Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі ТОВ «Українські фінансові операції») звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 32375,60 грн. за кредитним договором № 6107403 про надання споживчого кредиту від 16.11.2022 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») (торгова марка «CreditPlus») та [PERSON] було укладено договір № 6107403 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 11600 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на її платіжну карту №\~ [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Згідно укладеного договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 року право вимоги за кредитним договором № 6107403 від 16.11.2022 року перейшло від ТОВ «Авентус Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс». В подальшому відповідно до умов укладеного договору факторингу від 31.07.2024 року № 31.07/24-Ф право вимоги по кредитному договору № 6107403 від 16.11.2022 року відступлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс» на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Станом на 17.09.2024 року заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 32375,60 грн., та складається з: 11600,00 грн. заборгованості за кредитом; 20775,60 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до 1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 16.11.2022 року по 17.09.2024 року (включно). Також, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 28.11.2024 року вирішено розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження о 14 год. 00 хв. 23.12.2024 року без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Однак, розгляд справи було відкладено та викликано сторін в судове засідання, з метою заслухання їх усних пояснень в приміщення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~174\~ЦПК України\~при розгляді\~справи судом\~у порядкупозовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача ТОВ «Українські фінансові операції» в судове засідання не з`явився, однак 09.12.2024 року через систему «Електронний суд» надіслав заяву (а.с. 86), в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повгому обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 99). У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Судом встановлено, що 16.11.2022 року між ТОВ «Авентус України» та [PERSON] був укладений договір № 6107403 про надання споживчого кредиту (а.с. 43-45). Згідно з п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 11600,00 грн.; строк кредиту 360 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до зазначеного договору (а.с. 45 зворот). Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Вказаний договір, додаток № 1 до нього і паспорт споживчого кредиту до договору підписаний [PERSON] 16.11.2022 року одноразовим електронним підписом ідентифікатором «М114750». Додаток № 1 і паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо. Факт перерахування відповідачу кредитних коштів на зазначену в договорі (п. 2.1 Договору) платіжну картку від ТОВ «Авентус Україна» підтверджується інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» №\~2651 від 02.10.2023 року (а.с. 55 зворот) та додатком до листа № 2651 від 02.10.2023 року (а.с. 56-66) про здійснення успішного переказу на платіжну картку на картку відповідача [NUMBER] 16.11.2022 року на суму 11600,00 грн. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин\~першої та\~другої статті\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг»\~для ідентифікації\~автора електронного\~документа може\~використовуватися електронний\~підпис. Для\~підтвердження достовірності\~походження та\~цілісності електронного\~документа може\~використовуватися електронна\~печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~та\~«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину ;\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Як установлено судом договір № 6107403 про надання споживчого кредиту від 16.11.2022 року укладено між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] в електронній формі. У договорі зазначено, що він підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М114750». У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем та його представником таких не надано. В силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача. Оскільки вимог про визнання договору № 6107403 про надання споживчого кредиту від 16.11.2022 року недійсним (неукладеним) не заявлено, договору з іншим змістом відповідачем не надано, відповідачем не спростовано існування між сторонами договірних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність позивачем укладання договору № 6107403 про надання споживчого кредиту від 16.11.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046 ЦК України). Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Підписавши 16.11.2022 року договір про надання споживчого кредиту, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернула, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення тіла кредиту та відсотків підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідачем не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором № 6107403 про надання споживчого кредиту від 16.11.2022 року. Проте, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач не виконала своїх договірних зобов`язань за договором № 6107403 про надання споживчого кредиту від 16.11.2022 року та станом на 17.09.2024\~року допустила перед позивачем заборгованість, яка становить\~32375,60 грн., та складається з: 11600,00 грн. заборгованості за кредитом; 20775,60 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до 1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен днь коритуваннякредитом за період з 16.11.2022 року по 17.09.2024 року (включно) (а.с. 47-55). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 26.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс» було укладено договір факторингу № 26.09/23-ІФ (а.с. 23-31), згідно з умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження Клієнта ТОВ «Авентус Україна» за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу перехід від Клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до Фактора (Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс») Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс») Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до платіжної інструкції № 198 від 26.09.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс» сплатило ТОВ «Авентус\~Україна» 938001,65грн. за договором факторингу № 26.09/23-ІФ від 26.09.2023 (а.с. 33 зворот). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу № 26.09/23-ІФ, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс», останньому перейшло право вимоги за кредитним договором № 6107403 від 16.11.2022 року на суму 32375,60 грн., боржником за яким є [PERSON] (відповідач) (а.с. 72 зворот). 31.07.2024\~року міжТовариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 31.07/24-Ф (а.с. 17-22), згідно з умовами якого ТОВ «Українські фінансові операції», як Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс» за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу перехід від Клієнта (Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс») до Фактора (Позивача, ТОВ «Українські фінансові операції») Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс» до ТОВ «Українські фінансові операції») Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 2 від 02.08.2024 року ТОВ «Українські\~фінансові операції»\~сплатило Товариству\~з обмеженою\~відповідальністю «Факторингова\~копанія «Укрглобал-Фінанс» 67377,00грн. за договором факторингу № 31.07/24-ІФ від 31.07.2024 року (а.с. 33). Відповідно до Витягу Реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу № 31.07/24-Ф, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Українські фінансові операції», останньому перейшло право вимоги за кредитним договором № 6107403 від 16.11.2022 року на суму 32375,60 грн., боржником за яким є [PERSON] (відповідач) (а.с. 72). Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки умови кредитного договору № 6107403 про надання споживчого кредиту від 16.11.2022 року, укладеного між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , відповідачем не виконано, право грошової вимоги за ним на підставі Договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова копанія «Укрглобал-Фінанс», а на підставі Договору факторингу\~№ 31.07/24-Ф\~від 31.07.2024\~року перейшло\~до позивачаТОВ «Українські фінансові операції», протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання договору № 6107403 про надання споживчого кредиту від 16.11.2022 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язання не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасила, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 6107403 про надання споживчого кредиту від 16.11.2022 року, загальний розмір якої становить 32375,60 грн. Відповідно до\~положень ч.ч.\~1,\~2,\~8\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи\~покладаються,\~у разі\~задоволення позову,\~на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №\~379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.\~ На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,0 грн. позивачем до позовної заяви додано копію Договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року (а.с. 15-16), копію акту приймання-передачі наданих послуг № 6107403 до договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року (а.с. 73), з детальним описом робіт (наданих послуг) № 6107403 від 17.09.2024 року (а.с. 73 зворот), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже суд вважає, що позивачем надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,0 грн. по даній конкретній справі, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору\~в сумі 2422,40 грн. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 248 від 23.10.2024 року, а.с. 77).

Outcome: approved