Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

18.10.2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла дана позовна заява, відповідно до вимог якоїпозивачка як мати спільної із відповідачем дитини - [PERSON] , [INFO] , просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України через ухилення від виконання батьківських обов`язків та не участь у забезпеченні та вихованні дитини відповідача. Ухвалою судді від 21.10.2024 року було звільнено позивачку від сплати судового збору, відкрито провадження у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження та витребувано докази за клопотанням позивачки (а.с.26-27). Ухвалою суду від 18.11.2024 року надано представниці позивачки за її клопотанням за дорученням для надання безоплатної вторинної правничої допомоги у цивільних справах Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги адвокату Остапенко Світлані Юріївні право на участь у судових засіданнях в суді першої інстанції в даному складі суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних засобів зв`язку (а.с.41). Судове засідання у підготовчому провадженні 20.11.2024 року ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання було відкладено через відсутність будь-яких даних від третьої особи - виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування - щодо підготовки висновку щодо можливості позбавлення відповідача батьківських прав, що унеможливлювало проведення підготовчого провадження, призначене наступне судове засідання у підготовчому провадженні (а.с.46-47). Ухвалою суду від 09.12.2024 року підготовче провадження у справі було відкладено через надання третій особі часу для подання до суду висновку щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідача та визнано явку дитини у судове засідання обов`язковою для її допиту у судовому засіданні при розгляді по суті, встановлено обов`язок позивачки забезпечити явку дитини у судове засідання для розгляду по суті із роз`ясненням наслідків не прибуття у судове засідання дитини. Крім цього встановлено у справі відсутність відзиву та письмових пояснень третіх осіб (а.с.63-64). 06.01.2025 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов висновок третьої особи від 24.12.2024 року №2551 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, чим вимоги ухвали судді про відкриття провадження були виконані (а.с.84-89). Також разом з висновком на адресу суду 06.01.2025 року надійшли заяви представниці відповідача - виконавчого комітету Лозівської міської ради Лозівського району Харківської області О.Трофимчук (а.с.82-83) та служби у справах дітей Лозівської міської ради Лозівського району Харківської області Т. Лобенко (а.с.79-81) про слухання справи за відсутності представників вказаних осіб у зв`язку з віддаленістю та виробничою зайнятістю. Підготовче судове засідання 06.01.2025 року було відкладено ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання через необхідність суду ознайомитися із висновком третьої особи та перевірити повноваження представниць третіх осіб, а також через клопотання представниці позивачки про відкладення з метою виконання вимог ухвали суду від 09.12.2024 року з метою проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участі дитини (а.с.90-91). 07.01.2025 року на адресу суду з боку представниці позивачки за наявності письмового клопотання останньої надійшла заява, в якій позивачка та її представниця просили провести допит дитини при розгляді справи по суті з приміщення Лозівського міськрайонного суду Харківської області (а.с.101). Ухвалою суду від 13.01.2025 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті, встановлено можливість допиту дитину в режимі відеоконференції з приміщення Лозівського міськрайонного суду Харківської області при розгляді справи по суті, зобов`язано службу у справах дітей забезпечити явку свого представника для розгляду справи по суті у судове засідання відповідно до вимог ч.1 ст.232 ЦПК України (а.с.107-108). Ухвалою суду від 27.01.2025 року без повідомлення (виклику) сторін задоволено клопотання представниць третіх осіб - виконавчого комітету Лозівської міської ради Трофімчук О. та служби у справах дітей Лозівської міської ради Лобенко Т., про участь у судовому засіданні при розгляді справи по суті 10.02.2025 року за їх участі в режимі відеоконференції з приміщення Лозівського міськрайонного суду Харківської області (а.с.128-129). Відповідач у судове засідання для розгляду справи по суті 10.02.2025 року не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином у порядку п.4 ч.8 ст.128 та п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.134), причини неявки не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у порядку ч.3 ст.223 ЦПК України. Позивачка в режимі відеоконференцзв`язку у судовому засіданні при розгляді справи по суті заявлені позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити з метою повного розриву відносин дитини із відповідачем, оскільки відповідач з власних мотивів самоусунувся від виховання та утримання дитини. Представниця позивача безпосередньо у судовому засіданні при розгляді справи по суті адвокат Остапенко С.Ю. підтримала доводи позовної заяви, а також позивачки та просила їх задовольнити, оскільки позбавленням батьківських прав можна захистити права дитини, враховуючи поведінку відповідача. Представниці третіх осіб - виконавчого комітету Лозівської міської ради Трофімчук О. та служби у справах дітей Лозівської міської ради Лобенко Т. - у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали, оскільки вказані обставини були встановлені на підставі вивчення побутових умов проживання дитини, що стало підставою для затвердження виконавчим комітетом Лозівської міської ради Лозівського району Харківської області відповідного висновку про можливість позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. У судовому засіданні в режимі відеоконференції при розгляді справи по суті при допиті малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у порядку ст.232 ЦПК України, судом було встановлено, що дитина не має контакту з відповідачем, знає хто це, його останні декілька років навіть не бачила, розуміє наслідки судового рішення в разі його задоволення та бажає аби вказане рішення було прийняте. Судом не було встановлено будь-якого примусу або тиску на дитину при опитуванні у судовому засіданні з боку позивачки. Позивачка та її представниця згоди за заочний розгляд справи не надавали, а тому справа розглядається у загальному порядку. Вислухавши позивачку, її представницю, малолітню дитину [PERSON] , представниць третіх осіб, дослідивши надані суду докази та наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідач є батьком, а позивачка матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 26.04.2019 року, виданого Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис №02 від 25.03.2013 року складений виконавчим комітетом Володимирської сільської ради Сахновщинського району Харківської області (а.с.9). Шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.10.2014 року у справі №629/4044/14-ц, яке набуло чинності (а.с.13). Висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Лозівського району Харківської області №2551 від 24.12.2024 року визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини, оскільки він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, не бере участі у житті доньки та не утримує дитину (а.с.84-89). Відповідно до частин 1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частин 3 та 4 ст.155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідністю зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Досліджені судом докази дають підстави дійти висновку про доведеність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно даної дитини. Жодних перепон для виконання своїх батьківських обов`язків відповідачем з боку позивачки на підставі наданих суду доказів встановлено не було. Враховуючи вирішення питання про позбавлення батьківських прав, суд одночасно у порядку ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України вирішує питання про стягнення з відповідача аліментів, враховуючи, що вказану вимогу також заявляла і позивачка. Розмір аліментів суд визначає відповідно до вимог позовної заяви, де позивачка самостійно визначила верхню межу, та додаткового відповідно до вимог статей 182 та 183 СК України, щодо встановлення законодавчо визначеного мінімуму розміру аліментів: не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивачка вказаний мінімально визначений розмір у позовній заяві не вказала. Під поняттям аліменти законодавство передбачає усі належні види утримання, які повинна отримати дитина, зокрема, харчування, одяг, медичне забезпечення, сплату за дитину комунальних послуг, витрати на відпочинок тощо. Відповідно до частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною п`ятою статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає, що судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду, слід стягнути із відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн. Крім цього, з на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивачка за її клопотанням на підставі ч.3 ст.136 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується державі. На підставі викладеного та

Outcome: approved