Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: позбавити [PERSON] [INFO] , зареєстровану за адресою [ADDRESS] , фактично проживаючої за адресою [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є матір`ю їхньої дитини [PERSON] [INFO] яка після розірвання між сторонами шлюбу проживає з позивачем, мати уваги дитині не приділяє, не цікавиться її станом, дитина повністю на утриманні позивача. Отже, всі питання матеріального забезпечення дитини вирішуються виключно позивачем, за повної бездіяльності відповідача, що є першою ознакою її винної поведінки щодо дитини. Питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем також самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Для розвитку дитини позивач прикладає всі можливі зусилля. За місцем проживання дитини їй створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Відповідач не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною взагалі. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до них. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що зумовлює позбавлення її батьківських прав. Відзив на позов не надійшов. На судове засідання позивач та його представник не з`явилися надали заяви, про розгляд справи без їх участі, просили позовні вимоги задовольнити. На судове засідання відповідач не з`явилася, причини неявки не повідомила. На судове засіданні представник заінтересовано особи не з`явився. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до вимог пункту другого частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд встановив, що від спільного подружнього життя у сторін по справі народилася донька [PERSON] [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 07 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . Спільне життя з Відповідачем не склалося, рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2011 року (справа № 2-270/2011) шлюб - розірвано. Позивач звернувся до органу опіки та піклування Високопільської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області з проханням позбавити Відповідача батьківських прав, на що йому було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок № 2062 від 22.07.2024 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Крім того, в своїй пояснювальній записці, яку відповідач надав до органу опіки та піклування, де вирішувалося питання доцільності позбавлення чи не позбавлення відповідача батьківських прав зазначено про те, що вона з ' явитися на комісію не зможе у зв ' язку з відсутністю коштів та заробітку. Згідно пояснень [PERSON] [INFO] - класного керівника [PERSON] в Криворізькій гімназії № 97 [PERSON] участі у навчанні доньки не брала, не відвідувала батьківські збори, не цікавилася успішністю дитини в школі. Завдяки батьку та бабусі [PERSON] [PERSON] має високий рівень знань. Сьомий та восьмий клас закінчила на відмінно, нагороджена Похвальним листом, бере активну участь у шкільних та Всеукраїнських конкурсах і є переможницею міського етапу Всеукраїнського конкурсу знавців української мови ім. Петра Яцика, всеукраїнських інтернет-конкурсів, обласних конкурсів у формі онлайн вікторин. Протягом останніх чотирьох років мати [PERSON] у вихованні та житті доньки участі не приймала. Враховуючи вищезазначене орган опіки вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання дитини, а отже у суду є підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача у виді позбавлення її батьківських прав, що також обумовлюється необхідністю захисту інтересів дитини. Суд встановив, що відповідач знає про обов`язки у відношенні до дитини, однак вона не вживає жодних заходів з їх реалізації. Вона не намагається спілкуватися з дитиною за наявних сучасних засобах комунікації, нею не надається жодної допомоги будь-якого характеру, що може свідчити лише про свідоме ухилення особи від виконання її батьківських обов`язків. Кожна дитина має право на захист своїх цивільних прав, а цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд оцінює доводи обох сторін та ухвалює рішення на підставі встановлених обставин на підставі належних, допустимих, достатніх і достовірних доказах. ЦПК України також передбачена можливість здійснення заочного розгляду справи, чим законодавець забезпечив можливість захисту інтересів особи у випадку неможливості заслухати позицію відповідача та оцінити його доводи. Суд вважає, що органом опіки та піклування зібрано достатньо доказів, що свідчать про наявність ознак ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків, що не може бути спростовано лише фактом відсутності відповідача. Крім того, при вирішенні спору судом враховано, що визначений спосіб захисту передбачений законодавцем в першу чергу не з метою впливу на неправомірну поведінку матері, яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, тобто при такому вирішенні спору також буде досягнуто справедливий баланс інтересів як дитини, в інтересах якої звернувся позивач, яка не отримує виховання та допомоги від матері, яка ухиляється від виховання дитини, а отже не виконує свої батьківські обов`язки. Також, згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На думку суду, належним та достатнім розміром аліментів слід визнати 1/4 частину від доходу відповідача. Оскільки дитина наразі проживає з батьком аліменти слід стягнути на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved