Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-06 00:00:00

Представник заявника [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування зазначивши наступне. [INFO] помер батько заявника [PERSON] , [PERSON] , після смерті якого, на підставі заяви дочки [PERSON] про прийняття спадщини Другою уманською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 592/2013. 26 вересня 2024 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті батька на земельну ділянку, належну батькові на підставі державного акту, але у зв`язку з тим, що у вказаному державному акті вказано прізвище « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть прізвище « [PERSON] » постановою державного нотаріуса від 26.09.2024 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] батьком вказано « [PERSON] ». Зміна прізвища заявника із [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Доказами належності державного акту на право власності на земельну ділянку померлому [PERSON] може також слугувати витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майна щодо права власності за [PERSON] на будинок, який розташований за тією ж адресою, що і земельна ділянка. Як вбачається із відповіді на адвокатський запит, наданої Уманською районною державною адміністрацією за №01-01-37/4733 від 14.10.2024, прізвище, ім`я та по-батькові особи, якій було надано у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Тобто, у державному акті на право власності на земельну ділянку помилково записано прізвище батька заявника « [PERSON] », а не « [PERSON] », що призвело до того, що заявник позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Іншого шляху, крім судового не існує, тому вона і змушена звернутися до суду з цією заявою. Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3913 га з кадастровим номером 7124384300:01:001:0183, що розташована за адресою: [ADDRESS] серія ЧР № 035575 виданий на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла письмова заява представника заявника [PERSON] , у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя [PERSON] , вимоги заяви підтримує та просить суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Паланської сільської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити без участі представника Паланської сільської ради за наявними у справі матеріалами. Заявлені вимоги визнає в повному обсязі та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд, врахувавши процесуальну позицію представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог п.6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Так, судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04 лютого 1998 року Уманським РВ УМВС України в Черкаській області, прізвище, ім`я та по батькові заявника [PERSON] , [INFO] . Вказане також підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру Уманської ОДПІ від 10.01.1999. У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Кочержинською сільською радою Уманського району Черкаської області 27.07.1972, заповненого російською мовою, прізвище, ім`я та по батькові заявника записане, як « [PERSON] , [INFO] », батько заявника: « [PERSON] ». Актовий запис про народження № 17 від 27.07.1972. Відповідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.05.1990 Кочержинською сільською радою Уманського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , та прийняла його прізвище « [PERSON] ». Актовий запис про шлюбу № 4. Згідно постанови від 26.09.2024 [PERSON] , державного нотаріуса Другої уманської нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, місце знаходження якої: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з неможливістю встановлення належності даної земельної ділянки померлому [PERSON] . У відповідності до вказаної постанови нотаріус отримавши документи від [PERSON] , а саме: заяву про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] від 26.09.2024, зареєстрована за №534, свідоцтво про смерть [PERSON] , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 035575, виданий Кочержинською сільською радою Уманського району Черкаської області від 06.02.2004, встановила, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена за № 592/2013 на підставі дочки спадкодавця [PERSON] про прийняття спадщини. Заявником [PERSON] було подано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 035575 площею 0,3913 га, кадастровий номер 7124384300:01:001:0183, надану для ведення особистого селянського господарства, місцезнаходження якої: [ADDRESS] . У документах, виданих на ім`я спадкодавця існують розбіжності у написанні його прізвища. Так, у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] прізвище померлого « [PERSON] », а у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 035575, виданому Кочержинською сільською радою Уманського району Черкаської області 06.02.2004, прізвище власника зазначено як « [PERSON] ». Також у постанові нотаріус роз`яснив, що в судовому порядку можливо встановити факт належності правовстановлюючого документу. 09.10.2024 за № 04-05/393 на адвокатський запит представника заявника [PERSON] архівним відділом Уманської районної державної адміністрації Черкаської області надано архівний витяг з протоколу № 12 засідання виконавчого комітету Кочержинської сільської ради народних депутатів від 13 грудня 1996 року, згідно якого вирішили: /рішенням виконавчого комітету сільської ради № 29 прийнято одноголосно/ передати земельну ділянку у приватну власність та постійне користування, в тому числі [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] , загальною площею 0,41 га. Згідно повідомлення Уманської районної державної адміністрації Уманської районної військової адміністрації від 14.10.2024 за № 01-01-37/4733, щодо запиту представника заявника про надання копії рішення Кочержинської сільської ради від 13.12.1996 № 40 повідомляють про те, що у справі «Протоколи № 1-12 засідань, рішення № 1-41 виконкому (оригінали) та документи до них» виконавчого комітету Кочержинської сільської ради за 1996 рік виявлено певні невідповідності. Відповідно протоколу засідання виконавчого комітету 13 грудня 1996 року розглядалося питання «Про розгляд заяв громадян» та було прийнято рішення під № 39, але у справі воно відсутнє. Рішення № 40 від 13.12.1996, згідно протоколу засідання та виявлене у справі, має назву «Про преміювання працівників апарату Кочержинської сільської ради». Але також у справі є документ «Додаток № 1 до рішення № 40 від 13.12.1996 «Список громадян, яким передається земельна ділянка у приватну власність та постійне користування», в якому виявлена інформація про передачу у приватну власність земельної ділянки громадянину « [PERSON] ». При цьому, у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 035575 площею 0,3913 га, кадастровий номер 7124384300:01:001:0183, надану для ведення особистого селянського господарства, місцезнаходження якої: [ADDRESS] , власником вказаної земельної ділянки записаний [PERSON] . Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.\~ \~ Згідно із статтею 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із набранням чинності 01.01.2013 вказаного Закону, який запровадив новий порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно, державні акти на право власності на землю не видаються. Також, жоден нормативний акт не передбачає порядку внесення змін до державного акту про право власності на землю. Отже, заявник позбавлений можливості вирішити у позасудовому порядку питання усунення виявленої помилки у державному акті\~на право власності на земельну ділянку. Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони її прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для реалізації своїх майнових спадкових прав, а саме можливості оформити право власності на спадкове майно та в подальшому вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки в державному акті на право власності невірно вказано прізвище її батька, після смерті якого вона має намір прийняти спадщину. Разом з тим, внести такі виправлення у державний акт на право приватної власності на землю, отримати новий державний акт, чи внести зміни у рішення сільської ради на підставі якої її батькові було передано у приватну власність земельну ділянку, заявник позбавлена можливості. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності батькові заявника, який помер [INFO] , державного акту, як документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, слугувала відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька, у зв`язку з невірно написаним прізвищем власника батька заявника у державному акті, який заповнювався службовими особами у певний час. Тобто, заявник не може нести відповідальність за ці недоліки, оскільки державний акт заповнювався службовою особою на підставі рішення сільської ради, яке виготовлялося також відповідною службовою особою, в подальшому реєструвався та посвідчувався відповідними особами, за дії яких заявник відповідати не може. Аналіз поданих доказів, у сукупністю з тим, що оригінали всіх документів, виданих компетентними органами знаходяться у заявника, наявність яких сама по собі, свідчить на її користь, вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, яка своєчасно звернулася до нотаріуса, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Положеннями ст. ст.\~80, 81 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою, факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку батькові заявника [PERSON] , померлому [INFO] , підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved