Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-02 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] в особі представника, адвоката Скрябіна Олексія Миколайовича, засобами поштового зв`язку звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що 09 серпня 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] та повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі подружжя набуло у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири - 66,5 м.кв., житлова площа - 39,5м.кв. (згідно технічного паспорту на квартиру, складеного станом на 05.12.2011р.), що зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Середньоринкова вартість квартири, станом на 27 серпня 2024р. складає з округлення (без урахування ПДВ): 1 321 036,00 грн. Домовленості про добровільний поділ майна в позасудовому порядку сторони не досягли. Шлюбний договір між сторонами не укладався. Просила суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальна площа квартири 66,5 м.кв., житлова площа 39,5 м.кв. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2024 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 22 жовтня 2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із наявністю її недоліків та позивачу було надано строк для їх усунення. 04 листопада 2024 року на виконання ухвали судді від 22 жовтня 2024 року представником позивача через систему «Електронний суд» були усунуті недоліки позовної заяви, надано квитанцію про сплату судового збору. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 07 листопада 2024 року судом був направлений запит до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , відповідь з якого надійшла на адресу суду 11 листопада 2024 року. Ухвалою судді від 12 листопада 2024 року прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Відповідно до заяви, документ сформований в системі «Електронний суд» 23.01.2025 року, просили суд розглядати цивільну справу без участі позивача та представника позивача. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Повідомив суд про те, що на даний час в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська перебуває в провадженні цивільна справа про розірвання шлюбу між подружжям. Суд,\~заслухавши відповідача,\~дослідивши подані\~сторонами докази,\~доходить наступного. Судом встановлено, що сторони з 09 серпня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що складено актовий запис №444, Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро). Під час шлюбу, 15 грудня 2011 року, відповідач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу придбав квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. та зареєстровано в реєстрі за номером 6725, зареєстрований в КП ДМБТІ 25 січня 2012 року, зазначений факт підтверджено копією витягу про державну реєстрацію прав № 32977231 від 25.01.2012 року, реєстраційний номер 35276093. Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Згідно зі статтею 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Отже, в судовому засіданні встановлено, що зазначене нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] (до перейменування м. Дніпропетровськ) придбано подружжям в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач вказав на те, що визнає позов і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. ст.141,142 ЦПК України із відповідача підлягає стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 3302,59 грн.

Outcome: approved