Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

Представник позивача\~адвокат Мотальова-Кравець\~В.Ю.\~08.11.2024\~року звернулася\~до Оржицького\~районного суду\~Полтавської області\~з позовом\~до [PERSON] ,\~про зменшення\~розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що судовим наказом Оржицького районного суду Полтавської області від 01.12.2017 року по справі № 543/1170/17 з позивача на користь відповідача, стягуються, аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження № 55821638. Зазначає, що позивач має на забезпеченні від першого шлюбу укладеного з [PERSON] спільну дитину [PERSON] , [INFO] , та на утримання якої згідно рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 20.09.2012 по справі № 1626/998/12 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із специфікою розгляду справ в порядку наказного провадження, Відповідач приховала від суду наявність в Позивача на утриманні ще однієї дитини, в результаті чого вказана обставина не була врахована судом при визначенні розміру аліментів стягуваних з Позивача. Також після винесення судового наказу, який переглядається, матеріальне становище платника аліментів суттєво змінилося. На даний час Позивач проходить військову службу у Військовій частині [NUMBER] код ЄДРПОУ [NUMBER] та отримує дохід в розмірі 50 580,78 грн./міс. та заробітну плату з СГ ТОВ «Придніпровський край» код ЄДРПОУ 25207363 (збережене місце роботи) в розмірі 12 422,36 грн. - щомісячно. Позивач пред`являючи позовну вимогу про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку відзначає, що 1/6 частини його доходу (після вирахування податку та військового збору) становитиме більше 10000 грн./міс., що в рази перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і значно перевищує мінімальну заробітну плату та жодним чином не вплине на порушення прав та інтересів дитини. З урахуванням рівності батьківських обов`язків сума визначеного судом матеріального забезпечення дитини, із урахуванням заробітної плати Позивача, як військовослужбовця, в декілька разів перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум, що безсумнівно не порушує право дитини на гідний рівень життя та відповідає принципу якнайкращого забезпечення її інтересів. З ціллю усунення дискримінаційних ознак щодо двох спільних дітей Позивачем також пред`являється позов в Решетилівський районний суд Полтавської області на зменшення розміру аліментів до аналогічної частки. Беручи до уваги вище наведене, представник позивача просить зменшити розмір аліментів утримуваних з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] на підставі судового наказу Оржицького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2017 року по справі № 543/1170/17 на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 12.11.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено у справі підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 10.12.2024 у приміщенні суду. Ухвалою суду від 10.12.2024 підготовче засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 09.01.2025 у зв`язку неявкою позивача в судове засідання, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою суду від 09.01.2025 підготовче засідання відкладено на 15 год. 00 хв. 04.02.2025 у зв`язку з витребуванням доказів. У підготовче судове засідання 04.02.2025 позивач та його представник не з`явилися, про дату, час і місце проведення підготочого засідання були повідомлені належними чином, про причини неявки не повідомили. У підготовче судове засідання відповідач не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно із пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе провести підготовче засідання у даній справі за відсутності позивача та його представника. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України\~за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до судового наказу Оржицького районного суду Полтавської області від 01.12.2017 року по справі № 543/1170/17 з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] , стягуються, аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 15.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). 16.02.2018 відкрито виконавче провадження № 55821638 з виконання вказаного судового наказу (а.с.13-14). Згідно рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 20.09.2012 по справі № 1626/998/12 з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12). 19.10.2012 відкрито виконавче провадження № 34811563 з виконання вказаного рішення суду (а.с.15-16). У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У відповідності до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З отриманих відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору вбачається, що відповідач [PERSON] за період з 1 по 3 квартал 2024 року отримувала регулярні доходи у вигляді виплат військовослужбовцям, що разом з іншими отримуваними доходами дають можливість відповідачу виконувати свої обов`язки по утриманню дитини відповідно до ст. 180 СК України (а.с.72). Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 182 Сімейного Кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд констатує, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів ґрунтуються на тому, що наявні два виконавчих документи на підставі яких з нього стягується по (однієї чверті) частки його заробітку (доходу) на кожну дитину, в той час як законодавством передбачено стягнення аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, який буде стягуватися як аліменти на дитину, що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Тлумачення статті 192 СК України дозволяє констатувати, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З довідки Пенсійного фонду України (форма ОК-5) вбачається, що позивач [PERSON] у 2024 році за період з січня по вересень отримував доходи у вигляді регулярних виплат від СТОВ «Придніпровський краї» та виплат від В/Ч [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . З огляду на середньомісячний розмір доходу позивача, суд вважає, що сума аліментів, яка відповідатиме 1/6 доходу позивача не буде порушувати права та охоронювані законом найкращі інтереси дитини та визначення такого розміру не суперечитиме ч. 2 ст. 182 СК України (а.с.31-36). Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг , необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таким чином, в суді знайшли своє підтвердження ті обставини, на які посилався Позивач в обґрунтування свого позову, позов визнаний Відповідачем, і тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та зменшити розмір аліментів утримуваних з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] на підставі судового наказу Оржицького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2017 року по справі № 543/1170/17 на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів буде відповідати потребам дитини, критеріям виваженості, розумності та справедливості. На думку суду, сплата аліментів у такому розмірі не суперечить нормам матеріального права, а також не буде порушувати права та інтереси дитини. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 605 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 133, ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved