коштів від позивача на її рахунок, однак в призначенні платежу не було вказано, що це аліменти. Вона не зверталась до відділу ДВС для виконання рішення про стягнення аліментів на утримання дочки, оскільки позивач азав, що виправиться. Перераховані позивачем кошти на її рахунок не є аліментами, а призначені для їжі та купівлі одягу. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачем не наведені обставини, передбачені ст. 197 СК України для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника. Вислухавши позивача, відповідача, її представника, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 21\~січня 2021\~року [PERSON] \~та [PERSON] \~зареєстрували шлюб\~у Вознесенському\~міськрайонному відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),\~актовий запис\~№ 16. Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно /а.с. 4/. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 3/. Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі №486/1482/22 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року і до повноліття /а.с. 103, 101/. Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі №486/1483/22 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 квітня 2022 року і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто до [INFO] /а.с. 100, 107/, що сторонами не заперечується. 28 листопада 2023 року було відкрито виконавче провадження № 73455812 з виконання судового наказу № 486/1482/22 виданого 17 січня 2023 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року і до повноліття /а.с. 5/. Згідно копії довідки № 461 від 16 січня 2024 року /а.с. 105/ [PERSON] працює на ВП ПАЕС та з липня 2023 року по грудень 2023 року йому нараховано заробітну плату - 473860,86 грн, з них утримання з зарплати - 97141,47 грн. З довідок № 3215 від 25 листопада 2024 року та № 3546 від 26 грудня 2024 року /а.с. 183, 192/ вбачається, що з січня 2023 року по грудень 2023 року [PERSON] нараховано заробітну плату у розмірі 916035,09 грн, утримано 187493,61 грн. Згідно довідки № 3167 від 18 листопада 2024 року /а.с. 160/ з травня 2024 року по жовтень 2024 року [PERSON] нараховано заробітну плату у розмірі 561822,23 грн, утримано 424427,01 грн. Відповідно до звітів про здійснені відрахування та виплати /а.с. 179, 181/ за виконавчим провадженням № 73455812 з 01 березня 2024 року по 31 жовтня 2024 року з [PERSON] утримані сума 155887,75 грн та 49571,11 грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20 липня 2024 року розмір заборгованості по аліментним платежам [PERSON] за період з січня 2023 року по січень 2024 року складає 172184,17 грн. /а.с. 6/. 29 лютого 2024 року головою правління ОСББ «Набережна енергетиків 21» в присутності свідків-сусідів складено акт про встановлення факту проживання особи без реєстрації, згідно якого [PERSON] фактично проживала за адресою: [ADDRESS] /а.с. 10/. Зазначене підтверджується і довідкою про фактичне місце проживання особи без реєстрації /а.с. 11/. До позовної заяви долучені показання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 28 лютого 2024 року /а.с. 12, 13, 14, 15/ про проживання [PERSON] та [PERSON] по теперішній час, та те, що позивач матеріально забезпечував сім`ю, а також довідка первинної профспілкової організації ВП «ПАЕС» від 29 лютого 2024 року про отримання позивачем путівок для себе та членів сім`ї (дружина [PERSON] ). з період з 19 липня 2022 року по 06 серпня 2022 року, а також з 26 серпня 2023 року по 07 вересня 2023 року. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з частиною другою статті 197\~СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Вказана позиція міститься в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2020 року у справі № 523/1374/18. Як на підставу своїх вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач посилався на те, що проживав у шлюбі із одержувачем аліментів, не знав про існування заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відповідач приховала від нього факт звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, незважаючи на гарні стосунки в родині, та утримання дружини і дитини. Надані позивачем копії квитанцій про переведення [PERSON] коштів на рахунок [NUMBER] хх [NUMBER] за період з грудня 2022 року по травень 2023 року, а також платіжні інструкції за період з травня 2023 року по січень 2024 року, не містять прізвища отримувача та призначення платежу, тому не можуть бути прийняті судом до уваги. До того ж, проживання з відповідачем однією сім`єю та необізнаність позивача про стягнення з нього аліментів на утримання дочки не може бути підставою невиконання обов`язку щодо утримання дитини і, як наслідок, для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Додані позивачем до позовної заяви письмові пояснення свідків, суд не приймає до уваги, оскільки дані свідки допитані в судовому засіданні не були, позивачем не заявлялось клопотання про їх виклик та допит в судовому засіданні. Оскільки позивачем не надано суду доказів тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення, на думку суду, відсутні підстави для звільнення останнього від сплати заборгованості за аліментами, тому позов задоволенню не підлягає. Згідно з п. 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК\~України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed