Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

11.11.2024 р., [PERSON] , звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ "ТООЗЕВ" витрат на усунення недоліків товару неналежної якості у розмірі 78165 грн., моральної шкоди у розмірі 30000 грн., судові витрати у розмірі 1212,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що приблизно 03.10.2023 р. придбав у магазині "АЛЕТОАВТО" (торгова назва/фірмове найменування ТОВ "ТООЗЕВ", двигун задній TESLA Model S 12-20 Large Base 5к 4.93 МОм 401928-1 04.05.23 (із жовтим маркуванням (артикул) "401928"). Позивач вказує, що невдовзі було встановлено, що вищевказаний товар був неналежної якості, що зумовило спричинення значної матеріальної та моральної шкоди, внаслідок недоліків продукції. Позивачем та менеджером на ім`я [PERSON] , який діяв в інтересах "АЛЕТОАВТО" було узгоджено шляхом листування та телефонних перемовин перелік недоліків товару та прийнято рішення про можливість здійснення ремонту товару для їх усунення, ремонт товару мав проводитися за рахунок відповідача, однак в результаті позивач здійснив ремонт за свій рахунок на загальну суму 78165 грн., що підтверджується накладною від 29.02.2024 р., виданою ФОП [PERSON] . При проведенні ремонтних робіт було з`ясовано, що товар має додаткові недоліки, після чого 11.04.2024 р. шляхом листування та перемовин із менеджером Артемом було узгоджено рішення про обмін товару на новий належної якості (оформлено замовлення для видачі №351814). Враховуючи досягнуті домовленості позивач був впевнений, що сума яку він витратив на ремонт первісно придбаного несправного товару, буде повернута відповідачем, однак розрахунку так і не було здійснено, позивач витратив гроші і забагато часу для усунення недоліків проданого йому відповідачем товару, через що отримав не тільки матеріальну а і моральну шкоду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі, раніше надав відзив. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. В порушення приписів законодавства позовні вимоги позивача ґрунтуються виключно на припущенні, згідно з яким позивач приблизно 3 жовтня 2023 року нібито придбав у відповідача, двигун задній Tesla Model S 12-20 Large Base 5-k 4,93 МОм 401928-1 04.05.23 (із жовтим маркуванням (артикул) 401928). На підтвердження факту купівлі (придбання) товару у відповідача, позивачем не надано жодного доказу, який би містив інформацію про отримання від відповідача (приймання-передачу) товару та/або здійснення на користь відповідача оплати товару і, відповідно, не надано доказів причинного зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та матеріальною і моральною шкодою, заявленими до стягнення. Надана позивачем копія скріншоту сайту https://aleto.ua/ не відповідає вимогам статті 77 Цивільного процесуального кодексу України щодо належності доказів, так як не містить інформації щодо предмета доказування і не підтверджує факт реалізації товару відповідачем та обґрунтованості заявлених позовних вимог. Не відповідають вимогам статей 77, 78 Цивільного процесуального кодексу України щодо належності та допустимості доказів і ксерокопії скріншотів переписки неідентифікованих осіб, долучені до позову позивачем. Судом встановлено, що був направлений адвокатський запит в інтересах позивача від 18.06.2024 року, який містив вимогу представника позивача надати документи, з питань захисту прав позивача, як споживача у правовідносинах з ТОВ «ТООЗЕВ». Було надано відповідь на запит щодо відсутності правовідносин між відповідачем і позивачем і, відповідно, неможливості надання Товариством з обмеженою відповідальністю «ТООЗЕВ» запитуваних документів. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положеннями п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Терміни «розрахунковий документ» та «електронний розрахунковий документ» вживаються в цьому Законі України «Про захист прав споживачів» у значенні, наведеному в Законі України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідно до якого розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовій чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлі, валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором: розрахункових операцій, чи заповнений вручну. Положеннями п. 15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункові операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати в паперовій та/або електронній формі покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший розрахунковий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування. Враховуючи вище викладене, саме такий розрахунковий документ мав бути виданий позивачу особою, що безпосередньо здійснила продаж товару. Пунктом 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що недолік це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Положеннями п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Враховуючи вище викладене, у разі виявлення недоліків споживач, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару, а у разі виявлення істотних недоліків: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням або повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції (ч.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Під гарантією якості товару слід розуміти твердження продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Зазначене узгоджується також з положеннями п. 5 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.11.2023 № 1251, визначено, що для здійснення гарантійного ремонту або гарантійної заміни товар приймається продавцем (сервісним центром) після пред`явлення споживачем розрахункового документа, передбаченого Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", та гарантійного талону за умови цілісності передбачених експлуатаційними документами пломб на товарі. На підтвердження факту купівлі (придбання) товару у відповідача, позивачем не надано жодного доказу, який би містив інформацію про отримання від відповідача (приймання-передачу) товару та/або здійснення на користь відповідача оплати товару і, відповідно, не надано доказів причинного зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та матеріальною і моральною шкодою, заявленими до стягнення. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставин реального виникнення між сторонами правовідносин та не надано доказів, які свідчили б про порушення його законних прав та інтересів відповідачем. Згідно статей 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. При цьому суд враховує приписи ст. 188 ЦПК України, якою встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки судом не встановлено протиправних дій відповідача, а також підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків, то вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди також не підлягає задоволенню. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed