Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов позов [PERSON] до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про стягнення 3% річних, інфляційних збитків за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду, яке набрало законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він з 2005 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. 12 травня 2022 року Полтавським окружним адміністративним судом у справі №440/2093/22 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до ГУПФУ прийнято рішення про задоволення позовних вимог. Визнано протиправним дії ГУПФУ щодо відмови [PERSON] у перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру пенсії з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №772/4.3/8-21 від 28 вересня 2021 року про грошове забезпечення [PERSON] станом на 05 березня 2019 року. Зобов`язано ГУПФУ провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 квітня 2019 року у розмірі 85 відсотків від суми грошового забезпечення на підставі довідки Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №772/4.3/8-21 від 28 вересня 2021 року про грошове забезпечення [PERSON] станом на 05 березня 2019 року, з урахування раніше виплачених сум. Дане Рішення суду 14.06.2022 року набрало законної сили. На виконання вказаного Рішення суду ГУПФУ проведено перерахунок пенсії, сума доплати (заборгованості) пенсії за період з 01.04.2019 по 31.06.2022 у розмірі 120 347,82 грн. (сто двадцять тисяч триста сорок сім гривень 82 копійки), однак зазначена сума на картковий (пенсійний) рахунок відкритий в установі банку виплачена не була. У зв`язку із невиконанням вказаного Рішення суду, він звертався до суду з заявами від 10.11.2022 року, від 22.12.2022 року, від 06.01.2023 року, від 02.03.2023 року, від 15.03.2023 року, від 21.05.2023 року, від 08.06.2023 року, від 21.08.2023 року, від 15.09.2023 року, від 15.01.2024 року, але Рішення суду залишилося не виконаним в повному обсязі. Через тривале невиконання Рішення суду по справі 440/2093/22, що складає більше 25 місяць, ніяких грошових коштів на його картковий рахунок, відкритий в установі банку для отримання пенсій, не надходило , він вважає порушеним його право та охоронювані законом інтереси, а тому вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення 3% річних, інфляційних збитків за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь [PERSON] 3% річних у сумі 18 766,64 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят шість гривень 64 копійки), інфляційні втрати у розмірі 71 206,95 грн. (сімдесят одна тисяча двісті шість гривень 95 копійок), а всього 89973,59 гривень. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 червня 2024 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов, та зазначила, що починаючи з II півріччя 2021 року по ІІІ квартал ІІ півріччя 2022 року Кабінетом Міністрів України не приймалася постанова про затвердження бюджету Пенсійного фонду України, але розроблялися та затверджувалися тимчасові розписи доходів і видатків Головного управління або відповідні зміни до них, лише 14.10.2022, у IV кварталі ІІ півріччя 2022 року, постановою Кабінету Міністрів України № 1167 затверджено бюджет Пенсійного фонду України. Також на І та ІІ квартали 2023 року розроблено, та затверджено тимчасовий розпис доходів і видатків Головного управління, проте коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду не було передбачено. Окрім того, на І, II та І квартали 2024 року затверджено тимчасовий розпис доходів і видатків Головного управління, втім коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду також не передбачається. Вказувала, що виплати пенсій здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених Головне управління не має. Крім того, зазначила, що між [PERSON] та Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відсутні цивільні правовідносини, адже спірні правовідносини щодо виплати позивачу заборгованості за рішенням суду регулюються зокрема спеціальним законодавством. Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши надані належні та допустимі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі №440/2093/22 за позовом [PERSON] до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено у повному обсязі, визнано протиправним дії ГУПФУ щодо відмови [PERSON] у перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру пенсії з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №772/4.3/8-21 від 28 вересня 2021 року про грошове забезпечення [PERSON] станом на 05 березня 2019 року та зобов`язано ГУПФУ провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 квітня 2019 року у розмірі 85 відсотків від суми грошового забезпечення на підставі довідки Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 772/4.3/8-21 від 28 вересня 2021 року про грошове забезпечення [PERSON] станом на 05 березня 2019 року, з урахування раніше виплачених сум. Вказане Рішення суду 14.06.2022 року набрало законної сили. З метою забезпечення виконання вказаного рішення суду, [PERSON] неодноразово звертався до Полтавського окружного адміністративного суду із заявами та клопотаннями, спрямованими на спонукання ГУ ПФУ у Полтавській області до виконання вказаного Рішення суду. Суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази невиконання відповідачем - Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Полтавській області Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року і вказане не заперечувалось відповідачем. Обґрунтовуючи невиконання рішення суду, відповідач посилається на відсутність відповідного фінансування у визначений бюджетний період. Суд критично ставиться до зазначених доводів, адже саме на відповідача покладено обов`язок виконання рішення суду. На переконання суду, виконання судового рішення передбачає не тільки, зокрема, здійснення дій, обов`язок вчинення яких покладено на конкретного учасника справи, а і безумовне прагнення до виконання таких дій. Таке прагнення, на думку суду, полягає у забезпеченні, у разі необхідності, усіх без виключення умов для здійснення дій, обов`язок вчинення яких покладено на особу судовим рішенням. У даному випадку таким забезпеченням умов для виконання рішення суду є відповідна реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення. Так, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, що затверджене Постановою КМУ від 23 липня 2014 року №280, до завдань Пенсійного фонду України відноситься призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці; забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Водночас, до завдань ПФУ належить і внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань, що передує вирішенню питання про щорічну виплату пенсій та, відповідно, інших видів грошового забезпечення, у тому числі щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Тобто, суд вважає, що у разі покладення на ПФУ чи його територіальні підрозділи обов`язку рішенням суду щодо здійснення дій по виплати грошового забезпечення, дії, які слід вчинити ПФУ чи його територіальному органу не обмежуються виключно здійсненням дій, передбачених рішенням суду, оскільки у випадку відсутності відповідного бюджетного фінансування ПФУ зобов`язаний також вчинити дії щодо формування відповідної державної політики з метою виконання судових рішень, якими було встановлено порушення в діяльності ПФУ. Проте, у даному випадку, відповідачем лише констатовано факт відсутності фінансування, однак не наведено жодних доводів, що свідчили б про забезпечення ним умов для виконання рішення суду, не надано доказів, що вказували б на активну позицію відповідача щодо реалізації відповідної державної політики, з яких суд міг би встановити ефективність дій відповідача, спрямованих на виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що грошове зобов`язання за Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/2093/22 від 12 травня 2022 року відповідачем у справі станом на дату звернення позивача до суду із позовом не виконане, тому, до виниклих правовідносин підлягає застосування ч.2 ст.625 ЦК України. Позивачем надано розрахунки інфляційних збитків та 3% річних, за період з 01.04.2019 року дати початку перерахунку пенсії, відповідно до вказаного Рішення суду, та до 14.06.2024 року дати звернення позивача до суду із даним позовом, згідно яких, сума 3% річних складає 18\~766,64 грн., інфляційних нарахувань складає 71\~206,95 грн., а всього 89\~973,59 гривень. Суд вважає, що вказаний розрахунок не в повній мірі обґрунтований, оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення 3% річних, інфляційних збитків за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду, яке набрало законної сили. Враховуючи, що Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі №440/2093/22 набрало законної сили 14.06.2022 року, то суд дійшов висновку, що обов`язок відповідача виник саме з цієї дати з 14 червня 2022 року, тому розрахунок позивача потребує корегування. Так, кількість прострочених днів, пов`язаних з невиконанням Рішення суду дорівнює 732: за період часу з 14.06.2022 року по 31.12.2022 року 201 день, з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року 365 днів, з 01.01.2024 року по 14.06.2024 року 166 днів. Сума заборгованості 120 347,82 гривні, відповідно сума 3% річних дорівнює 7 236,16 гривень. Сукупний індекс інфляції за період часу з 14.06.2022 року по 14.06.2024 року дорівнює 119,179 відсотків, виходячи з суми заборгованості 120 347,82 гривні, розмір відшкодування становить 23 081,09 гривень. Таким чином загальний розмір, що підлягає відшкодуванню дорівнює 30\~317,25 гривень. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, зменшивши розмір відшкодування з 89 973,59 гривень до 30\~317,25 гривень. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь держави суму судового збору у розмірі 408,12 гривень. На підставі ст.625 ЦК України, ст.ст.\~2,\~4,\~76,\~81,\~82, 89,\~141, 263-265,268 ЦПК України, суд

Outcome: partial