Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-11 00:00:00

29 лютого 2024 року Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області (надалі також позивач, Новосанжарська селищна рада) звернулась до Новосанжарського районного суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державна екологічна інспекція Центрального округу (надалі також третя особа) про стягнення з [PERSON] на користь Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки в розмірі 68786 грн 86 коп. Рух справи Ухвалою суду від 11 березня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 24 т.1). 08 жовтня 2024 року до суду представником позивача подано клопотання про поновлення процесуального строку та долучення доказів у справі № 542/419/24 (а.с. 195-196 т.1). Ухвалою від\~08\~жовтня 2024\~року поновлено\~позивачу процесуального\~строку для\~подання доказів\~у цивільній\~справі №\~542/419/24,\~приєднані до\~матеріалів справи\~копії протоколу\~огляду земельної\~ділянки від\~05.01.2023,\~протоколу огляду\~земельної ділянки\~від 24.01.2023,\~висновку судового\~експерта від\~21.03.2023\~№ СЕ-19/117-23/4485-ЕК,\~довідки Державної\~екологічної інспекції\~Центрального округу\~про розрахунок\~розміру заподіяної\~шкоди із\~супровідним листом.(а.с. 224-225 т.1). 16 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача, за змістом якого він просив поновити строк на подання клопотання про виклик свідків у справі (а.с. 246-250 т. 1). Своєю ухвалою від 19 грудня 2024 року суд клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку та виклик свідків у справі задовольнив частково, поновив строк на подання клопотання про виклик в якості свідка сертифікованого інженера-геодезиста [PERSON] (а.с. 15-16 т.2). В судове засідання 12 лютого 2025 року відповідно до ухвали суду з`явився для допиту в якості свідка сертифікований інженер-геодезист [PERSON] . Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог Новосанжарська селищна рада зазначила, що [PERSON] за відсутності правовстановлюючих документів на право власності чи право користування (оренди) земельної ділянки самовільно зайняв земельну ділянку площею 7,0137 га, чим спричинив шкоду державні та селищній громаді в розмірі 68786 грн 86 коп. Відповідне твердження мотивується такими обставинами. В рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022175480000206 від 28.11.2023, встановлено самовільне використання земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Лисівка, Полтавський район, Полтавська область. За наслідками проведення огляду земельної ділянки працівниками поліції за участі працівника Державної екологічної інспекції Центрального округу та інженера-геодезиста здійснені заміри площі земельної ділянки та встановлені межі фактичного посіву сільськогосподарської культури кукурудзи. Площа посіву склала 7,0137 га. За фактом порушення земельного законодавства та використання земельної ділянки площею 7,0137 га без документів, що посвідчують право власності чи право користування (оренди) земельної ділянки складено Державною екологічною інспекцією Центрального округу 24.01.2023 протокол про адміністративне правопорушення на [PERSON] за статтею 53-1 КУпАП. В подальшому Інспекцією винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 19.04.2023 № 38/2/1-24, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн, який [PERSON] сплачений 20.04.2023. З огляду на викладене, [PERSON] , який самовільно зайняв земельну ділянку площею 7,0137 га, має бути відшкодована шкода в розмірі 68 786 грн 86 коп. 02 квітня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 31-35 т.1), за змістом якого [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог Новосанжарської селищної ради з огляду на таке. Розпорядженням Голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 372 від 21.09.2009 громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано дозволи на розроблення проектів відведення земельних ділянок площею по 2,00 га (несільськогосподарські угіддя господарські будівлі та двори) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться за межами населених пунктів на території Пологівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. На підставі даного рішення земельні ділянки були внесені до погосподарського обліку Пологівської сільської ради, що підтверджується довідками виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 21.09.2023 №№ 84, 85, 86. З огляду на викладене, враховуючи Інструкцію з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних, міських радах, затверджену наказом № 56 від 11.04.2016 Державної служби статистики України, на думку відповідача, громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є належними користувачами земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що знаходяться за межами населених пунктів на території Пологівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. Оскільки відповідач є батьком [PERSON] , [PERSON] та чоловіком [PERSON] , сім`я відповідача протягом 15 років відкрито користується цією земельною ділянкою та сплачує земельний податок, і позивач ніколи не мав з цього приводу претензій. Відповідачем також процитовані норми цивільного законодавства щодо набуття права власності за набувальною давністю. Враховуючи викладене, відповідачем вказано, що відповідно до вимог законодавства виділені земельні ділянки та земельні ділянки, відомості про які внесені до погосподарського обліку, фактично знаходяться користуванні таких осіб. А тому [PERSON] не займав самостійно без дозволу дані земельні ділянки і факту самовільного зайняття таких земельних ділянок не відбулось. Також, у відзиві відповідач вказав, що позивачем не доведено участь інженера-геодезиста 24.01.2023 під час огляду земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Лисівка, Полтавський район, Полтавська область, з географічними матеріалами 49°22/36.7//N та 34°39/12.5//Е, оскільки до суду позивачем не надано персональних відомостей інженера-геодезиста, його сертифіката, документів на прилад GPS приймачем TRIMBLER R10, схеми встановленої межі фактичного посіву земельної ділянки. Також, відповідачем наголошено на тому, що Державна екологічна інспекція Центрального округу вийшла поза межі своїх повноважень та не мала права складати протокол про адміністративне правопорушення. І крім цього, у відзиві зазначено, що Державною екологічною інспекцією Центрального округу застосовано під час розрахунку площу земельної ділянки яка, на думку відповідача, не є встановленою, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які схеми обстежуваної земельної ділянки, а обстеження проведено невстановленою особою. 25 квітня 2024 року від Новосанжарської селищної ради надійшла відповідь на відзив (а.с. 110-117 т.1), відповідно до якої позивач підтвердив ту обставину, що розпорядженням Голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 372 від 21.09.2009 громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано дозволи на розроблення проектів відведення земельних ділянок площею по 2,00 га (несільськогосподарські угіддя господарські будівлі та двори) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться за межами населених пунктів на території Пологівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. Поряд з цим позивач вказав, що дозволи на розроблення проектів відведення земельних ділянок надавались не відповідачу, а його родичам. Зазначено позивачем і те, що після розробки таких проектів, вони мали бути подані на затвердження райдержадміністрації. Однак, зазначені громадяни з 2009 року по даний час не виконали зазначеного Розпорядження, ними не було зроблено проектів відведення земельних ділянок, земельні ділянки не внесені в базу даних Державного земельного кадастру, не присвоєно кадастрові номера, не виконано пункт 4 даного розпорядження, а саме: не подано вищезгадані проекти на затвердження до райдержадміністрації. Земельні ділянки не передані у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Акцентовано увагу на тому, що дозволи на розроблення проектів відведення земельних ділянок надані зазначеним громадянам на земельні ділянки по 2,00 га, що в сумі становить 6,00 га (несільськогосподарські угіддя господарські двори), в той час як відповідач фактично користувався земельною ділянкою площею 7,0137 га, як ріллею, а не господарськими дворами. Вказано, що надані відповідачем копії документів не підтверджують той факт, що саме зазначені земельні ділянки відображені в книгах погосподарського обліку, та не вказано на підставі яких правовстановлюючих документів така інформація внесена. Повторно зазначено, що за фактом порушення земельного законодавства та використання земельної ділянки площею 7,0137 га без документів, що посвідчують право власності чи право користування (оренди) земельної ділянки складено Державною екологічною інспекцією Центрального округу 24.01.2023 протокол про адміністративне правопорушення на [PERSON] за статтею 53-1 КУпАП. В подальшому Інспекцією винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 19.04.2023 № 38/2/1-24, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн, який [PERSON] сплачений 20.04.2023. Наголошено, що така постанова про адміністративне правопорушення не була оскаржена позивачем. Отже, на думку позивача, відповідач не навів жодних доказів, що спростовують факт використання ним земельної ділянки без кадастрового номеру площею 7,0137 га, яка знаходиться за межами с. Лисівка з географічними координатами 49о22/36.7/N та 34о/12.5/Е чи наявність у нього правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, а зазначив лише обставини, спрямовані на ухилення від цивільної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки. 03 липня 2024 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення (а.с. 141-147 т.1), відповідно до яких наголошено, що відповідач дотримався та пройшов весь порядок погодження питань, пов`язаних з вибором земельних ділянок та отримав дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки, що підтверджується чинним на той момент законодавством. Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення здійснюється за рішенням відповідного органу. У даному випадку розпорядженням голови Новосанжарської державної адміністрації було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею по 2 га. Зазначено, що нормами земельного законодавства не встановлено строку дії дозволу на розробку проекту, не зазначено термін, в який особа має розробити проект відведення земельної ділянки, тобто дозвіл є безстроковим. У 2012 році ФОП [PERSON] розпочався процес виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак з об`єктивних причин проект не був завершений до кінця, на даний час проект землеустрою перебуває на стадії виготовлення в іншій організації. Повторно наголошено на правомірності користування сім`єю відповідача земельними ділянками відповідно до розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 372 від 21.09.2009 та відповідно до відомостей погосподарського обліку. Також повторно зазначено про відсутність схеми встановлення межі фактичного посіву земельної ділянки з координатами поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 09 вересня 2024 року від представника відповідача надійшли до суду додаткові пояснення (а.с. 160-162 т.1), в яких окрім того, що вже зазначалось відповідачем у відзиві на позов, наголошено на тому, що законність використання земельної ділянки її користувачами підтверджується виписками з погосподарської книги. Також, зазначено, що контролюючий орган здійснює нарахування земельного податку при отриманні від центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфер земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, інформації про набуття фізичною особою права власності на земельну ділянку. Відповідач протягом 15 років користується земельною ділянкою та сплачує земельний податок, отже він не займав самостійно без дозволу земельні ділянки і самозахвату не було. 07 жовтня 2024 року представником відповідача подані додаткові пояснення (а.с. 176-108 т.1), в яких окрім раніше викладених обставин та аргументів, вказано, що Головне управління ДПС у Полтавській області здійснювало нарахування земельного податку громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за період з 2009-2024 за земельні ділянки площею 2,0 га відповідно до інформації Новосанжарської селищної ради. Новосанжарська селищна рада, звернувшись 31.03.2023 до ГУ ДПС у Полтавській області з листом щодо зняття 01.01.2023 з погосподарського обліку спірних земельних ділянок, умисно приховує той факт, що земельні ділянки перебували в користуванні та внесені до погосподарського обліку за зазначеними громадянами. Представником позивача також зазначено визначення набувальної давності та викладені положення постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин». Також, вказано, що доказом не може бути протокол про адміністративне правопорушення від 24.01.2023, в якому інспектор ОНПС ДЕІ Центрального округу Слуцький В.М. послався на самовільне встановлення заняття земельної ділянки, оскільки зі змісту протоколу неможливо встановити на підставі яких відомостей (фактичних даних) інспектор дійшов такого висновку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов та письмових поясненнях. Державна екологічна інспекція Центрального округу, у судове засідання не забезпечила явку свого уповноваженого представника. У наданому до суду клопотанні 01 квітня 2024 року Державна екологічна інспекція Центрального округу просила судові засідання проводити за відсутності свого представника (а.с. 29 т.1). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши в якості свідка інженера-геодезиста [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12022175480000206 від 28.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 197-1 КК України, 24.01.2023 проведено огляд земельної ділянки, що розділена на дві ділянки асфальтною дорогою, на якій проведено посів кукурудзи одним масивом, і яка розташована поза межами села Лисівка Полтавського району Полтавської області, а саме: поблизу земельної ділянки з кадастровим номером 5323484400:00:002:0323. З протоколу огляду від 24.01.2023 (а.с. 199-200 т.1) вбачається, що до огляду був залучений сертифікований інженер-геодезист [PERSON] , який за допомогою технічного обладнання - JPS приймача TRIMBLER R10 здійснив заміри площі земельних ділянок, розділених асфальтованою дорогою, які були засіяні кукурудзою єдиним масивом (кукурудза на момент огляду зібрана). До протоколу\~огляду надано\~схему встановлення\~межі фактичного\~посіву сільськогосподарських\~культур на\~території Новосанжарської\~селищної ради,\~в якій\~визначено,\~що загальна\~площа посіву\~під кукурудзою\~становить 4,5676\~га +2.4461\~га, з них в межах земельних ділянок з кадастровим номером: 5323484400:00:002:0323 0.0101 га, без кадастрового номеру 7,0036 га (а.с. 201 т.1). За змістом такого протоколу огляду встановлено, що присутній під час огляду [PERSON] повідомив, що навесні 2022 року він самовільно засіяв дві вищевказані земельні ділянки кукурудзою, а восени 2022 року зібрав врожай кукурудзи з них. На момент огляду [PERSON] не надавав договору оренди на підтвердження права користування чи документів на підтвердження права власності на земельну ділянку, вказавши, що вважає використання земельних ділянок правомірним, оскільки документи знаходяться на оформленні. З повідомлення Державної екологічної інспекції Центрального округу встановлено, що на виконання постанови ВнП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про залучення спеціаліста від 18.01.2023 взято участь у проведенні слідчих дій по кримінальному провадженню № 12022175480000206 від 28.12.2022 за частиною 1 статті 197-1 КК України та проведено розрахунки шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки з географічними координатами 49°22/36.7//N та 34°39/12.5//Е неподалік с. Лисівка Новосанжарської територіальної громади Полтавського району Полтавської області (а.с. 13 т.1). На підставі постанови відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про закриття кримінального провадження від 28.03.2023 Державною екологічною інспекцією Центрального округу складено протокол про адміністративне правопорушення № 01560 від 24.01.2023 за статтею 53-1 КУпАП відносно [PERSON] , [INFO] , за змістом якого встановлено, що [PERSON] здійснив практичне використання земельних ділянок з географічними координатами 49°22/36.7//N та 34°39/12.5//Е поблизу с. Лисівка Полтавського району, на яких була засіяна та у подальшому скошена кукурудза, без відповідних правовстановлюючих документів на них, а саме: права власності або права користування (оренди), що є порушенням статей 124,125, 126 п. «б» ст. 211 Земельного кодексу України (а.с. 14 т.1). Вказаний протокол у графі «Пояснення особи» містив власноручні пояснення [PERSON] , в яких ним вказано, що він зі змістом протоколу ознайомлений та згоден, та що планує завершити оформлення правовстановлюючих документів (а.с. 14 зі звороту т. 1). 19 квітня 2023 року постановою Державної екологічної інспекції Центрального округу по справі про адміністративне правопорушення № 38/2/1-24 громадянина [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн (а.с. 15 т.1). Зі змісту постанови вбачається, що у діях [PERSON] встановлено склад адміністративного правопорушення, а саме: він здійснив самовільне зайняття земельної ділянки з географічними координатами 49°22/36.7//N та 34°39/12.5//Е поблизу с. Лисівка Полтавського району, на якій була засіяна та у подальшому скошена кукурудза, без відповідних правоустановчих документів на право власності або користування (оренди) чим порушив статті 124,125,126, п. «б» статті 211 Земельного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було сплачено штраф в розмірі 170 грн відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення № 38/2/1-24 від 19.04.2023, на підтвердження чого надані копії квитанції від 20 квітня 2023 року (а.с. 16 т. 1). Відповідно до претензії № 8/07-16/23, адресованої [PERSON] , останньому було запропоновано відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства на суму 68786 грн 86 коп. Вказана претензія 15.03.2023 отримана відповідачем. В додатку до вказаної претензії зазначений розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, площею 7,0137 га, яка становить 68786 грн 86 коп. (а.с. 17-18 т.1). З наданого представником позивача до суду висновку експерта Полтавського НДЕКЦ МВС № СЕ-19/117-23/4485-ЕК від 21.03.2023 (а.с. 203-217 т.1) за наслідками проведеної судово-економічної експертизи, вбачається, що в обсязі наданих матеріалів розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, визначений у довідці Державної екологічної інспекції Центрального округу (додаток до листа Державної екологічної інспекції Центрального округу від 10.02.2023 № 02.1-11/560) в сумі 68786 грн 86 коп. підтвердити неможливо з причин, указаних у дослідницькій частині висновку експерта не визначення цільового призначення земельних ділянок). Поряд з цим, за умови, що цільове призначення самовільно зайнятих земельних ділянок загальною площею 7,0137 га землі сільськогосподарського призначення несільськогосподарські угіддя (землі під господарськими дворами) та за умови, що вони не відносяться до природно-заповідного фонду, завдана шкода підтверджується у сумі 87015 грн 18 коп. З огляду на те, що на даний час розмір шкоди, заподіяної самовільним використанням земельної ділянки розміром 7,0137 га, який обрахований Державною екологічною інспекцією Центрального округу, в сумі 68786 грн 86 коп. відповідачем добровільно не відшкодований, Новосанжарська селищна рада звернулась до суду із відповідним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин першої-третьої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. За змістом статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування, землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону (стаття 83 ЗК України). За правилами статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Положеннями статті\~79-1\~ЗК України\~визначено,\~що формування\~земельної ділянки\~полягає у\~визначенні земельної\~ділянки як\~об`єкта\~цивільних прав.\~Формування земельної\~ділянки передбачає\~визначення її\~площі,\~меж та\~внесення інформації\~про неї\~до Державного\~земельного кадастру. Формування\~земельних ділянок\~здійснюється: у\~порядку відведення\~земельних ділянок\~із земель\~державної та\~комунальної власності; шляхом\~поділу чи\~об`єднання\~раніше сформованих\~земельних ділянок; шляхом\~визначення меж\~земельних ділянок\~державної чи\~комунальної власності\~за проектами\~землеустрою щодо\~впорядкування територій\~населених пунктів,\~проектами землеустрою\~щодо впорядкування\~території для\~містобудівних потреб,\~проектами землеустрою\~щодо приватизації\~земель державних\~і комунальних\~сільськогосподарських підприємств,\~установ та\~організацій; шляхом\~інвентаризації земель\~у випадках,\~передбачених законом; за\~проектами землеустрою\~щодо організації\~території земельних\~часток (паїв); за\~затвердженими комплексними\~планами просторового\~розвитку території\~територіальних громад,\~генеральними планами\~населених пунктів,\~детальними планами\~території. \~Сформовані земельні\~ділянки підлягають\~державній реєстрації\~у Державному\~земельному кадастрі. \~Земельна ділянка\~вважається сформованою\~з моменту\~присвоєння їй\~кадастрового номера. Формування\~земельних ділянок\~(крім\~випадків,\~визначених у\~частинах шостій\~-\~сьомій цієї\~статті)\~здійснюється за\~проектами землеустрою\~щодо відведення\~земельних ділянок.\~Земельна ділянка\~може бути\~об`єктом\~цивільних прав\~виключно з\~моменту її\~формування (крім\~випадків суборенди,\~сервітуту щодо\~частин земельних\~ділянок)\~та державної\~реєстрації права\~власності на\~неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений статтею 118 ЗК України. Зокрема, цією нормою встановлено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До заяви додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування регламентований статтею 123 ЗК України. Згідно з частиною 1 статті 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі: проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у разі поділу та/або об`єднання земельних ділянок. Відповідно до статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі статтею 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У пункті 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначено, що право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Частиною восьмою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статтею 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність. Порядок визначення збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року (далі - Методика)). Згідно з пунктом 7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, визначається Держекоінспекцією та її територіальними органами, Держгеокадастром та його територіальними органами або виконавчими органами сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом. Надаючи оцінку твердженням позивача про самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки загальною площею 7,0137 га, тобто про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), суд виходить з такого. Дійсно, на підтвердження тієї обставини, що виявлені земельні ділянки загальною площею 7,0137 га перебувають у власності відповідача, чи передані йому в оренду (користування), [PERSON] жодних правовстановлюючих документів до суду не надав. Судом встановлено, що рішеннями тридцять третьої сесії п`ятого скликання Пологівської сільської ради від 14 квітня 2009 року «Про затвердження висновку про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки» надані висновки про надання дозволів на розробку проектів відведення земельних ділянок площею 2, га [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя господарчі будівлі та двори), що знаходться за межами населених пунктів Пологівської сільської ради (а.с.42-44 т.1). Розпорядженням виконуючого голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 372 від 21.09.2009 громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано дозволи на розроблення проектів відведення земельних ділянок площею по 2,00 га (несільськогосподарські угіддя господарські будівлі та двори) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться за межами населених пунктів на території Пологівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. Поряд з цим, суд зазначає, що наявність дозволів на розроблення проектів відведення земельних ділянок площею по 2,00 га не свідчить про набуття такими особами, а тим більше відповідачем, якому такі дозволи не видавались, права власності, оскільки відповідно до приписів статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час винесення вказаного розпорядження), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналогічне правило наявне і в діючій редакції Земельного Кодексу України. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що ані відповідачу, ані його родичам (доньці, сину та дружині), земельні ділянки по 2 га (в загальній сумі 6 га) ані в користування, ані у власність не передавались і вони не можуть вважатись законними власниками чи користувачами цих земельних ділянок. Такий висновок суду не може бути спростований довідками погосподарського обліку, що надані відповідачем, та інформацією з податкової служби про сплату податку за землю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки такі особи без належної правової підстави вносили земельних податок, так як жодних правовстановлюючих документів на такі земельні ділянки ці особи не мали і жодного права за цими особами на такі земельні ділянки не зареєстровано. Також, суд оцінює критично аргумент відповідача про те, що він та його родичи набули права власності та такі земельні ділянки за набувальною давністю, так як користуються ними понад 15 років. Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Поряд з цим рішення суду вказаного змісту відповідачем не надано. За таких обставин, враховуючи те, що [PERSON] та його представником під час розгляду справи неодноразово підтверджувався факт використання земельних ділянок, на які надано лише дозволи на розробку проекту землеустрою, загальною площею 6 га, суд дійшов висновку, що здійснюючи використання таких земельних ділянок, [PERSON] не мав відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання їх у користування, з огляду на що здійснив їх самовільне зайняття у зв`язку з чим має сплатити завдану шкоду. Щодо аргументів відповідача про недоведеність участі сертифікованого інженера-геодезиста 24.01.2023 під час огляду земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Лисівка, Полтавський район, Полтавська область, з географічними матеріалами 49о22/36.7/N та 34о/12.5/Е, оскільки до суду позивачем не надано персональних відомостей інженера-геодезиста, його сертифіката, документів на прилад GPS приймачем TRIMBLER R10, схеми встановленої межі фактичного посіву земельної ділянки, суд зазначає таке. З матеріалів справи, зокрема, з протоколу огляду від 24.01.2023 (а.с. 199-200 т. 1) вбачається, що до огляду земельної ділянки 24.01.2023 був залучений сертифікований інженер-геодезист [PERSON] , який за допомогою технічного обладнання - JPS приймача TRIMBLER R10 здійснив заміри площі земельних ділянок, розділених асфальтованою дорогою, які були засіяні кукурудзою єдиним масивом (кукурудза на момент огляду зібрана). Сертифікований інженер-геодезист [PERSON] в ході огляду визначив загальну площу такої земельної ділянки. До протоколу огляду надано схему встановлення межі фактичного посіву сільськогосподарських культур на території Новосанжарської селищної ради, якою визначено, що загальна площа посіву під кукурудзою становить 4,5676 га +2.4461 га, з них в межах земельних ділянок з кадастровим номером: 5323484400:00:002:0323 0.0101 га, без кадастрового номеру 7,0036 га (а.с. 201 т.1). Поряд з цим, в судовому засіданні [PERSON] не підтвердив ту обставину, що як сертифікований інженер-геодезист він залучався до огляду земельних ділянок за межами населеного пункту с. Лисівка, Полтавський район, Полтавська область, які були засіяні кукурудзою єдиним масивом (кукурудза на момент огляду зібрана). Вказав, що за допомогою технічного обладнання - JPS приймача TRIMBLER R10 здійснив заміри площі земельних ділянок його довірена особа [PERSON] . Саме ця особа використовувала технічне обладнання - JPS приймач TRIMBLER R10, для заміру самозайнятих земельних ділянок, за наслідками якого визначена загальна площа посіву під кукурудзою - 4,5676 га +2.4461 га. Та саме ця особа, яка не є сертифікованим інженером-геодезистом, склала надану схему встановлення межі фактичного посіву сільськогосподарських культур на території Новосанжарської селищної ради, в якій встановлена загальна площа посіву під кукурудзою - 4,5676 га +2.4461 га. Враховуючи обставини, повідомлені свідком [PERSON] , суд не може прийняти як належний доказ схему встановлення межі фактичного посіву сільськогосподарських культур на території Новосанжарської селищної ради, в якій встановлена загальна площа посіву під кукурудзою 7,0137 га (4,5676 га +2.4461 га), яка визначена як самовільно зайнята земельна ділянка. Зважаючи на викладене, звертаючись із вимогою про стягнення шкоди за самовільно зайняту земельну ділянку площею\~7,0137 га, позивач не довів її фактичного розміру. Поряд з цим, оскільки відповідач підтвердив, що він використовував земельні ділянки за межами с. Лисівка, на які надано лише дозволи на розробку проекту землеустрою, загальною площею 6 га, суд дійшов висновку, що він здійснив використання таких земельних ділянок саме площею 6 га без належних правових підстав. Аргумент відповідача про те, що Державна екологічна інспекція Центрального округу вийшла поза межі своїх повноважень та не мала права складати протокол про адміністративне правопорушення, суд оцінює критично і вважає його таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Крім того, суд акцентує увагу на тому, що на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 24 січня 2023 року № 01560 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Слуцьким В.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 38/2/1-24, якою громадянина [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн (а.с. 15). Зі змісту постанови вбачається, що у діях [PERSON] встановлено склад адміністративного правопорушення, а саме: самовільне зайняття земельної ділянки з географічними координатами 49°22/36.7//N та 34°39/12.5//Е поблизу с. Лисівка Полтавського району, на якій була засіяна та у подальшому скошена кукурудза, без відповідних правовстановлювальних документів на право власності або користування (оренди), що є порушенням статті 124,125,126, п. «б» статті 211 Земельного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було сплачено штраф в розмірі 170 грн відповідно до цієї постанови, на підтвердження чого надані копії квитанції від 20 квітня 2023 року (а.с. 16 т.1). На даний час така постанова [PERSON] не була оскаржена, з огляду на що, встановлені в ній обставини мають преюдиційний характер для суду у цій справі. У справі право комунальної власності підтверджено розташуванням спірної земельної ділянки у межах Полтавського району (колишнього Новосанжарського району) Полтавської області, що не спростовано стороною відповідача. Крім того, судом на підставі досліджених доказів також встановлено, що самовільно зайняті відповідачем земельні ділянки не є сформованими, не мають кадастрового номера, рішення щодо передачі у власність чи у користування таких земельних ділянок не приймались. Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що відповідачем була самовільно зайнята земельна ділянка, площею 6,00 га, за відсутності зауважень з боку відповідача в методиці розрахунку розміру шкоди, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963, розмір шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, становить 58845 грн, розрахований за формулою: Шс=Пс х Нп х Кф х Кі (1), де Пс площа самовільно зайнятої земельної ділянки, га, Нп середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, грн/га, Кф коефіцієнт функціонального використання земель, Кі коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель (Шс= 6,00 х 3923 х 2.5 х 1= 58845 грн). Отже, позовні вимоги Новосанжарської селищної ради підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн 00 коп. Із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 85,5 % з розрахунку: 58845 грн (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 68786\~грн 86\~коп. (сума заявлених позовних вимог) = 85,5 % (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2588 грн 94 коп. з розрахунку: 3028 грн (сума сплаченого судового збору) х 85,5 % (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial