Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~В серпні 2024 року [PERSON] , в особі свого представника адвоката Ейбатова З. М. огли, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , який є батьком їх малолітньої доньки, про позбавлення його батьківських прав та стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовано тим, що відповідач самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дитини. [PERSON] багато років мешкає окремо, не цікавиться дитиною, не приймає будь-якої участі у її вихованні. Усі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно. Дитина знаходиться на повному утримані [PERSON] [PERSON] не надає будь-якої матеріальної допомоги. Позивач стверджує, що зазначені обставини є свідченням ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, а тому є підставою для позбавлення судом його батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України. \~ \~ \~ \~Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.08.2024 відкрито загальне позовне провадження у цій цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~24.09.2024 судом отриманий висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його дитини. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилася. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Про причини своєї неявки не повідомив, заяв або клопотань до суду від відповідача не надходило. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином відповідно до п.2 ч.8 ст. 128 ЦПК України. З пояснень від 23.09.2024 вбачається прохання представника третьої особи здійснити розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтовані, а тому підлягають відхиленню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] . Позивачка разом із донькою проживають окремо від відповідача на території Німеччини (а.с. 12-17). З листа КНП «Міська дитяча поліклініка №23» від 17.04.2024 №298/0/567-24 вбачається, що декларація про вибір лікаря-педіатра з приводу надання дитині первинної медичної допомоги укладена матір`ю. Амбулаторні прийоми лікаря [PERSON] відвідувала в супроводі матері. Відповідно до листа від 13.03.2024 дошкільного навчального закладу №410 «сонечко» за №01-19/44, за період відвідування дитиною закладу батько у дошкільному навчальному закладі не з`являвся. Приводила і забирала дитину [PERSON] . Вона цікавилася вихованням і успіхами дитини, а також брала участь у батьківських зборах. Згідно із листа від 29.04.2024 за № 01-24/303, наданого директором Харківського ліцею №172, Інформація про участь батьків у вихованні [PERSON] у закладі не збиралась і у зв`язку з цим відсутня. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав висновок від 23.09.2024 №366 щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його дитини, мотивуючи свої висновки дослідженими в судовому засіданні листами дошкільного навчального закладу №410 «сонечко» від 13.03.2024 та КНП «Міська дитяча поліклініка №23» від 17.04.2024 Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі N 185/9339/21). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків (Постанова Верховного суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20). Оцінюючи відповідно до ст. 89 ЦПК України висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] суд зазначає, що його складено виходячи з тих самих доказів, які надані суду, однак без з`ясування дійсних причин, за яких відповідач не спілкується з дитиною. У висновку не встановлено фактів, які б свідчили про те, що позбавлення відповідача батьківських прав є заходом впливу, який найкраще відповідає інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер, не є обов`язковим для суду та, на думку суду, суперечить інтересам дитини. Таке правозастосування відповідає висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 13.03.19 року у справі №631/2406/15-ц, від 06.05.2020 року у справі №753/2025/19. Щодо показань свідка допитаного в судовому засіданні, суд зазначає, що вони не спростовують висновків суду наведених вище. Суд зауважує, що простої бездіяльності з боку батька недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. У цій справі, окрім того факту, що батько не підтримував з донькою відносин протягом тривалого часу та не надавав матеріального забезпечення, суд не встановив будь-яких інших фактів, які могли б виправдати позбавлення батька батьківських прав. Судом не було встановлено, що батько не відповідає вимогам, необхідним для виховання дітей, або що він коли-небудь заподіював шкоду своїй доньці, або що він становив загрозу для здоров`я та розвитку дитини, що він є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину. Сам факт\~проживання батька\~окремо від\~дитини,\~невідвідування батьком\~шкільного закладу\~та міської\~дитячої поліклініки\~-\~не є\~достатньою підставою\~для висновку\~про доцільність\~позбавлення особи\~батьківських прав.\~За таких\~обставин,\~на думку\~суду,\~позбавлення батька\~всіх батьківських\~прав стосовно\~його малолітньої\~доньки не\~відповідає критерію\~пропорційності. У виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (Постанова Верховного суду від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21). Отже, зважаючи на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання малолітньої дитини, а позбавлення відповідача батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною - є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав відповідача та про необхідність попередити [PERSON] про зміну ставлення до виховання його малолітньої доньки. Щодо вимоги позивача в частині стягнення аліментів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову в цій частині та необхідності його задоволення. З відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо підсудності цієї справи Київському районному суду м. Харкова. Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч.16 ст.28 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Зважаючи на те, що у цій справі заявлена вимога, в тому числі щодо стягнення аліментів на утримання дитини, а місце проживання позивача зареєстроване в [ADDRESS] , то суд дійшов висновку, що справа підсудна Київському районному суду м. Харкова. Щодо розподілу судових витрат у цій справі. Оскільки судом було задоволено одну позовну вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, а у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви за такою вимогою, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1211 грн.20 коп. (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Outcome: approved