Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

22 листопада 2024 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ), в інтересах якої діє представник адвокат Глушко З.\~В. звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) аліменти у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів та 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі судового наказу від 28 вересня 2020 року, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука, відповідач сплачував аліменти на користь [PERSON] (далі мати, [PERSON] ) на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , яка з 17 листопада 2024 року стала повнолітньою. У зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі просить стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів кожного місяця з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання. Ухвалою від 03 грудня 2024 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Глушко З.\~В. надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила проводити судовий розгляд справи без її та позивача участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (про що свідчить розписка про отримання судового повідомлення, наявна в матеріалах справи), із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. За правилами статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до частин першої, третьої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27 листопада 2006 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1259, серія [NUMBER] (а.\~с. 4). Як убачається з довідки № 54/64 [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми здобуття освіти, першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету Мехатроніки та комп`ютерних технологій Київського національного університету технологій та дизайну. Спеціальність 122 Комп`ютерні науки. Зарахована на навчання Наказом № 517 від 09 серпня 2024 року. Терміни навчання з 10 серпня 2024 року по 30 червня 2028 року. Навчається за Державним замовленням (а.\~с. 6). За умовами договору найму жилого приміщення у гуртожитку КНУТД на 2024 2025 навчальний рік, укладеного між цим навчальним закладом та [PERSON] , наймач приймає в строкове платне користування жиле приміщення, що являє собою ліжко-місце в кімнаті № [NUMBER] у гуртожитку КНУТД № 3. Оплата за проживання у гуртожитку становить 10050 грн за навчальній рік (а. с. 7). За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За змістом частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №\~789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд ураховує працездатний вік [PERSON] , а також відсутність відомостей щодо неспроможності сплачувати аліменти через незадовільний стан його здоров`я, скрутне матеріальне становище, наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина. Крім того, суд звертає увагу, що чинним законодавством передбачено право на звернення до суду як того з батьків, із ким проживає дочка, син, так і самої дитини, яка продовжує навчання. При цьому, в останньому випадку саме дитина, як позивач, формує позовні вимоги та визначає відповідача. Чинне законодавство не містить обов`язку повнолітньої дитини щодо звернення про сплату аліментів з обох батьків. Разом з тим, з матеріалів позовної заяви вбачається, що [PERSON] проживає у гуртожитку, на вихідних та на канікулах з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні. Матір дитини її повністю забезпечує, оплачує проживання, проїзд міжміським та міським транспортом, Інтернет та мобільний зв`язок, купує комп`ютерну техніку, продукти харчування, засоби гігієни, постільну білизну, одяг, ліки та інші необхідні для життя речі. Так як позивач навчається на факультеті комп`ютерних технологій, то навчання включає необхідність мати комп`ютер належної потужності, постійне забезпечення доступу до Інтернету та використання навчальних ресурсів (програм), більшість з яких необхідно оплачувати. То ж забезпечення належних умов для проживання та навчання дитини потребує значних фінансових витрат. Батько добровільно не надає допомоги на утримання [PERSON] . Позивач не має можливості самостійно заробляти кошти на своє утримання у зв`язку з навчанням на денній формі. Оскільки в силу вимог закону відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суд вбачає підстави для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період її навчання. Відповідно до частини другої статті 199 СК України право на утримання припиняється лише у разі припинення навчання. Таким чином, аліменти необхідно стягувати у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів відповідача щомісячно, від дня пред`явлення позову 21 листопада 2024 року до 30 червня 2028 включно, тобто закінчення навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну. Оскільки позивач в силу вимог пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів, витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві просила також стягнути 4000,00 грн витрат на правову допомогу, на підтвердження понесення яких долучила до позовної заяви копії: договору про надання правової допомоги від 18 листопада 2024 року, розрахунок суми гонорару за надану правничу (правову) допомогу від 18 листопада 2024 року, акт виконаних робіт відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 19 листопада 2024 року та квитанцію № 241119-1 від 19 листопада 2024 року про сплату [PERSON] гонорару у сумі 4000,00 грн (а.\~с. 9-10). Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн.

Outcome: approved