Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 220 тис грн, моральну шкоду у розмірі 200\~000 грн та витрати на правову правничу допомогу у розмірі 3000 грн, стягнути судові витрати по справі. Стислий виклад позиції позивача Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 18 червня 2019 року був задоволений у повному обсязі цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, державного нотаріуса Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерини Григорівни про визнання договору купівлі продажу квартири частково недійсним, зобов`язання усунути перешкоди. Постановою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року змінено, договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 04 серпня 2008 року державним нотаріусом Другої Державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г, зареєстрований в реєстрі за № 3-2623, зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13 серпня 2008 року, визнаний недійсним в частині приміщення площею 14,3 кв.м., що входить до загальної площі квартири як підсобне приміщення та зобов`язати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні приміщенням, площею 14,3 кв.м., що входить як підсобне приміщення до загальної квартири [ADDRESS] . Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02 жовтня 2007 року № 1960 [PERSON] , як керівнику гуртової групи СЗШ № 117 був виданий ордер на ізольовану квартиру [ADDRESS] , підставою для видання розпорядження є протокол організації за клопотанням та заявою останньої. Однак вселитися до квартири вона не змогла, так як [PERSON] , сусідка по квартирі стала перешкоджати їй у користуванні належною їй житловою площею. Користуватися квартирою вона з 2007 року не змогла та одразу звернулася до суду. В квартирі [PERSON] був прописаний та проживав [PERSON] , який є її чоловіком. Протягом 2008 року, фактично замість [PERSON] в інтересах сім`ї він по різним підставам оскаржував розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської області про видачу ордеру на жиле приміщення [PERSON] . Зробивши самовільно демонтаж вхідної двері до її квартири [PERSON] та [PERSON] заклали дверний пройом до неї, зробивши вхід зі своєї квартири до квартири [PERSON] . Таким чином, користуватися квартирою стало неможливим. Вона не може зайти до власної квартири та занести власні речі. Змушена винаймати житло, окрім того зверталася до правоохоронних органів відносно неправомірних дій осіб щодо її житла та до Приморської районної адміністрації відносно зробленого перепланування квартири. У 2011 році вона звернулась з цивільним позовом та 18 червня 2019 року було ухвалене судове рішення, яким її позовні вимоги були задоволені. Було відкрито виконавче провадження за заявою стягувача, але відповідачем [PERSON] рішення суду не виконується, що вбачається з відповіді Південного міжрегіонального управління юстиції, повідомлення правоохоронних органів про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. Вона з часу реєстрації і оформлення договору найму на квартиру, сплачує за житло, не маючи можливості в ньому проживати, знімає житло зі своєю донькою. Неправомірними діями відповідача їй спричинений матеріальний збиток, який виражений в тривалості позбавлення її права на житло, пошкодження майна, тривалості судових процесів, змушення наймати тривали час житло для себе та своєї родині, страждання із-за порушеного права. На підставі вищевикладеного вона і звернулася з позовом до суду. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 08 червня 2023 року Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеса зазначена цивільна справа передана до Білгород Дністровського міськрайонного суду за підсудністю. 31 липня 2023 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду, суддя Боярський О.О., постановлена ухвала про залишення заяви без руху. 15 листопада 2023 року, Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду, суддя Боярський О.О., провадження у зазначеній справі було відкрито. Відповідно до розпорядження № 174 від 14 лютого 2024 року призначений повторний автоматизований розподіл судової справи. 14 лютого 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею визначена суддя Прийомова О.Ю. 20 лютого 2024 року Ухвалою суду справа прийнята до провадження судді з призначенням підготовчого розгляду справи. 16 вересня 2024 року Ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито з призначенням справи до її розгляду по сутті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомлення до суду повернулися з відміткою «сплив терміну зберігання». Зі згоди представника позивача, суд ухвалою на місці, перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Вислухавши вступне слово представника позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2007 №1960 [PERSON] , як керівнику гуртової групи СЗШ№117 був виданий ордер на ізольовану квартиру [ADDRESS] , для тимчасового мешкання, без зняття з квартирного обліку. (а.с. 23 зворотна сторінка) 03 жовтня 2007 [PERSON] отримала ордер на квартиру [ADDRESS] , який виданий на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації від 02.10.2007 року. (а.с. 22, зворотна сторінка) 18 червня 2019 рішенням Приморського районного суду м. Одеси, позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Приморська районна адміністрація ОМР, Державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерина Георгіївна, про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, визнання права власності, визнання права користування, зобов`язання усунути перешкоди, стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Визнаний договір купівлі-продажу квартири від 04.08.2008 року частини квартири, площею 14,3 кв.м., що належить [PERSON] по договору найму, загальної квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , що укладений нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Арабаджі К.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3-2623, частково недійсним, в частині придбання права власності на квартиру [ADDRESS] ; зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] . В іншій частині позову відмовлено. (а.с. 12-14) Постановою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2021, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, державного нотаріуса Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерини Георгіївни про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, зобов`язання усунути перешкоди змінено. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, державного нотаріуса Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катерини Георгіївни про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, зобов`язання усунути перешкоди задоволено частково. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 4 серпня 2008 року державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катериною Георгіївною, зареєстрований в реєстрі за №3-2623, зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13 серпня 2008 року, визнати недійсним в частині приміщення площею 14,3 кв.м, що входить до загальної площі квартири як підсобне приміщення. Зобов`язати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні приміщенням площею 14,3 кв.м, що входить як підсобне приміщення до загальної площі квартири [ADDRESS] . (а.с. 14-17) 16 вересня 2021 Приморським районним судом виданий виконавчий лист, яким зобов`язано [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні приміщенням площею 14,3 кв.м., що входить як підсобне приміщення до загальної площі квартири [ADDRESS] . Відповідно до листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі від 22 жовтня 2022 року зазначено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 67911454 по виконанню виконавчого листа № 2-2516/11 виданого 09 грудня 2021 року Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні приміщенням площею 143 кв.м, що входить як підсобне приміщення до загальної площі квартири [ADDRESS] . 17 грудня 2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до акту державного виконавця від 02 лютого 2022 року, виходом за адресою: [ADDRESS] встановлено, що боржником рішення суду не виконано. Постановою державного виконавця накладено штраф на боржника у розмірі 1700, 00 грн відповідно до вимог статтей 63,75 ЗУ «Про виконавче провадження». 20 жовтня 2022 року державним виконавцем надіслано повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п.11 ст. 39 Закону. (а.с. 9) Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду. У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди. Разом з тим, матеріалами справи не містять жодних доказів підтвердження спричиненої матеріальної шкоди позивачу у зазначеному у позові розмірі 220\~000 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач у своїх позовних вимогах, зазначила, що було пошкоджено її майно, змушена витрачати кошти на наймання житла для себе і своєї родини, однак на підтвердження зазначеного до матеріалів справи не надано жодних належних та допустимих доказів зазначених витрат, квитанцій, договору найму, тощо. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 220 тис грн. задоволенню не підлягають. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Зі змісту ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. В ході розгляду справи встановлено, що неправомірними діями відповідача, а саме: не виконанням рішення суду щодо усунення перешкод позивачу у користуванні приміщенням, що підтверджується листом державного виконавця, направлення останнім повідомлення про порушення кримінальної справи відносно боржника, позивачу спричинені моральні страждання: порушений уклад життя, вона не має можливості тривалий час користуватися приміщенням, звертається до органів влади з цього приводу, до суду. Моральну шкоду позивач оцінює у 200\~000 грн. Суд погоджується з доводами позивача в цій частині, оскільки [PERSON] безсумнівно переживає моральні страждання, оскільки не може потрапити до житла, вимушена звертатися до органів влади, суду. Разом з тим, з врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе \~частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] , визначивши їй \~розмір у сумі\~ 50 000 грн. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку частковим задоволенням позовних вимог позивача, стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211, 20 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ч. 8 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, питання судових витрат на професійну правничу допомогу буде вирішено після надання відповідної заяви, про яку представник позивача заявив у позові.

Outcome: partial