Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-09 00:00:00

07 листопада 2024 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся [PERSON] (далі позивач) з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] . Спадкоємцями за законом після його смерті є: [PERSON] (син померлого), [PERSON] . [INFO] (донька померлого), [PERSON] , [INFO] , (онук померлого), [PERSON] , [INFO] , (дружина померлого). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (мати позивача і дружина [PERSON] , померлого [INFO] ). Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцями за законом є: [PERSON] , син померлої; [PERSON] , [INFO] , - донька померлої; [PERSON] , [INFO] , - онук померлої. [PERSON] , [INFO] , який є сином померлих [PERSON] та [PERSON] та батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Всі вищевказані спадкоємці у визначений законом строк та спосіб звернулися до нотаріуса за оформленням спадщини та отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом. До спадкового майна відноситься № 1 квартира за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,0356 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5610100000:01:041:0347, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування частини житлового будинку господарських будівель і споруд. Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру спадкоємцями отримано безперешкодно. Однак позивач отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку не має можливості, оскільки, вона знаходиться у спільній сумісній власності і частки співвласників не визначені. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (батька позивача), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.10.2023 року. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] (син померлого), [PERSON] . [INFO] (донька померлого), [PERSON] , [INFO] , (онук померлого), [PERSON] , [INFO] , (дружина померлого). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (мати позивача і дружина [PERSON] , померлого [INFO] ), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2024 р. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцями за законом є: [PERSON] - син померлої; [PERSON] , [INFO] , - донька померлої; [PERSON] , [INFO] , - онук померлої. [PERSON] , [INFO] , який є сином померлих [PERSON] та [PERSON] та батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії № [NUMBER] від 21.03.2016 року. До спадкового майна відноситься № 1 квартира за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,0356 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5610100000:01:041:0347, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування частини житлового будинку господарських будівель і споруд. 07 червня 2024 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стафійчук С.Є. було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/15 частки квартири [ADDRESS] . 25 липня 2024 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стафійчук С.Є. було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/9 частки квартири [ADDRESS] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії АА № 243107 виданого Рівненською міською радою Рівненської області 15 березня 2012 року з додатком до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 033404. співвласниками земельної ділянки є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Листом від 14.10.2024 р. Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області роз`яснено, що згідно з п. 1.5 розділу 3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених Науково-експертною радою з питань нотаріату 29.01.2009p., «не видаються свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. У цих випадках питання щодо оформлення спадкових прав вирішуються спадкоємцями в судовому порядку.». Таким чином, оскільки частки в праві власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0356га, кадастровий номер 5610100000:01:041:0347, місце розташування: [ADDRESS] , які належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що помер [INFO] , [PERSON] , померлій [INFO] , [PERSON] , померлому [INFO] , на момент смерті не визначені, та перебувають у спільній сумісній власності, нотаріус при вчинені нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом не може самостійно вирішити питання щодо поділу чи визначення частки для подальшої видачі свідоцтв про право на спадщину. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У частині першій статті 11ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Статтею 1216ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається, зокрема, на те, що невизначеність часток у праві спільної власності на земельну ділянку позбавляє його можливості належним чином оформити його спадкові права на частку у земельній ділянці, що підтверджується відповідною роз`ясненнями приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Стафійчук С.Є. У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) зазначено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що визначення судом частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України, оскільки в даному випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах: від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Оскільки на момент ухвалення рішення суду [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] померли, то відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України їхня цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0356га, кадастровий номер 5610100000:01:041:0347, за померлими особами. Таким чином суд приходить до висновку, що спосіб захисту, який обрав позивач [PERSON] не є належним способом захисту його прав, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений судовий збір за подання позовної заяви покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed