Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

22.08.2024 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 10 вересня 2024 року матеріали даної справи передано до Центрального районного суду м. Миколаєва за підсудністю. Ухвалою Центрального районного суд м.Миколаєва від 22 жовтня 2024 року прийнято до провадження та відкрито провадження у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що із відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір без номера від 16.12.2019 року відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 75000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За укладеним кредитним договором відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією за користування кредитом та інші витрати. Оскільки взяті на себе зобов`язання відповідач не виконала, у неї станом на 01.08.2024 рік виникла заборгованість в сумі 30943,36 грн. Враховуючи вище викладене представник позивача просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 30943,36 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з позовною заявою надійшло клопотання в якому позивач просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. /а.с.10/. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, а також оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України (на сайті суду). Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилася до зали судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 16.12.2019\~року між\~АТ КБ\~«ПриватБанк» та[PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньої Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді: відновлювана кредитна лінія до 75000,00 грн. строком на 12 місяців з пролонгацією та процентною ставкою 40,8 відсотків річних. /а.с.78-92/. За розрахунком\~заборгованості за\~договором №б/н\~від 16.12.2019\~року,\~укладеного між\~АТ КБ\~«ПриватБанк» та[PERSON] , станом на 01.08.2024 року у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 30943,36 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 25004,57 грн., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 5938,79 грн./а.с.14-22/. Також позивачем надано виписку за договором №б/н за період з 01.07.2021 року по 01.08.2024 року/а.с.23-52/ та паспорт споживчого кредиту /а.с.53-61/. Але доказів сплати заборгованості відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з пунктом 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Відповідно до ст.ст. 526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідач не виконала умови договору, що підтверджено дослідженими судом доказами, а також не надала відзиву на позов з відповідними запереченнями і доказами на їх підтвердження, відтак, суд, дійшов до переконання, що позовна заява є обґрунтованою та такою, яка підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений останнім при поданні позовної заяви, відповідно до платіжної інструкції BOJ66B40LL від 06.08.2024 року.

Outcome: approved