Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, звернувся адвокат Бороган Валентин Володимирович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 24.05.1977 року матері позивача Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів трудящих м. Одеси було видано ордер № 1165 ЖР про право найму квартири [ADDRESS] . Після смерті основного квартиронаймача [PERSON] , розпорядженням Суворовської районної адміністрації ОМР від 09.12.2008 р. особовий рахунок на квартиру було переоформлено на позивача у справі, відповідно наразі позивач є основним квартиронаймачем. Представник зазначає, що відповідачі є зареєстрованими за адресою: : [ADDRESS] , при цьому з 2021 року, за адресою місця реєстрації не проживають, комунальні послуги не сплачують, в утриманні житла участі не приймають. Наявність реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне користування майном, оскільки остання вимушене сплачувати комунальні послуги за відповідними тарифами. З урахуванням викладеного представник позивача просить: визнати: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Також, ухвалою суду від 30 вересня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Бороган Валентина Володимировича про витребування доказів. Витребувано від - Державної Прикордонної Служби України відомості щодо перетину державного кордону України громадянкою (нином) України [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] - у період з 01.10.2021 року по 01.09.2024 року. На виконання ухвали про витребування доказів, на адресу суду 10.12.2024 року (вх. № 105) надійшла відповідь щодо підтвердження перетину кордону громадянами України, згідно якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перетинули (виїхали) державний кордон України 08.11.2021 року (а.с.55;57). Чергове судове засідання у справі призначено на 05 лютого 2025 року, сторони до суду не з`явились. На адресу суду 05.02.2025 (вх. № 775) надійшла заява за підписом представника позивача [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника позивача та позивача, згідно якої представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також, представник зазначив, що позивач є матір`ю відповідача [PERSON] та відповідно бабусею неповнолітніх онуків. За весь відсутності відповідачів, останні не підтримували з позивачем стосунків, не виявили наміру повернутись до квартири. Позивач самостійно несе тягар по утриманню будинку, що у свою чергу призводить до додаткових фінансових витрат та негативно відображається на матеріальному становищу позивача. Також, представник просив залишити без розгляду клопотання про виклик свідків. В обґрунтування даного клопотання зазначив, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів на підтвердження факту відсутності відповідачів за місцем реєстрації, а тому виклик свідків, які можуть підтвердити дані обставини є зайвим. Також, в клопотанні представник зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.58-59). Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.50-53). Відповідно до положення п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України судові повістки надсилаються - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.54), до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернувся на адресу суду з заявою про слухання справи за відсутності сторони позивача, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України) Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 24 травня 1977 року [PERSON] Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради депутатів трудящих міста Одеси виданий ордер № 1165 серії ЖР про право найму квартири під [ADDRESS] . Орден видано складом сім`ї: [PERSON] чоловік, та [PERSON] дочка (а.с.16-17). Згідно копії свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 3443. Свідоцтво про смерть видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. серія [NUMBER] (а.с.20). Розпорядженням Суворовської районної адміністрації «Про переоформлення особистих рахунків громадян» №92/р від 09.12.2008 року особистий рахунок на квартиру [ADDRESS] переоформлено на ім`я позивача, тобто [PERSON] (а.с.21). Таким чином, позивач є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради була видана довідка №П3-31261-ю/о від 13 лютого 2024 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровано четверо осіб, а саме позивач та відповідачі. Позивач звертаючись до суду з даним позовом, зазначила, що відповідачі в квартирі, за місцем реєстрації не проживають з листопада 2021 року Доказом цього є акт від 06 вересня 2024 року. Так, згідно Акту від 06.09.2024 року який складено та підписано мешканцями будинку [ADDRESS] , а саме: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] підписи яких засвідчено генеральним директором КК «Клевер» [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають з листопада 2021 року (а.с.27). Зазначена обставина щодо не проживання відповідачів за адресою місця реєстрації, також підтверджується відповіддю Державної Прикордонної Служби України згідно якого: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перетинули державний кордон України 08.11.2021 року у напрямку Одеса Вроцлав (а.с.55). Відсутність відповідачів за адресою реєстрації підтверджується також поштовим повідомленням про не можливість вручення судової повістки про виклик до суду, за місцем реєстрації у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.51,53). Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 64 ЖК України - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки правовий режим відповідної категорії регулюється правовим режимом житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до таких мешканців у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК Української РСР. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Матеріали справи не містять відомостей про домовленість між сторонами про тривалу відсутність відповідачів, а також доказів поважних причин відсутності відповідачів за зареєстрованим місцем проживання, також матеріали справи не містять доказів щодо здійснення позивачем перешкод в користуванні відповідачу житловим приміщенням. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідачі не проживають більше ніж шість місяців у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не мають наміру там проживати, а отже є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування спірною квартирою. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що відповідачі не проживають у квартирі тривалий час, суд приходить до висновку, що відповідачі, як особи, що понад шість місяців без поважних причин у житловому приміщенні не проживають, не є наймачем квартири, або її власниками, комунальні послуги не сплачують, реєстрація відповідачів у вищевказаній квартирі порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, відповідачі втратили право користування спірним житлом, тому позовні вимоги про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, інших суду надано не було. В силу положення ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати у розмірі: 3\~633, 60 гривень. На підставі ст. ст. 319, 355, 369, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України,

Outcome: approved