Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2010, шлюб між ними розірваний. За період шлюбу сторонами було придбано транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який зареєстрований на відповідача. В обґрунтування позову також зазначено, що оскільки фізичний доступ до транспортного засобу обмежений, то його вартість була визначена шляхом порівняння цін на аналогічні транспортні засоби, оголошення про продаж яких розміщені у відкритих джерелах мережі інтернет. Просить суд визнати автомобіль об`єктом спільної сумісної власності, стягнувши з [PERSON] на її користь грошові кошти в сумі 227 090,05 грн в якості компенсації вартості 1/2 частини вказаного автомобіля, а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Позовна заява надійшла до суду 11.11.2024. Ухвалою головуючого судді від 20.11.2024 позовну заву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження з призначенням судового засідання на 23.12.2024, яке відкладалось через заяву відповідача на 20.01.2025 та за клопотанням відповідача та його представника на 11.02.2025. 06.02.2025 на адресу суду відповідачем направлено оригінал звіту суб`єкта оціночної діяльності експерта [PERSON] (ФОП [PERSON] ) від 03.01.2025 про оцінку легкового автомобіля HYUNDAI TUCSON, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . У судове засідання позивачка 11.02.2025 позивач не з`явилась, надала заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі. Зі звітом про оцінку легкового автомобіля згодна, просить прийняти його до уваги під час прийняття рішення. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач та його представник адвокат Деденко О. М. у судове засідання 11.02.2025 не з`явились. Представником відповідача надана заява, відповідно до якої просять розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги визнали з урахуванням наданого ними звіту, щодо оцінки транспортного засобу. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2010 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що не заперечувалось сторонами. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.01.2024 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 79-80). Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності експерта [PERSON] (ФОП [PERSON] ) від 03.01.2025, середня ринкова вартість легкового автомобіля - HYUNDAI TUCSON, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який зареєстрований на відповідача, станом на дату оцінки складає 345\~400 грн. (а.с. 58-77). При цьому, суд враховує, що наданий звіт складений належним суб`єктом оціночної діяльності та відповідає вимогам закону. При складенні звіту, оцінювач здійснював огляд транспортного засобу, що вбачається зі змісту звіту. Предметом спору сторін по справі є поділ транспортного засобу, придбаного у шлюбі, що не заперечувалось сторонами. Як встановлено судом, автомобілем користується відповідач, позивачка позбавлена можливості такого користування, що впливає на її титул власника вказаного майна, а тому саме через компенсацію вартості частини автомобіля може бути вирішений спір як належний спосіб захисту цивільного права з метою уникнення порушення права власності та компенсування не вододіючому власнику її частки у вказаному майні. Стаття 41 Конституції України\~гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно зі статтями 69, 70\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та\~ст. 372 ЦК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1, 2 \~ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2\~ст. 364 ЦК України). Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2\~ст. 71 СК України). Відповідно до ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша\~статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга\~статті 365 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що приписи ч.4 та ч.5\~ст. 71 СК України\~і\~ст. 365 ЦК України\~з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК\~Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі\~ст. 365 ЦК України\~заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20) сформульовано правовий висновок про те, що у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Таким чином позивачка вказані вимоги, викладені у постановах Верховного Суду дотримала, сума, заявлена позивачкою, з урахуванням наданого стороною відповідача звіту, як компенсаційна вартість за 1/2 спільного автомобіля сторін по справі, була визнана відповідачем та у суду немає зауважень до вказаної суми як дійсної ринкової вартості 1/2 належного сторонам автомобіля. За встановлених судом обставин та результатами розгляду справи слід припинити право власності позивачки на належну їй 1/2 частину автомобіля, стягнувши з відповідача на її користь компенсацію такої частки як належного способу захисту власника, який не володіє майном. Враховуючи вище\~викладене,\~а також\~те,\~що позивачка\~погодилась із\~наданим звітом,\~щодо оцінки\~транспортного засобу\~та фактично\~підтримала позовні\~вимоги з\~урахуванням наданого\~звіту,\~то позовні\~вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку\~із фактичним\~визнанням позову\~відповідачем та\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~142\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~ч.\~3\~ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~позивачці \~слід повернути\~з державного\~бюджету 50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого нею\~при поданні\~позову. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» код квитанції 9359-7450-8882-2219 від 06.11.2024, позивачкою було сплачено 2270,90 грн судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved