Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Чернівці звернулася позивач [PERSON] з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що [PERSON] [INFO] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є дочкою [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.01.1953 року по день смерті [PERSON] в 2005 році. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина щодо належного їм майна, про що заведені спадкові справи до майна померлих №32/2024 ( [PERSON] ) та №25/2022 ( [PERSON] ), які перебувають в провадженні приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Довганюк А.К. Позивач вказує, що в силу положень ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцями на час відкриття спадщини за кожним з них та не заявляла про відмову від спадщини. Інших осіб, що прийняли спадщину за [PERSON] та [PERSON] , немає. До складу спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта будинок садибного типу на [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ.А загальною площею 57,90 кв.м, в тому числі житлова площа 30,0 кв.м, літньої кухні літ.Б, сараю літ.В, вбиральні літ.Г, огорож №1-4, криниці №5, що споруджені в 1967-1978 роках. Позивач не в змозі оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Постановами нотаріуса від 15.07.2022 р. та від 17.10.2024 р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім?я спадкодавців та роз?яснено про необхідність звернення до суду із відповідним позовом. Відповідно, відсутньою є державна реєстрація на спадковий об?єкт нерухомого майна. За життя батьками позивача [PERSON] та [PERSON] був збудований житловий будинок за вказаною адресою. Будівництво розпочате на підставі (рос.мовою оригіналу) «Договор о предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на праве личной собственности, с числом комнат от одной до пяти включительно» від 15.12.1958 року та завершене в 1979 році. Відповідно до акту приймання індивідуального домоволодіння від 22.01.1979 року житловий будинок на [ADDRESS] прийнято в експлуатацію. Зазначений акт затверджено рішенням Чернівецького міськвиконкому від 20.02.1979 р. №120/4. В серпні 1979 року рішенням виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів Чернівецької області від 17.08.1979 р. №371/18 узаконене самовільне будівництво літньої кухні літ.Б у складі зазначеного домоволодіння. [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності на житловий будинок за вказаною адресою. Нотаріально посвідчений договір від 15.12.1958 року та затверджений рішенням Чернівецького міськвиконкому від 20.02.1979 р. №120/4 акт приймання індивідуального житлового будинку від 22.01.1979 року відносився до одного з видів правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилась реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Крім цього, п.9 вказаного Договору від 15.12.1958 року визначав, що збудовані на ділянці будівлі стають особистою власністю забудовника після оформлення акту приймальної комісії. Проте, зазначеної реєстрації будинку (домоволодіння) в БТІ з невідомих причин проведено не було. Таким чином, [PERSON] , уклавши договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, отримавши для цієї цілі земельну ділянку та збудувавши на ній житловий будинок з надвірними будівлями, який в подальшому ввів в експлуатацію за відповідним актом, затвердженим виконкомом міської ради, а також узаконивши самовільно збудовану надвірну будівлю, - на законних підставах став власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] . В подальшому сім?я [PERSON] безперервно володіла та користувалась збудованим будинком, якнайраніше з 1959 року по день смерті кожного з них. Позивач також зазначає, що правовстановлюючі документи (договір від 15.12.1958 р. та акт приймання індивідуального домоволодіння від 22.01.1979 р.) спадкодавця [PERSON] містять запис (рос.мовою) власного імені забудовника як « [PERSON] », що не співпадає з власним ім?ям спадкодавця « [PERSON] », що вказано в свідоцтві про смерть [NUMBER] . Позивач вважає, що запис власного імені забудовника в зазначених документах є помилковим, а забудовником була одна і та ж особа [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що правовстановлюючі документи (договір від 15.12.1958 р. та акт приймання індивідуального домоволодіння від 22.01.1979 р.) належать спадкодавцю [PERSON] [INFO] . На підставі вищевикладеного просить суд визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на спадкове майно, що належало її батьку [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: будинок садибного типу на 1-му [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку літ.А загальною площею 57,90 кв.м, в тому числі житлова площа 30,0 кв.м, літньої кухні літ.Б, сараю літ.В, вбиральні літ. Г, огорож №1-4, криниці №5. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Від представника позивача 13.01.2025 року надійшла заява про те, що не заперечує щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Представник відповідача спрямувала до суду заяву, в якій зазначила, що інтереси міської ради в даній справі не зачипаються, просила суд провести підготовче судове засідання у її відсутність, проти призначення справи по суті не заперечувала. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, однак його представник адвокат Федоренко К.М. надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у їх відсутність та зазначив, що підтримує доводи позовної заяви. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, судом встановлено такі фактичні обставини справи. [PERSON] у віці 74 років помер [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] народилася [INFO] . Батьком записаний [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 9). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі заведені спадкові справи до майна померлих №32/2024 ( [PERSON] ) та №25/2022 ( [PERSON] ), які перебувають в провадженні приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Довганюк А.К. (а.с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00000266632 від 18 березня 2009 року відомості про дружину: прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] , ім`я та по батькові [PERSON] (а.с. 10). Позивачами [PERSON] та [PERSON] був збудований житловий будинок на [ADDRESS] . Будівництво розпочате на підставі договору (рос.мовою оригіналу) «Договор о предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на праве личной собственности, с числом комнат от одной до пяти включительно» від 15.12.1958 року та завершене в 1979 році. Відповідно до акту приймання індивідуального домоволодіння від 22.01.1979 року житловий будинок на [ADDRESS] прийнято в експлуатацію. Зазначений акт затверджено рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської Ради народних депутатів від 20.02.1979 р. №120/4. В серпні 1979 року рішенням виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів Чернівецької області від 17.08.1979 р. №371/18 узаконене самовільне будівництво літньої кухні літ.Б у складі зазначеного домоволодіння (а.с. 12-16). Постановами нотаріуса від 15.07.2022 р. та від 17.10.2024 р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім?я спадкодавців, що підтверджують реєстрацію права власності на цей будинок, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії, і що вчинення таких нотаріальних дій без цих документів суперечить законодавству України (а.с. 25-26). Розглянувши матеріали, долучені до позовної заяви, наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК України). Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.\~1218,\~1220,\~1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею\~1261 ЦК України\~передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3\~статті 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.ст.\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу у шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Розглянувши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що представником позивача при зверненні з цим позовом до суду не було надано суду достатніх доказів, що підтверджують всі істотні обставини справи, зокрема не надано доказів наявності або відсутності інших спадкоємців, не подано копії спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця, що позбавляє суд можливості перевірити коло спадкоємців після її смерті, а відповідно перевірити правильність визначення стороною позивача складу учасників цієї справи. Водночас, суд зауважує, що будь-яких клопотань про витребування копії спадкової справи у порядку та на підставах, визначених ст.ст. 83, 84 ЦПК України, а ні позивачем, а ні його представником подано не було, а відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів не є обов`язком суду. Крім того в позовній заяві позивачем зазначено, що додатковими обставинами, які підлягають встановленню в позовному провадженні є те, що правовстановлюючі документи (договір від 15.12.1958 р. та акт приймання індивідуального домоволодіння від 22.01.1979 р.) спадкодавця [PERSON] містять запис власного імені забудовника як « [PERSON] », що не співпадає з власним ім?ям спадкодавця « [PERSON] », що вказано в свідоцтві про смерть [NUMBER] . Однак позивачем не зазначено дану вимогу про встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю [PERSON] в прохальній частині позовної заяви. Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Оскільки у даній справі позивачем не надано належних та достатніх доказів, що підтверджують всі істотні обставини справи, не надано доказів належності правовстановлюючих документів спадкодавцю [PERSON] суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed