Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

У серпні 2024 року представник позивача, адвокат Нестеченко Д.С., звернувся до суду з позовом, в інтересах [PERSON] до відповідача [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , що здійснюється на підставі судового наказу від 27 червня 2023 року виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 183/7335/23. Також, просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] у розмірі частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але неменше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви. Обґрунтовуючи позовну заяву, представник позивача зазначив, що з 13 травня 2006 року позивач та відповідач перебувають у шлюбі, в якому народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач на час звернення із позовом проживає та працює у Нідерландах у м. Шаген, до кінця травня 2024 року молодший син, [PERSON] , проживав спільно зі своїм батьком на території України. Проте, з 30 травня 2024 року, молодший син виїхав за межі України до матері, позивача у справі, проти чого не заперечував відповідач, та перебуває зараз на її утриманні. Вважає, що воєнний стан в Україні, систематичні ракетні обстріли, роблять проживання на території України таким, що ставить життя молодшого сина та його здоров`я під загрозу, тому його проживання разом із матір`ю у Нідерландах, де він буде перебувати в безпеці та здобути європейську освіту, відповідає інтересам дитини. Після переїзду молодшого сина, [PERSON] , у Нідерланди, стало відомо, що 29 травня 2024 року державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рибак О.О. відкрито провадження з виконання судового наказу № 183/7335/23 від 27 червня 2023 року, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, щодо стягнення з неї на користь [PERSON] , на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини щомісяця. Починаючи з 15 червня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 25 липня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також в рамках даної справи позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення аліментів з [PERSON] . Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні вказаної заяву, оскільки запропонований представником позивача спосіб забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з неї аліментів на користь відповідача за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог про припинення стягнення з неї аліментів. Представник позивача, [PERSON] через підсистему «Електронний суд» подав заяву від 03 грудня 2024 року про розгляд даної справи без участі позивача та її представника. Також надав постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 183/7459/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом надати відзив не скористався, будь-яких клопотань та заяв до суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05 лютого 2025 року, з урахуванням перебування судді на лікарняному з 06 лютого по 11 лютого 2025 року є дата складення повного судового рішення 12 лютого 2025 року. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено,\~що відповідно\~до загальнодоступних\~відомостей Єдиного\~державного реєстру\~судових рішень,\~судовим наказом\~Новомосковського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15 червня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибак О.О. від 29 травня 2024 року відкрито виконавче провадження за № ВП 75167261 за вказаним судовим наказом. Відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 183/7459/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей, встановлено, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , виїхав з матір`ю до Нідерландів, та на територію України не повертався. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, як вбачається зі змісту зазначеної постанови апеляційної інстанції, факт проживання дитини, неповнолітнього [PERSON] з матір`ю у Нідерландах, відповідач не заперечував. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, в даному випадку батько дитини, не витрачає отримувані ним аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Таким чином, суд, з урахуванням досліджених доказів у справі, враховуючи перебування неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із матерію на її утриманні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Вирішуючи питання про момент припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже слід визначити, що припинення стягнення аліментів починається з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову в частині стягнення з неї аліментів, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, необхідно допустити до негайного виконання. Також з відповідача на користь держави та на користь позивача належить стягнути судові витрати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved