Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

24 березня 2024 року [PERSON] , позивач по справі звернувся з позовом до відповідачів про визнання договору дарування удаваним правочином. В своєму позові зазначив, що він є власником 21/25 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . До 06.02.2023 року відповідач [PERSON] був власником 12/25 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом. 06.02.2023 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування № 168, що посвідчений нотаріусом Другої фастівської державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. на підставі вказаного договору дарування [PERSON] , набула у спільну часткову власність 12/25 частини вказаного житлового будинку. Вважає, що укладений договір дарування між відповідачами є удаваним правочином. Насправді між відповідачами склалися цивільно-правові відносини з купівлі-продажу частини будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки до укладення договору дарування, у грудні 2022 [PERSON] отримав завдаток за продаж частини будинку, а також надав розписку про отримання коштів. Приховавши договір купівлі-продажу укладеним договором дарування [PERSON] мав на меті не виконувати приписи ст.362 ЦК України. Уклавши договір дарування замість купівлі-продажу відповідачі порушили переважне право позивача на купівлю частки у праві спільної часткової власності. На момент подачі позову не відома грошова сума, яку за договором повинен сплатити покупець. Просить визнати договір дарування 12/25 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] укладений 06.02.2023 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений нотаріусом Другої фастівської державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. 06.02.2023 та зареєстрований в реєстрі за № 168 удаваним правочином, який вчинено сторонами для приховання договору купівлі-продажу. Визнати, що цивільно-правові відносини між [PERSON] та [PERSON] , регулюються правилами щодо вчинення договору купівлі-продажу. Перевести на [PERSON] , обов`язки покупця за договором купівлі-продажу 12/25 частини житлового будинку. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 03.05.2023 року через канцелярію Фастівського міськрайонного суду надійшов Відзив на позовну заяву від [PERSON] в якому зазначено, що позовні вимоги він не визнає так як йому на підставі свідоцтва про право на спадщину належало 12/25 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З 2021 року він вирішив продати належну йому частину будинку. Не отримавши від співвласника згоди на придбання частини, позивач подав оголошення до Інтернету про продаж. Однак [PERSON] на придбання частини будинку не вчиняв, а лише робив дії для знецінення вказаного будинку. Після початку повномасштабного вторгнення рф до України позивач вступив до лав ЗСУ де і перебуває на даний час. Оскільки є сиротою, його дружина і діти залишилися одні без допомоги. Поки перебував на службі, його сім`ю підтримувала і морально і матеріально [PERSON] , яка є сусідкою з якою були знайомі давно. Крім того остання надавала матеріальну допомогу його військовому підрозділу та іншим військовим. Тому він вирішив подарувати частину будинку [PERSON] . Дружина цілком підтримала його. Укладений договір є реальним та законним, оскільки подарував частину будинку безоплатно без жодних умов та зобов`язань та згоди на прийняття дарунку. Просить відмовити в позовних вимог повністю. 04.05.2023 року через канцелярію Фастівського суду надійшов відзив від [PERSON] , в якому зазначено, що позов не визнає, оскільки обставини, викладені позивачем не відповідають дійсності та не підтвердженні жодним належним доказом. Між нею та родиною [PERSON] після повномасштабного вторгнення рф до нашої країни склалися не просто сусідські, а дружні стосунки, оскільки [PERSON] з перших днів став на захист Держави, а його дружина фактично залишилися без чоловіка з двома маленькими дітьми. Вона всіляко підтримувала родину [PERSON] і морально і матеріально. Також допомогає і підрозділу в якому перебував [PERSON] та іншим військовим. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання удаваним правочину, хоча станом на укладення договору дарування 06.02.2023 року не був власником майна, оскільки майнові права на частину будинку та земельну ділянку позивач зареєстрував 07.03.2023 року. Звертає увагу, що будь яких фінансових зобов`язань чи виплат на користь [PERSON] за подарований будинок не встановлювалась та не здійснювалось. Кошти не сплачувалися. Просить відмовити у задоволені позову. 08.05.2023 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову відповідно до якої просить змінити предмет позову та визнати договір дарування укладений 06.02.2023 року між [PERSON] та [PERSON] удаваним правочином, який вчинено для приховання договору купівлі-продажу. Визнати що саме договір купівлі-продажу було вчинено між відповідачами. Визнати про порушення переважного права співвласника позивача по справі. Перевести на [PERSON] права та обов`язки покупця спірної частини будинку. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Судові витрати покласти на відповідачів. 17 травня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив [PERSON] , де зазначено, що позивач визнає обставину на яку посилається відповідач у своєму відзиві що відповідач з 2021 року вирішив продати належну йому частину будинку. Обставина, що [PERSON] підтримувала морально і матеріально сім`ю відповідача [PERSON] підтверджує що [PERSON] фактично вчинила дії майнового та немайнового характеру, тобто оплатила вартість нерухомого майна. З 2021 року позивач дізнався про намір [PERSON] продати частину будинку, що перебуває у спільній частковій власності, позивач неодноразово просив вказати реальну ціну і продати. Позивач мав намір купити частину будинку, однак з боку відповідача була вказана ціна, що в тричі перевищує від ринкової. На підставі чого між сторонами виник конфлікт. Таким чином відповідачі порушили право позивача на переважне право на купівлю частки у праві спільної часткової власності. 17 травня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив [PERSON] , де викладені обґрунтування аналогічні обґрунтуванню у відповіді на відзив відповідача [PERSON] . 19.05.2023 року від [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про зупинення провадження у справі. В якій останній посилається на те, що на час розгляду справи перебуває на військовій службі. 02.06.2023 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду клопотання відповідача задоволено та зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача [PERSON] на військовій службі у складі ЗСУ. 01.05.2024 року за клопотанням позивача поновлено провадження у справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 30.10.2024 року за клопотанням представника позивача визнано явку в судове засідання відповідача [PERSON] обов`язковою. 04.11.2024 року через канцелярію суду на виконання ухвали суду від 31.03.2023 року надійшли матеріали з Другої фастівської державної нотаріальної контори щодо посвідчення договору дарування, який є предметом позову. 19.11.2024 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду витребувано інформацію з [INFO] про перебування на час слухання справи [PERSON] у складі ЗСУ. 11.12.2024 року через «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами суду. 12.12.2024 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду клопотання задоволено та забезпечено представнику позивача брати участь у судових засіданнях в режимі відео конференції з використанням власних засобів зв`язку. 04.12.2024 надійшов Лист від [INFO] де зазначено, що дійсно [PERSON] призваний на військову службу та направлений до військової частини. В судовому засіданні позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. В судовому засіданні представники відповідачів проти позову заперечували та вважають його не обґрунтованим та безпідставним. Просили у його задоволенні відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 326737160 від 23.03.2023 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві спільної часткової власності 21/25 за [PERSON] , позивачем по справі. Дата реєстрації 07.03.2023 року. За [PERSON] зареєстровано 12/25, дата реєстрації 06.02.2023 року. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 25.02.2016 року [PERSON] , державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області Кудряшов Валентин Ігорович успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , 12/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Договору Дарування 12/25 частки житлового будинку, посвідченого Бігіч С.Ю, державним нотаріусом Другої фастівської державної нотаріальної контори Київської області від 06 лютого 2023 року [PERSON] , передав у власність (подарував), а [PERSON] , прийняла у власність (у дарунок) 12/25 часток житлового будинку з відповідними господарськими спорудами та будівлями що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною першою статті 718 ЦК України визначено, що дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно із частиною другою статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України). У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: dismissed