Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Кобзіної А.С. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Мангушсько-Нікольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, (м.Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 07.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Миколайовичем було вчинено виконавчий напис № 29885 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором в розмірі 27 152,71 грн. Про вчинення нотаріусом вищезазначеного виконавчого напису він дізнався у жовтні 2024 року із Єдиного реєстру боржників після відкриття виконавчого провадження №65205437 з виконання вказаного виконавчого напису. На переконання позивача, виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки він ніколи не укладав жодних договорів, зокрема кредитних чи інших подібних, в тому числі нотаріально-посвідчених, із ТОВ «Фінпром Маркет», невиконання яких могло призвести до виникнення заборгованості. Виконавчий напис нотаріуса виданий без відповідних на те правових підстав, а тому є незаконним та підлягає скасуванню. Також зазначив, що згідно відповіді Міністерства юстиції України від 22.10.2024 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю на ім`я [PERSON] анульовано, приватну нотаріальну діяльність [PERSON] припинено з 31.12.2021 року на підставі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17.12.2021. Згідно відповіді Київського обласного державного нотаріально архіву від 21.10.2024 нотаріальні документи [PERSON] до архіву не передавалися. В той же час повідомлено, що за територіальністю щодо передачі документів необхідно звернутися до Київського державного нотаріального архіву. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 25.12.2024 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви. 30.12.2024 позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 31.12.2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду на 29.01.2025, витребувано у 1) ТОВ «Фінпром Маркет» належним чином засвідчену копію кредитного договору та інших документів, які було подано до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис нотаріуса 07.12.2020 № 29885, про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 21\~152,71 грн.; 2) у Київського державного нотаріального архіву інформацію про передачу на зберігання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] документи нотаріального діловодства та архіву та виконавчий напис № 29885, виданий 07.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., та документи на підставі яких нотаріусом було вчинено вказаний виконавчий напис. 17.01.2025 на виконання ухвали суду від 31.12.2024 ТОВ «Фінпром Маркет» повідомило, що оригінал кредитного договору № 464/4418LCLKA від 14.12.2013, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Платинум банк», а також оригінали матеріалів, що підтверджують повідомлення про порушення кредитних зобов`язань [PERSON] передано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. для формування нотаріальної справи, копії не збереглися. Додатково надано копію договору факторингу від 18.10.2020 № 18102020-ФК разом з реєстром заборгованості, за яким було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 464/4418LCLKA від 14.12.2013. 21.01.2025 на виконання ухвали від 31.12.2024 листом від 14.01.2025 № 75/01-21 Київським державним нотаріальним архівом повідомлено, що станом на 14.01.2025 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко документи нотаріального діловодства та архіву на державне зберігання до Київського державного нотаріального архіву не передавав. 17.01.2025 представником відповідача подано клопотання про врегулювання спору за участі судді, ухвалою судді від 23.01.2025 у задоволенні клопотання відмовлено. Представник третьої особи Мангушсько-Нікольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) правом на надання відзиву не скористався, у судові не з`являвся. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. правом на надання відзиву не скористався, у судові не з`являвся. Крім того, 17.01.2025 від представника ТОВ «Фінпром Маркет» надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення 50% суми сплаченого судового збору позивачем при зверненні до суду на підставі частини першої статті 142 ЦПК України. Судове засідання 29.01.2025 відкладено за клопотанням представника позивача для ознайомлення з матеріалами справи, у судове засідання 13.02.2025 представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, треті особи не з`явилися, хоч а були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. У судовому засіданні 13.02.2025 представник позивача Кобзіна А.С. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та врахувати позицію представника відповідача про визнання позовних вимог. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини. 07.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Миколайовичем було вчинено виконавчий напис №29885 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 152,71 грн. 20.04.2021 старшим державним виконавцем Мангушсько-Нікольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), відкрито виконавче провадження № 65205437 з виконання вищезазначеного виконавчого напису. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 зміни, внесені до Переліку постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 зазначене вище рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дубліката має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 06.06.2019 в справі №750/1627/18, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №310/9293/15. Розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи ці обставини та вимоги статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-887цс17. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому кредитором нотаріусу договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має кредитор при зверненні до нотаріуса. Відповідач 17.01.2025 подав до суду клопотання про долучення доказів та надав копію договору-факторингу № 18102020-ФК, згідно з яким останній набув право грошової вимоги за кредитним договором № 464/4418LCLKA від 14.12.2013, який було укладено між [PERSON] та ПАТ «Платинум банк». Разом з тим зазначив, що оригінали матеріалів, що підтверджують повідомлення про порушення кредитних зобов`язань позивача та оригінал вказаного кредитного договору надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М., для формування нотаріальної справи, копії зазначених документів в матеріалах кредитної справи не зберіглись. Водночас судом враховується, що від представника ТОВ «Фінпром Маркет» надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Заява від представника позивача про визнання позову відповідачем надійшла до суду 17.01.2025, тобто до початку розгляду справи по суті, а тому на підставі частини першої статті 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову, підлягають поверненню йому з державного бюджету, а 50 відсотків стягненню з відповідача на його користь на підставі положень статті 141 ЦПК України. Доказів понесення інших витрат позивачем суду не надано, із заявами про намір надати такі докази після ухвалення рішення позивач до суду не звертався.

Outcome: approved