Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки шкоду, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки, у розмірі 2 541,71 грн та штрафу за вчинене адміністративне правопорушення в розмірі 850,00 гривень. Заява мотивована тим, що відповідачка є користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:63:001:0336. При цьому, по периметру дана ділянка огороджена парканом та сіткою, включно із самовільно занятою частиною земель комунальної вланості, площа яких складає 0,0219 га. Розмір шкоди, заподіяної власлідок самовільного зайняття земельних ділянок, становить 4541,71 гривень. Першого червня 2021 року відносно [PERSON] за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП. 13 вересня 2021 року відповідачку повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаною статтею. Відповідачка частково сплатила розмір штрафних санкцій на суму 2000,00 грн та розмір основного зобов`язання у сумі 170 гривень, що, на думку позивача, свідчить про те, що відповідачка визнала свою вину та правомірність винесеної постанови. 23 травня 2023 року від відповідачки надійшов відзив на позов, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову, так як постанова, на яку позивач покликається у позові, є скасованою, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Відповідачка не вчиняла неправомірних дій щодо захоплення спірної земельної ділянки. Шостого липня 2023 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ужгородської міської ради надала письмові пояснення, в яких зазначала, що проти задоволення позову не заперечує. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак, подав заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак, його представник подав клопотання в якому просить розглянути справу без його участі, у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у раніше поданому відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явився, про причин своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 20 травня 2021 року громадянка [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , звернулася до Головного управління Держгеокадастру із заявою, в якій просить провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки за кадастровим номером 21101100000:63:001:0336, розташованої за адресою: [ADDRESS] , до якої додала матеріали геодезичного знімання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З метою розгляду даної заяви, наказом № 495-ДК від 26.05.2021 Головним управлінням Держгеокадастру було вирішено провести позапланову перевірку зазначеної земельної ділянки. З акту обстеження земельної ділянки за № 495-ДК/87/АО/10/01/-21 від 28.05.-01.06.2021, складеного Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, встановлено, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , є користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 21101100000:63:001:0336, площею 0,0841 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На час перевірки виявлено, що поруч з об`єктом перевірки встановлено огорожу з металевої сітки, в результаті чого самовільно зайнято частину земель комунальної власності (землі загального користування по [ADDRESS] ), яка використовується для власних потреб. Площа самовільно зайнятої земельної ділянки комунальної власності, відповідно до матеріалів геодезичного знімання, складає 0,0219 га. Першого червня 2021 року за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області складено акт за № 495-ДК/468/АП/09/01/-21, з якого вбачається, що гр. [PERSON] самовільно зайняла частину земельної ділянки комунальної власності (землі загального користування по [ADDRESS] ) площею 0,0219 га, яка прилягає до земельної ділянки за кадастровим номером 2110100000:63:001:0336 по [ADDRESS] , що є порушенням вимог земельного законодавства, відповідальність за яке передбачено пунктом "б" частини 1 статті 211 Земельного кодексу України та тягне за собою адміністративну відповідальність за статтею 53-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Згідно з розрахунком, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , становить 4541,71 гривень. Першого червня 2021 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 53 КУпАП та пункту "б" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України. Цього ж дня [PERSON] вручений припис № 495-ДК/0135Пр/03/01/-21 від 01 червня 2021 року, згідно з яким, відповідачку зобов`язано усунути виявлені в результаті перевірки порушення вимог законодавства, сплатити штраф за вчинене адміністративне правопорушення, звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки за кадастровим 2110100000:63:001:0336 на [ADDRESS] . Постановою інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Великоберезнянському, Ужгородському, Перечинському районах та м. Ужгороді Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Дякун Нелею Василівною постановлено визнати [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень. Того ж дня відповідачці надіслано повідомлення про необхідність сплатити 4541,71 грн на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовліьного зайняття земельної ділянки. Восьмого червня 2021 року [PERSON] сплатила на рахунки позивача 1000,00 грн та 170,00 гривень. 19 серпня 2021 року [PERSON] сплатила на рахунки позивача 1000,00 гривень. Згідно з актом Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 01 вересня 2021 року за № 745-ДК/723/АП/09/01/-21, умови припису від 01.06.2021 не виконано, а саме, порушення вимог законодавства, виявлені в результаті перевірки, не усунуто, самовільно зайняту частину земельної ділянки за кадастровим 21101100000:63:001:0336, [PERSON] не звільнено, шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, відшкодовано не в повному обсязі. Приписом Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 01 вересня 2021 за № 745-ДК/0221/Пр/03/01/-21, відповідачку [PERSON] зобов`язано усунути виявлені в результаті перевірки порушення вимог земельного законодавства, сплатити шкоду, заподіяну внаслдіок самовільного зайняття земельної ділянки, звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки комунальної власності площею 0,0219 га, яка прилягає до земельної ділянки за кадастровим 2110100000:63:001:0336 на [ADDRESS] . Цього ж дня старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Великоберезнянському, Ужгородському, Перечинському районах та м. Ужгороді Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Дякун Нелею Василівною складено протокол про адмністративне праовпорушення відносно [PERSON] за ст. 53 -1 КУпАП. 13 вересня 2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного праовпорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 850,00 гривень. 28 грудня 2021 року позивачем складено акт дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки за № 1129-ДК/1110/АП/09/01/-21, яким констатовано, що порушення земельного законодавства [PERSON] не усунуто. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2021 року у справі № 308/12620/21 у задоволенні адміністративного\~позову [PERSON] до Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовлено. Провадження у справі в частині скасування похідних правозастосовчих актів закрито. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі 308/12620/21, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено. Постанову Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про накладення адміністративного стягнення № 495-ДК/0113По/08/01/-21 від 01.06.2021 скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення. Дана постанова\~суду мотивована\~тим,\~що відповідачем\~при складанні\~протоколу від\~01.06.2021\~№495-ДК/0119П/07/01/-21,\~який в\~подальшому став\~основою для\~винесення постанови\~про накладення\~адміністративного стягнення\~№ 495-ДК/0113По/08/01/-21\~не дотримано\~законодавчо встановлених\~вимог щодо\~опису якомога\~точніше суті\~адміністративного правопорушення,\~фабула протоколу\~про адміністративне\~правопорушення не\~відображає всіх\~істотних ознак\~складу такого,\~не зазначена\~інформація щодо\~пояснень особи,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~чи відмови\~давати такі\~пояснення,\~не зазначено\~відомості,\~необхідні для\~вирішення справи\~(наприклад,\~відомості про\~наявність актів\~обстеження земельної\~ділянки,\~відмітки про\~наявність документів\~і речей,\~які підтверджують\~правопорушення,\~клопотання особи,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності)що, на переконання суду апеляційної інстанції, вказує на недотримання відповідачем вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, вимог та принципів, передбачених\~статтею 2 КАС України. Оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно\~з ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 211 Земельного кодексу України\~та\~ст. 56 Закону України «Про охорону земель»\~передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм\~ЦК України. Відповідно до п.12, п. 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей\~211,\~212 ЗК, статей\~22,\~623,\~1166,\~1172,\~1192 ЦК\~особами, що її заподіяли.\~ Згідно з статтню 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з абз.1 п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,\~шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що постанови суду\~в справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалена постанова\~суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. При цьому, судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 13.09.2021, винесеною старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області - начальником відділу за використанням та охороною земель управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Дякун Н.В., визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 291 КУпАП, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення. Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У ході розгляду даної справи судом не встановлено жодних фактичних даних про те, що вищевказана постанова була оскаржена до суду, а отже вона набрала законної сили та є обов`язковою для суду в частині правових наслідків\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалена постанова,\~в питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. Зазначеною постановою від 13.09.2021, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. З даної постанови, зокрема, вбачається, що [PERSON] порушила вимоги статті 144 Земельного кодексу України та частину 56 сттаті 188 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме умови припису від 01.06.2021 за № 495-ДК/0135Пр/03/01-21 не виконала, самовільно зайняту частину земельної ділянки комунальної власності (землі загального користування [ADDRESS] ) площею 0,0219 га, яка прилягає до земельної ділянки площею 0,0841 га кадастровим номером 2110100000:63:001:0336 та розташована на [ADDRESS] , не звільнила, шкоду внаслідок самовільного зайняття сплачено не в повному обсязі. Таким чином, в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, в питанні, чи мали місце дії [PERSON] та чи вчинені вони нею, вищевказана постанова є обов`язковою для суду, і зазначені обставини є доведеними. У пункті 3.9\~постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин"\~роз`яснено, що\~підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: - акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; - протокол про адміністративне правопорушення; - припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); - акт обстеження земельної ділянки. Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, позаяк, саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав. Відповідно до п. 4 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням,\~псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів Українивід 25 липня 2007 року № 963, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається для земель\~житлової та\~громадської забудови\~за такою\~формулою: Шс\~=\~Пс х\~(Нпз\~х Кн\~х Кк)\~х Кф\~х Кі, де: Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Кф - коефіцієнт виду використання земель, визначений у додатку 4; Кі\~- коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 та наступні роки, що розраховуються Держгеокадастром відповідно до\~статті 289 Податкового кодексу України. Нпз - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель житлової та громадської забудови за цільовим призначенням відповідно до групи населених пунктів за чисельністю населення, визначений у додатку 5; Кн - коефіцієнт, що застосовується до населених пунктів обласного значення, мм. Києва та Севастополя, визначений у додатку 6; Кк - коефіцієнт, що застосовується до населених пунктів, віднесених до курортних, визначений у додатку 7. Згідно з наданим позивачем розрахунком, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 4541,71 грн, і даний розрахунок не спростований відповідачем. При цьому, судом встановлено та визнається сторонами, що відповідачка [PERSON] на відшкодування заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки сплатила 2000,00 грн. А тому, з врахуванням сплачених відповідачкою 2000,00 грн, стягненню підлягає різниця між нарахованою та сплаченою шкодою у розмірі 2541,71 гривень. Заперечення представника відповідача, які зводяться до того, що судом скасовано постанову Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про накладення адміністративного стягнення № 495-ДК/0113По/08/01/-21 від 01.06.2021 та закрито справу про адміністративне правопорушення, суд відкидає, з огляду на те, що даний доказ судом не взято до уваги при прийнятті рішення по суті позову. Зокрема, судом, на підтвердження самовільного зайняття відповідачкою Яцик Н.І. земельної ділянки взято до уваги постанову від 13.09.2021 № 745-ДК/0177По/08/01/-21, відомості про оскарження та скасування якої, під час розгляду справи не встановлено. Окрім цього,\~суд вважає\~за необхідне\~звернути увагу\~на те,\~що предметом\~розгляду адміністративної\~справи № 308/12620/21 не була вищевказана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Провадження у справі в частині скасування похідних правозастосовчих актів закрито рішенням суду першої інстанції, яке в цій частині постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року не скасовувалось. Що стосується вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 850,00 грн на підставі постанови існкпетора від 13 вересня 2021 року, суд дійшов висновку про безпідставність зазначеної вимоги, позаяк даний штраф, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24, ст. 53-1 КУпАП, є видом адміністративного стягнення, яке було застосовано на підставі постанови у справі про адміністративне правопорушення, у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, в силу п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню. Стягнення штрафу, як адміністративного стягнення, в порядку цивільного судочинства, не передбачено Законом. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги. Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~з відповідачки\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий\~збір,\~пропорційно до\~суми задоволених\~позовних вимог\~у розмірі\~2011,36\~гривень.

Outcome: partial