Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вказаним позовом звернулася позивач та просила суд скасувати арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження №253239, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 26 лютого 2013 року ВДВС Миронівського РУЮ, дата та час державної реєстрації 01 березня 2013 року. Свій позов обґрунтовувала тим, що 26 лютого 2013 року ВДВС Миронівського РУЮ в межах виконавчого провадження № 36735005 було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] . Це виконавче провадження закрито, проте арешт з нерухомого майна не знято. [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач. Арешт майна перешкоджає позивачу реалізувати її права на нерухоме майно спадкодавця. Відповідача Миронівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та АТ «ПРИВАТБАНК» будучи належним чином повідомлені про наявність цієї справи, своїх заперечень щодо її розгляду в порядку спрощеного провадження не надали, відзиву не надіслали. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач [PERSON] , яка 16 вересня 2024 року прийняла його спадщину. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України \~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] був власником житлового домогосподарства, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного виконавця ВДВС Миронівського РУЮ від 26 лютого 2013 року по виконавчому провадженню №36735005 було накладено арешт на нерухоме майно померлого [PERSON] , у зв`язку із чим позивач як його спадкоємець обмежений в реалізації своїх спадкових прав. Із листа начальника Миронівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області від 04 жовтня 2024 року № 43077 вбачається, що виконавче провадження №36735005, за яким було накладено арешт на нерухоме майно знищено, у зв`язку із закінченням термінів його зберігання (а.с. 13). Перевіркою відомостей, які містяться в автоматизованій системі виконавчих проваджень, не встановлено наявність виконавчого провадження №36735005. Таким чином, судом встановлено, що станом на час розгляду справи відсутнє виконавче провадження №36735005, у межах якого 26 лютого 2013 року державним виконавцем ВДВС Миронівського РУЮ було накладено арешт на нерухоме майно спадкодавця позивача. Крім того судом встановлено, що [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників відсутній (а.с. 31). Із листа ВДВС у місті Луцьк ЗМУМЮ від 07 жовтня 2024 року №240273 також вбачається, що в межах виконавчого провадження № 44332014, відкритого в зв`язку із виконанням виконавчого листа Миронівського районного суду Київської області про стягнення із спадкодавця на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з42\~073 гривень 68 копійок заборгованості арешт на нерухоме майно не накладався (а.с. 12). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захистом свого права є припинення дії, яка порушує право. Згідно п. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з ч. 1 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3,\~45\~ЦПК). Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Аналізуючи обставини справи щодо арешту майна спадкодавця, суд приходить до висновку, що виконавче провадження №36735005 було припинено шляхом його закінчення, в зв`язку із чим виконавча справа була знищена за закінченням строків зберігання, при цьому у відповідності до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Таким чином, за нормою ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна, зокрема і домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , накладений державним виконавцем ВДВС Миронівського РУЮ (код ЄДРПОУ: 34970119) постановою від 26 лютого 2013 року по виконавчому провадженню №36735005, підлягає скасуванню в зв`язку із закінченням 27 травня 2014 року на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв до 05.01.2017) виконавчого провадження №36735005.

Outcome: approved