Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

02.09.2024 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс»), через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №820089 від 14.02.2022 в розмірі 56929,37 грн. та судові витрати, та саме: судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2022 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №820089. Власноручним підписанням договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту. Згідно договору про надання споживчого кредиту №820089 від 14.02.2022 відповідачу надано кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідач підписанням кредитного договору підтвердив, що перед укладенням цього кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) та розміщена на веб-сайті. Відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами Правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Відповідач уклав договір №820089 від 14.02.2022 з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та на підставі платіжного документа відповідачеві було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 25000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині договірних відносин. 03.08.2023 згідно умов договору факторингу №0308-23 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги за кредитним договором №820089 від 14.02.2022 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 56929,37 грн, із яких: 25000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31929,37 грн - заборгованість за відсотками; 0 грн - заборгованість за комісійними винагородами; 0 грн - заборгованість за пенею. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №820089 від 14.02.2022. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 17.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №820089. Сума (загальний розмір) кредиту становить 31250,00 грн, кредит надається строком на 730 днів, з кінцевим терміном повернення 14.02.2024, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 204,79 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 71568,01 грн (пункти 1.3-1.4, 1.6-1.8 Договору). 14.02.2022 [PERSON] підписав анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору №820089 від 14.02.2022 (а.с. 25-26). Із копії платіжного доручення №16112 від 14.02.2022 судом встановлено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на рахунок [PERSON] перераховано 25000,00 грн, згідно кредитного договору №820089 від 14.02.2022 (а.с.33). Згідно з копією розрахунку заборгованості за кредитним договором у гривні судом встановлено, що станом на час розгляду справи заборгованість [PERSON] складає 56929,37 грн. (а.с.42). Відповідно до копії договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023, копії форми реєстру прав вимог, копії акту приймання передачі-передачі документації позичальників судом встановлено, що 03.08.2023 згідно умов договору факторингу №0308-23 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги за кредитним договором №820089 від 14.02.2022 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Із копії витягу з Додатку до Договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023, встановлено, що залишок боргу [PERSON] на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором №820089 від 14.02.2022 складає 56929,37 грн, із яких: 25000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31929,37 грн - заборгованість за відсотками (а.с.13). Згідно з копією платіжної інструкції №4415 від 03.08.2023 судом встановлено, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перераховано 398505,17 грн на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» оплати згідно договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023. Із копії досудової вимоги судом встановлено, що 15.11.2023 за вих. №2320215195-АВ на адресу відповідача [PERSON] , представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» адвокатом Міньковською А.В. направлено досудову вимогу про сплату заборгованості у розмірі 56929,37 грн в термін до 30.12.2023. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як передбачено ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику/грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як передбачено ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Підстави для заміни кредитора в зобов`язанні перелічені в ст. 512 ЦПК України, відповідно до якої до них (підстав) відносяться відступлення права вимоги, правонаступництво, виконання обов`язку боржника поручителем, виконання обов`язку боржника третьою особою. В силу ст. 514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ч.1 та 2 ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 29.09.2015 у справі 36-979-цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення первісному кредитору. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, яке виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами, оскільки, Кредитор внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати суму кредиту та суму відсотків за користування даним кредитом, на що позивач розраховував при укладенні договорів. Таким чином, позов підлягає задоволенню, тому із відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №820089 від 14.02.2022 в розмірі 56929,37 грн, із яких: 25000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31929,37 грн - заборгованість за відсотками; 0 грн - заборгованість за комісійними винагородами; 0 грн - заборгованість за пенею. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При винесенні рішення, суд керується ст. 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією про сплату №2034-1724-0544-9237 від 30.08.2024, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок. Крім цього, позивач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отож, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Судом встановлено, що 11.12.2023 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» в особі керуючого Міньковської А.В. укладено договір про надання правової допомоги №42649746. 27.06.2024 між АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» в особі керуючого Міньковської А.В. та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено додаткову угоду №002320215195 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, у зв`язку з чим ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було понесено відповідні витрати для звернення до суду. На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27.06.2024, відповідно до яких вартість послуг, які надавались, складається з наступного: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - 1,5 години х 1500 гривень = 2250 гривень; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи позивач - 3 години х 1000 гривень = 3000 гривень; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 година х 750 гривень = 750 гривень. Тобто, загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 6000 гривень. Оскільки позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, враховуючи задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень. На підставі ст.ст. 525, 526, 538, 549-551, 611, 614, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved