Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

У лютому 2024 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 17 січня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 72119835, шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер його мобільного телефону. За умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 9 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 18 лютого 2023 року, фіксована процентна ставка 2,5% в день (п. 2.1. та п. 2.2. договору). У період з 17.01.2023 року по 16.02.2023 року діяла знижена процентна ставка 1%, за понадстрокове користування позикою діяла процентна ставка 2,70% в день. Орієнтовна загальна вартість позики становила 11700,00 грн. (п. 2.3. договору). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до додаткової угоди № 10 від 23 серпня 2023 року до договору факторингу від 14 червня 2021 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників № 9, в тому числі і за договором позики, укладеним з відповідачем. За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 32\~085,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 23\~085,00 грн. сума заборгованості за відсотками. 06 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 07233-03/2023 шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. строком на 25 днів, тобто до 29.03.2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% на добу. 26 вересня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 26092023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитними договорами, укладеними з відповідачем. За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язаннями до [PERSON] за договором № 07233-03/2023 від 26.09.2023 року у розмірі 27\~300,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 20\~300,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач посилався на те, що відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредити в строки, передбачені договорами. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем: - за договором позики № 72119835 від 17.01.2023 року у загальному розмірі 32\~085,00 грн.; - за договором про надання фінансового кредиту № 07233-03/2023 від 06.03.2023 року у загальному розмірі 27\~300,00 грн. Всього сума боргу за договорами складає 59\~385,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 08 лютого 2024 року позовну заяву було залишено без руху (т. 1 а.с. 80-81). Ухвалою судді від 26 березня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, третю особу, призначено судове засідання. Зобов`язано позивача та третю особу надати суду оригінали електронних доказів, докази, що підтверджують надання відповідачу коштів, наявності у відповідача рахунку та детального розрахунку боргу (а.с. 52). 10 квітня 2024 року до суду від позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли витребувані документи (а.с. 60-122) та клопотання про витребування доказів (а.с. 126-132). Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року витребувано докази від АТ КБ «Приватбанк» та залучено третю особу (а.с. 135-136). Ухвалою суду від 13 червня 2024 року витребувано докази від АТ «ОТП Банк» (а.с. 194). У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не прибув. Просили справу розглядати без участі їх представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин. Була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Представники третіх осіб - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ФК «Інвеструм» у судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки своїх представників суд не повідомили. Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 17 січня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 72119835, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора vLUg88rllB, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 7-8). Як слідує зі змісту п. 1 Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позика, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У п. 2 вказаного договору позики зазначено, що сума позики складає 9000,00 грн., строк позики - 30 днів, дата повернення позики 16.02.2023 року, фіксована процентна ставка 2,5 % на день. З 17.01.2023 року по 16.02.2023 року діє знижена процентна ставка 1,0%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою ставить 2,70% за день. Орієнтовна загальна вартість позики складає 11\~700,00 грн. Пунктом 4 Договору встановлено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення на залишок позики. Крім того, п. п. 5.1. та 5.2 Договору встановлено, що позичальник ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також до моменту підписання договору позичальник ознайомився з правилами програми лояльності, в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також правилами постійно діючої акції, діючої для споживачів фінансових послуг. За пунктом 6 Договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладання додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. До укладання договору про надання позики відповідач [PERSON] ознайомилася з орієнтовною загальною вартістю кредиту, строком кредитування, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором vLUg88rllB (а.с. 9). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором позики № 72119835 від 17.01.2023 року, перерахувавши [PERSON] одним платежем 9000,00 грн. на карту [NUMBER] ……7836 17.01.2023 року, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується листом АТ «ОТП Банк» від 28.06.2024 року (а.с. 204-208). 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, які формуються відповідно до Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 10-11). Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників № 9 від 23.08.2023 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників № 9 кількістю 5827, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором щодо боржників стосовно заборгованостей (а.с. 14). Згідно Витягу з реєстру боржників № 9 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 72119835 у розмірі 32\~085,00 грн., з яких: 9 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23\~085,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 15). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики № 72119835 від 17.01.2023 року заборгованість [PERSON] за вказаним договором за період з 23.08.2023 року по 31.01.2024 року, та на дату відступлення права вимоги 23.08.2023 року, складає 32\~085,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 23\~085,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 16). 06 березня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 07233-03/2023, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W8189, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 23-24). Відповідно до п.1.1. договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надавався строком на 25 днів, тобто до 29.03.2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% на добу (п. 1.3. договору). Відповідно до п. 2.3. у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений в п. 1.2. договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 2,5% на добу з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Відповідно до п. 4.3 договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2 цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти, передбачені в п. 2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Підписанням цього договору відповідач дав свою згоду на те, щоб Графік розрахунків розміщувався в електронному вигляді в особистому кабінеті, зареєстрованому на веб-сторінці товариства (п. 6.4 розділ 6 договору). До укладання договору про надання фінансового кредиту відповідач [PERSON] ознайомилася із паспортом споживчого кредиту (а.с. 22) та графіком платежів (а.с. 25 зворот), про що також свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором W8189. ТОВ «ФК «Інвеструм» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 07233-03/2023 від 06.03.2023 року, перерахувавши [PERSON] одним платежем 7000,00 грн. на карту № [NUMBER] ……7836 06.03.2023 року, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується листом АТ «ОТП Банк» від 28.06.2024 року (а.с. 204-208). Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вважає, що відповідно до укладених договорів факторингу, до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 59\~385,00 грн., яку просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як вбачається з матеріалів справи та наявних у справі договорів, такі договори підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, що були направлені їй у смс-повідомленні на її мобільний номер телефону. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору позики № 72119835 від 17.01.2023 року та договору про надання фінансового кредиту № 07233-03/2023 від 06.03.2023 року із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договори саме такого змісту, відповідач погодилася з їх умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договорів вимогам законодавства без їх обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за вищевказаними договорами виконали в повному обсязі, а саме, надали відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами. Зазначені договори є чинними та підлягають виконанню сторонами. Факт отримання грошових коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» відповідач [PERSON] не спростувала, отримання відповідачем грошових коштів підтверджується відповідним листом АТ «ОТП Банк» від 28.06.2024 року. Водночас, суд констатує, що матеріали справи не містять відомостей, що станом на момент укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до нового кредитора перейшло право грошової вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за договором позики № 72119835 від 17.01.2023 року на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Так, договір факторингу № 14/06/21, приєднаний до матеріалів справи, укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 року, тобто ще до підписання договору позики № 72119835 від 17.01.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за договором № 72119835 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в зв`язку з укладенням договору факторингу № 14/06/21 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Крім того, 26 вересня 2023 року між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 26092023. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено перехід права вимоги договором про надання фінансового кредиту № 07233-03/2023 від 06.03.2023 року. Таким чином, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором за вищевказаним кредитним договором. Однак, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернула. Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строк, передбачений умовами зазначеного вище договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором за основною сумою боргу в розмірі 7000,00 грн. є обґрунтованими. Проте, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За договором про надання фінансового кредиту № 07233-03/2023 від 06.03.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] за умовами договору передбачено розмір кредиту 7000,00 грн., строк кредитування 25 днів, тобто до 29.03.2023 року, відсоткова ставка 1,25% на добу. Відповідно до п. 4.3. кредитних договорів, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п. 2.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитному коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Оскільки, у визначений договором строк 29.03.2023 року відповідач кошти не повернув, відбулася автопролонгація строку кредитів на 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договорів. Із зазначеними умовами погодилася відповідач, підписавши вказані вище договори. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 30), розмір нарахованих процентів за договором № 07233-03/2023 від 06.03.2023 року склав 20 300,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Суд констатує, що укладаючи вищезазначений договір, сторони погодили порядок обчислення (нарахування) процентів, у тому числі їх розмір (процентну ставку), яка буде застосовуватися при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, пролонгацію строку кредиту, порядок повернення кредиту та сплату процентів тощо. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилася з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору, матеріали справи також не містять. Отже, обставини укладення вищевказаних договорів відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. Відтак, з огляду на свободу договору, яка установлена у ст. 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначених договорів. При цьому, договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін, а отже, відповідно до ст. 628, 629 ЦК України, є обов`язковими до врахування. Суд вважає, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов договору. У частинах другій, третій, п`ятій статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту укладання договорів з відповідачем [PERSON] стороною позивача при зверненні до суду було надано електронні докази в паперовій формі. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, позивачем надано оригінали укладених договорів, таблиць обчислення загальної вартості кредиту, паспорти споживчого кредиту у форматі pdf файлів, які були досліджені судом у ході розгляду справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п. 58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 07233-03/2023 від 06.03.2023 року у загальному розмірі 27\~300,00 грн. При цьому, позивачу слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 72119835 від 17.01.2023 року у загальному розмірі 32\~085,00 грн. за безпідставністю. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог у розмірі 45,97% від заявленого, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1391,97 грн. (45,97% від 3028,00 грн.). При цьому позивачу необхідно відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 1636,03 грн. (3028,00 грн. 1391,97 грн.). Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial