Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0.1342 га, кадастровий номер 4823955100:05:040:0017, розташованої в [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 3.3285 га, кадастровий номер 4823955100:01:000:0072, розташованої на території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку в оформленні спадщини їм відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В підготовче судове засідання позивачі не з`явились, надали до суду заяву, просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі позивача та відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 11 квітня 2019 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] ; - земельної ділянки, площею 0.1342 га, кадастровий номер 4823955100:05:040:0017, розташованої в [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності від 14 липня 2015 року(а.с.11); -\~земельної ділянки,\~площею 3.3285\~га,\~кадастровий номер\~4823955100:01:000:0072,\~розташованої на\~території Кривоозерської\~селищної ради\~Кривоозерського району\~Миколаївської області,\~яка належала\~спадкодавцеві на\~підставі Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю,\~серії P2\~№571248\~від 07\~червня 2003\~року(а.с.12). Спадкоємцями за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є позивачі [PERSON] , [PERSON] як діти спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським Рай Бюро ЗАГС Миколаївської області 29 серпня 1970 року, та даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським р/б ЗАГС Миколаївської області 03 жовтня 1961 року. Як вбачається зі спадкової справи №108/2019, [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину за законом та за заповітом після смерті батька [PERSON] у встановленому законом порядку, подавши відповідні заяви про прийняття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В оформленні спадкових прав на житловий будинок та земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачам відмовлено, із-за відсутності правовстановлюючих документів на майно(а.с.10). Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 ЦК України і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , виготовленого ВК ПП "Делен", спадковий житловий будинок побудований в 1970 році (а.с.13-15). Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1970 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року. Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів". Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1970 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Отже, судом встановлено, що будинок розташований по [ADDRESS] , не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті [PERSON] як об`єкт права власності - нерухоме майно. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК Українигромадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ч.2 ст.1278 ЦК України передбачає право кожного із спадкоємців вимагати виділу своєї частки в натурі. Коли воля на такий виділ є у всіх спадкоємців і відсутній спір між ними, виникають правовідносини щодо поділу спадщини. Поділ спадщини може мати місце як при спадкуванні за законом, так і при спадкуванні за заповітом, якщо сам заповідач у заповіті не розподілив конкретно між спадкоємцями своє майно. Домовленість про поділ спадщини є способом уникнення правового режиму спільної часткової власності між спадкоємцями та звільняє від багатьох проблем у майбутньому. Враховуючи, що спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття (ч.5 ст.1268 ЦК України), частки у спадщині є рівними, якщо спадкодавець не встановив інше заповітом, і недотримання цього принципу можливе за домовленістю спадкоємців (ст.1267 ЦК України) про зміну розміру часток. Отже, спадкоємці є співвласниками, а питання спільної часткової власності регулюються ст.ст.364-367 ЦКУ (порядок поділу майна, виділу в натурі). В склад спадщини входять, як об`єкти спадкування, вище вказані земельні ділянки, та будинок, ми являємося спадкоємцями за законом та заповітом тому відповідно з ст.1223 ЦК України маємо право на спадкування. Враховуючи домовленість позивачів про поділ спадкового майна, суд вважає за можливим розподілити спадкове майно таким чином: [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0.1342 га кадастровий номер 4823955100:05:040:0017, яка розташована в [ADDRESS] , а [PERSON] земельна ділянка площею 3.328 га, кадастровий номер 4823955100:01:000:0072, яка розташована на території Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів\~України №719-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області", створена Кривоозерська селищна територіальна громада Кривоозерського району Миколаївської області шляхом об`єднання територій та населених пунктів Кривоозерської селищної та Багачівської, Берізківської, Бурилівської, Великомечетнянської, Гойдаївської, Красненьківської, Кривоозерської, Куряче-Лозівської, Луканівської, Мазурівської, Маломечетнянської, Ониськівської, Очеретнянської, Секретарської, Тридубівської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області. На підставі постанови Верховної ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Первомайський район у складі, зокрема, території Кривоозерської селищної територіальної громади. Приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, дане право ніким не оспорюється, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved