Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Струковою Крістіною Олексіївною, до [PERSON] , заінтересована особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей, в якій просив: визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , з 12.01.2002 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , якій було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/3597/23 від 25.07.2023. Сторони мають дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] повідомила позивачу, що має на меті назавжди вивести спільних дітей за кордон та обмежити спілкування позивача з ними, проте у позивача наявні обґрунтовані підстави вважати, що виїзд за межі України може зашкодити інтересам та безпеці дітей, адже діти малолітні та прив`язані до батька, у зв`язку в чим, позивач вважає, що виїзд дітей за межі України, без супроводу батька, може зашкодити їх інтересам та безпеці. В Одесі діти мають звичний спосіб життя, навчальний розклад в закладах освіти, додаткові заняття, всі необхідні умови для якісного рівня життя (окремі оснащені кімнати тощо). У травні 2023 року [PERSON] вже вивозила двох малолітніх дітей без відома та згоди батька до Іспанії на декілька місяців. У липні 2023 року сторони дійшли тимчасової згоди, що діти будуть деякий час разом із батьком в м. Одеса, позивач поїхав до Іспанії та забрав дітей до м. Одеси. Наразі діти проживають разом із батьком, постає питання про необхідність навчання дітей в школі в м. Одеса та позивач звертається до суду із позовом про визначення місця проживання дітей разом із батьком, з огляду на те, що матір перебуває за кордоном без засобів для існування та без належних житлових умов. Позивач має самостійний дохід та зможе забезпечити належний рівень життя дітей, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Діти мають бажання проживати разом із батьком. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 25 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом [PERSON] в частині позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 35 - 36). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 25 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , заінтересована особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 37 - 38). Ухвалою суду від 17 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Струкової К.О. про забезпечення позову (а.с.72 - 74). Ухвалою суду від 27.02.2024, без виходу до нарадчої кімнати, замінено третю особу Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (а.с. 129 - 131) 30.11.2023 на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Струкової К.О. про уточнення (збільшення) позовних вимог, в якій просить: визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] ; встановити факт самостійного виховання [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.79 - 80). Ухвалою суду від 19 березня 2024 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Струкової К.О. про зміну предмету позову від 30.11.2023. Прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Струкової К.О. про зміну предмету позову від 30.11.2023 (а.с. 137). 31.01.2024 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Танірвердієва А.Д. про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та прийняття зустрічної позовної заяви (а.с. 89 - 91). 22.02.2024 на адресу суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Танірвердієва А.Д. надійшла сформована в системі «Електронний суд» зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, в якій просив: поновити [PERSON] пропущений процесуальний строк на подання зустрічного позову з доказами; визначити місце проживання [PERSON] з її матір`ю - [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати у суді першої інстанції у розмірі - 31211,20 грн (а.с. 97 - 111). 23.02.2024 на адресу суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Танірвердієва А.Д. надійшов сформований 22.02.2024 в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що визначення місця проживання [PERSON] саме з [PERSON] відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Позовна заява [PERSON] не містить жодного підтвердження ані неможливості матері забезпечити належні умови дитині, ані вчинення перешкод у спілкуванні, ані того, що якнайкращим інтересам [PERSON] відповідатиме визначення її місця проживання з батьком (а.с.119 - 125). Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року поновлено відповідачці [PERSON] строк для подачі зустрічного позову. Прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини. Об`єднано в одне провадження вимоги за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини (а.с.142 - 144) 01.05.2024 на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Струкової К.О. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставини можливості проживання доньки разом з нею та щодо наявності належних умов проживання доньки за її місцем проживання також щодо наявності майна, щодо наявності постійного місця проживання, наявності відповідних доходів для можливості утримувати малолітню дочку. Вважає за необхідне задовольнити позовну заяву, а у задоволенні зустрічного позову відмовити (а.с.145 - 151). Також 01.05.2024 на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Струкової К.О. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила, що Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У даному випадку суду важливо врахувати тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, забезпечення сталості її соціальних зв`язків з батьком, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, а також брак доказів існування виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток. Відповідачкою не надано суду жодних доказів щодо умов майбутнього фактичного проживання малолітньої доньки з матір`ю, наявності дитячих предметів побуту, створення належних умов для проживання та навчання дитини, фотознімків облаштування кімнати, спального місця дитини та місця, де дитина мала б можливість займатися духовним розвитком. Відповідачка фактично не працює, не має самостійного доходу, фінансово залежить від свого оточення. [PERSON] за своїм нестабільним фінансовим становищем не здатна забезпечити навіть себе, не кажучи вже про дитину. Вона не має роботи, постійного джерела доходу, а тому не здатна забезпечувати дитину усім необхідним. У зв`язку з чим просила позовну заяву задовольнити (а.с.170 - 176). Ухвалою суду від 02 липня 2024 року задоволено клопотання представника відповідачки за первісним позовом, позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Танірвердієва А.Д. про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, залишено без розгляду (а.с. 218 - 219). Ухвалою суду від 21 серпня 2024 року частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Струкової К.О. про виклик та допит свідків (а.с. 230 - 219). Ухвалою суду від 21 серпня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 231). У судовому засіданні 09.10.2024 та 14.11.2024 позивач [PERSON] та його представник - адвокат Струкова К.О. позов підтримали та просили його задовольнити. В подальшому у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Струкової К.О. до суду надійшла заява, в якій просила слухати справу у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради - Дурман М.В. у судовому засіданні 14.11.2024 проти задоволенні позову не заперечувала, у подальшому у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлялася належним чином. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що родину [PERSON] знає 24 роки. Сторони у справі перебували у шлюбі, якій наразі розірвано. В травні 2023 року йому зателефонував [PERSON] та повідомив, що повертається з-за кордону, а також вказав, що його дружина без його згоди вивезла дітей з України. Наразі діти повернулися в Україну та проживають з батьком. Батьком для дітей створені всі умови, займається їх вихованням. Всі діти цієї родини завжди відвідують гуртки, що оплачуються позивачем, відповідачка не працювала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в родині сторін по справі завжди все було спокійно. В травні 2023 року їй стало відомо, що відповідачка забрала дітей та вивезла їх за межі території України. В липні 2023 року її син - [PERSON] забрав дітей та повернув в Україну. Зараз доньки живуть з сином на [ADDRESS] . Там створені всі умови для проживання. Онуки стверджують, що бажають проживати разом з батьком. Також зазначила, що відповідачка фінансової допомоги не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 31 січня 2025 року. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача - адвоката Струкової К.О., представника третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради - Дурман М.В., свідків [PERSON] , [PERSON] , заслухавши думку дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що з 12.01.2002 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/3597/23 від 25.07.2023 (а.с. 14 - 17). Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видано 21.06.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції (а.с. 18). Згідно з витягом Департаменту інформатизації МВС України з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ВР-001292947, [PERSON] , [INFO] , на території України, станом на 27.07.2023, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.25). Відповідно до медичної довідки № 162 від 27.07.2023 у [PERSON] , [INFO] психіатричних розладів не виявлено (а.с.26). Відповідно до характеристики від 26.04.2024 на ученицю 2-В класу [PERSON] , [INFO] , яка надана директором Одеського приватного ліцею «Крок» батько [PERSON] приймає активну участь у вихованні доньки, постійно контролює рівень знань та успіхів дитини, спілкується з класним керівником. Дівчинка завжди доглянута. За спостереженням класного керівника [PERSON] дуже прив`язана до свого батька, дуже його любить (а.с. 154 - 155). Як слідує з висновку № 1194/01-11 від 19.06.2024, який надано Київською районною адміністрацією Одеської міської ради «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] », Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 210 - 214). Згідно з Актом оцінки потреб сім`ї від 24.04.2024, який складений фахівцем Центру соціальних служб Одеської міської ради у Київському районі, за адресою: [PERSON] , 142 мешкають: [PERSON] , 1971 р.н. (батько), [PERSON] , 2015 р.н. (донька), [PERSON] , 2009 р.н. (донька), [PERSON] , 1939 р.н. (бабуся). Помешкання у задовільному стані, приватний будинок 6 кімнат, є усі зручності. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 25.04.2024 за адресою: [ADDRESS] мешкають: [PERSON] , 1971 р.н., [PERSON] , 2015 р.н., [PERSON] , 2009 р.н. Дуже чудові умови для життя дітей, дім меблірований, кімнати світлі, в наявності вся побутова техніка, сучасний ремонт. Для виховання та розвитку дитини [PERSON] створено такі умови: у дитини є окрема світла кімната, в наявності ліжко, шафа, диван, стіл для навчання, свій комп`ютер, телевізор, шафа для книжок, акваріум з рослинами, іграшки, одяг та взуття по сезону, засоби особистої гігієни, власний комод з дзеркалом та дитячою косметичкою. За результатами бесіди з [PERSON] , [INFO] , було складено Акт від 25.04.2024, з якого слідує, що дівчинка в присутності батька, розповіла про спільне проживання зі старшою сестрою [PERSON] та батьком. Мати проживає в Іспанії. Дівчинка була в гостях у матері в Іспанії. На питання з ким хоче проживати не знає відповіді бо любить обох батьків. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини 2,3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). За положеннями ст. 161 СК України Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно з частинами 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини». У своїй практиці Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди передусім повинні враховувати інтереси самої дитини, оцінюючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (див., наприклад у судових рішеннях ВС у справах № 199/8873/20, 466/1017/20, 753/8495/22 тощо). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року № 50/155, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-X11 (далі - Конвенція про права дитини). Судом, на виконання вимог статті 171 СК України, заслухано думку дитини [PERSON] 2015 р.н., яка пояснила, що бажає проживати і з мамою, і з татом разом. Суд, виходячи з принципу найкращих інтересів дитини, й беручи до уваги встановлені обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини згідно з вимогами статті 161 СК України, дійшов висновку про доцільність збереження безперервного проживання дитини з батьком у її звичному середовищі. Суд враховує, що позивач демонструє відповідальне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечив дитину усіма необхідними умовами для її фізичного, емоційного та соціального розвитку, дитині створені всі належні умови для поживання, відвідування навчального закладу. Мати, яка проживає за межами країни, під час розгляду справи по суті, заперечень щодо визначення місця проживання її доньки [PERSON] з батьком [PERSON] , не висловила. Висновок органу опіки та піклувальника також підтверджує доцільність визначення місця проживання дітей з батьком. Суд не вбачає підстав не приймати вказаний висновок. При цьому, суд звертає увагу на те, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. У зв`язку з наведеним, оскільки дитина проживає разом з батьком, батько довів належність виконання своїх обов`язків, належність умов проживання, суд вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Водночас підстави для задоволення позову в частині вимог щодо встановлення факту самостійного виховання батьком відсутні. До сфери п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України також належать суміжні способи захисту прав, що не вносять змін до існуючих правовідносин. Зокрема, у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. У постанові від 22 вересня 2022 року в справі №462/5368/16-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог. Тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу. В силу ст. 141 СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. У Сімейному кодексі України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. У частині першій статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що мати дитини - відповідач не здатна виконувати свої батьківські обов`язки щодо дитини чи позбавлена у визначений законом спосіб можливості здійснення своїх батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] . З огляду на викладене суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог щодо встановлення факту самостійного виховання дитини батьком. На підставі викладеного,

Outcome: partial