Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі - управління) звернулося до суду із заявою про розкриття публічним акціонерним товариством «Першим Українським Міжнародним Банком» (далі - ПАТ «Першим Українським Міжнародним Банком») інформації, яка містить банківську таємницю, щодо фізичної особи [PERSON] . Заявник зазначав, що до управління надійшла інформація про те, що [PERSON] припинив підприємницьку діяльність, що відповідно до п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. На підставі наказу управління від 07.04.2023 року № 428-п та направлення від 12.04.2023 з 12.04.2023 повинна розпочатись документальна позапланова виїзна перевірка [PERSON] . Представниками заявника здійснено вихід за податковою адресою платника, однак [PERSON] за вказаною адресою не виявлено. Заявником надсилалися запити щодо встановлення місцезнаходження платника податків. Посилаючись на те, що неможливо розпочати проведення документальної позапланової виїзної перевірки, з метою здійснення контролю за додержанням податкового, валютного та іншого законодавства, виникла необхідність у розкритті банківської таємниці про обсяг та обіг коштів з зазначенням контрагентів по розрахунковим рахункам підприємця. Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив розкрити інформацію, що становить банківську таємницю відносно ППФО [PERSON] , а саме: про обсяг та рух коштів по розрахунковому рахунку № [NUMBER] з дати відкриття рахунку 02.08.2019 по 30.09.2021 в розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування, кодів ЄДРПОУ. У судове засідання представник заявника, представник банку та ППФО [PERSON]., не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності вказаних учасників справи, оскільки їх неявка відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Суд, вивчивши заяву, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею (ч. 1 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність) (далі - Закон № 2121-III). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону № 2121-III інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду. Перелік інформації, яка відноситься до банківської таємниці, визначений ч. 2 ст. 60 Закону № 2121-ІІІ. Обґрунтовуючи заяву, управління посилалося на те, що до управління надійшли відомості про припинення підприємницької діяльності ППФО [PERSON] , що є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. Відповідно до підпункту 20.1.5. пункту 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від Національного банку України, банків, інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей довідки у порядку та на підставах, визначених цим Кодексом, з урахуванням законів, що визначають порядок розкриття зазначеними особами інформації, що містить банківську таємницю, таємницю надавача платіжних послуг, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів/електронних грошей на рахунках у банку/небанківському надавачу платіжних послуг, електронних гаманцях, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Разом з тим, розкриття такої інформації можливе лише в разі неможливості отримання необхідної інформації в ході проведення відповідної перевірки. Порядок проведення перевірок визначений главою 8 Податкового кодексу України. Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Абзацом 5 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Відповідно до підпункту 78.1.7. пункту 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, а саме: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови від 30 вересня 2011 року N 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» (далі - постанова) згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо. Згідно роз`яснень у п. 13 постанови саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПКУ податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПКУ. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці. Пунктами 78.4, 78.5, 78.6 ст. 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Абзацами 1-5 пункту 81.1. статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82цього Кодексу. Абзацами 1,2 п. 82.2 ПК України передбачено, що тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів. Установлено, що на підставі наказу управління від 07.04.2023 № 428 п та направлення від 12.04.2023 № 694 повинна розпочатись документальна позапланова виїзна перевірка ППФО [PERSON] . Разом з тим, доказів того, що ППФО [PERSON] був ознайомлений з зазначеними наказом і направленням заявником суду не надано. Таким чином, вимоги закону щодо ознайомлення ППФО [PERSON] з наказом, заявником виконані не були. Крім того, відсутні докази про вручення ППФО [PERSON] письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки. Таким чином, управлінням не було дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку проведення документальної позапланової виїзної перевірки. До того ж, у заяві управління просить розкрити інформацію щодо контрагентів ППФО [PERSON] однак, у порушення вимог чинного законодавства мети використання зазначеної інформації у заяві не зазначено. Відповідно до ч. 2 ст. 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви. Оскільки розкриття банківської таємниці як правомірна правова дія може відбуватися виключно на підставах та у порядку, передбаченими законом, заявником не надано суду доказів того, що були виконані вимоги ст .ст. 79, 81 ПК України, а тому правових підстав для задоволення заяви немає.

Outcome: dismissed