Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500.00 грн. Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення просив здійснювати без виклику сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені. Дослідивши заяву та долучені до неї документи, матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»\~заборгованість за кредитним договором №37923 від 30.06.2021 року у сумі 3250 грн. 00 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2 000,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 950,00 грн. 00 коп.; комісії в розмірі 300грн. Стягнуто з [PERSON] на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»\~судовий збір у сумі 658 грн. 65 коп. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги від 29.12.2023 року, Акт про отримання правничої допомоги від 13.12.2024 року, платіжну інструкцію про оплату правничої допомоги від 13.12.2024 року № 33933, рахунок від 13.12.2024р. на суму 10500.00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, враховуючи складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає достатнім та співмірним розміром стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 1000.00 гривень.

Outcome: partial