Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-13 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.11.2018 р. [PERSON] уклала з Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94403563000 . Позичальник, в порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим ПАТ «УКРСИББАНК» відступлено ТОВ «Олком-Лізинг» на підставі договору факторингу № 164 від 20.02.2020 право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. ТОВ «Олком-Лізинг» було відступлено ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» на підставі договору факторингу №2002-Ф1 від 20.02.2020 р. Таким чином ТОВ "ФК "Суперіум" набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором. Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу №164 від 20.02.2020 р. та реєстру боржників до договору факторингу №2002-Ф1 від 20.02.2020 р. складає 22\~477,47 грн. (заборгованість за основним боргом 16\~106,02 грн., заборгованість за відсотками 6\~371,45 грн., заборгованість за комісіями 00,00 грн). У зв`язку з цим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Суперіум" суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 22\~477,47 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. 05 серпня 2024 ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська прийнято позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надав суду клопотання, в якому позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причину неявки суду не повідомила заяв про відкладання розгляду справи від неї до суду не надходило. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не подала. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 12.11.2018 р. [PERSON] укладено з Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94403563000. Відповідно до умов кредитного договору позивачем виконано свої зобов`язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. В порушення умов договору відповідачка [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором загальний розмір якої становить 22\~477,47 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 16\~106,02 грн., заборгованість за відсотками - 6\~371,45 грн., заборгованість за комісіями - 00,00 грн. На підставі Договору факторингу № 164 від 20.02.2020 ПАТ «УКРСИББАНК» відступлено ТОВ «Олком-Лізинг» право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. ТОВ «Олком-Лізинг» було відступлено ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» на підставі договору факторингу №2002-Ф1 від 20.02.2020 р. Таким чином ТОВ "ФК "Суперіум" набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором. Відповідно до виписки з обліку кредитної заборгованості за договором № 94403563000 від 12.11.2018 р. , [PERSON] 19.02.2020\~р.\~було внесено в рахунок погашення заборгованості суму 22\~477,47 грн. у зв`язку з чим припинила свої зобов`язання за вказаним договором. З аналізу позовних вимог ТОВ «ФК`СУПЕРІУМ» та наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, як вбачається з виписки з обліку кредитної заборгованості за договором № 94403563000 від 12.11.2018 р. заборгованості [PERSON] станом на 19.02.2020 р. за кредитним договором 94403563000 від 12.11.2018 р. не має. Оскільки відповідачка [PERSON] не має перед позивачем грошових зобов`язань за кредитним договором № 94403563000 від 12.11.2018 р., за таких обстави суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed