Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

13 грудня 2024 року рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року задоволено позов АТ «КБ «Глобус»: присуджено стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 25 284, 31 грн, судовий збір - 3 028, 00 грн. 20 грудня 2024 року представник позивача подав за допомогою Електронного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6 000, 00 грн. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до частини другої ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 922/449/21, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18. Виходячи з норм, передбачених статтею 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України, перевіривши матеріали справи й оцінивши викладені сторонами доводи своїх позицій, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання сторони позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу. Відтак додатковим рішенням про стягнення витрат на правову допомогу суд задовольняє заяву представника позивача.

Outcome: approved